ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"20" січня 2016 р. Справа № 911/4997/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ПОЛЯРНИЙ, м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю КРАЙ-1, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Бузова

про стягнення 26264,66 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №б/н від 19.10.2015;

Відповідача не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ПОЛЯРНИЙ (далі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю КРАЙ-1 (далі Відповідач) про стягнення 26264,66 грн, з яких 22517,50 грн основного боргу, 3543,58 грн пені та 203,58 грн 3% річних.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення Відповідачем строків оплати товару за Договором поставки №2207-351П від 28.04.2014 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.11.2015 порушено провадження у справі №911/4997/15 та призначено її до розгляду на 09.12.2015 о 15:10 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.12.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору у справі №911/4879/15 за клопотанням Позивача б/н від 09.12.2015 (вх. суду №29414/15 від 09.12.2015) продовжено по 02.02.2016, розгляд справи відкладено на 20.01.2016.

Відповідач у судові засідання жодного разу не зявився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали Господарського суду Київської області від 19.11.2015 та 09.12.2015 направлялись Відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену Позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, про що свідчить здійснений судом витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 19.11.2015 за №21441313, однак підприємством звязку вищезазначені ухвали повернуті господарському суду у звязку з тим, що Відповідач за зазначеною адресою не знаходиться.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог ч.1 ст.ст. 64, 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом зазначеної ст.64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явка Відповідача обовязковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника Позивача, суд

встановив:

Між товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ПОЛЯРНИЙ (далі Позивач, Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю КРАЙ-2 (далі Покупець) укладено Договір поставки №2207-351П від 28.04.2014 (далі Договір).

Згідно з п.п.1.1. Договору Постачальник постачає і передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленням Покупця (Додаток №1 «Бланк замовлення») та товаросупровідною документацією, які складають невідємну частину цього Договору, на умовах цього Договору. Покупець надає замовлення Постачальнику на підставі Специфікації, затвердженої сторонами та чинної на дату замовлення, в якій наведено список товарів, що поставляються за цим Договором, та їх ціни, які є невідємною частиною цього Договору (Додаток №2 «Специфікація»).

Відповідно до п.1.2. Договору Покупець надає Постачальникові консультаційні та маркетингові послуги у порядку згідно з умовами, передбаченими у Додатку №3, що є невідємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що Постачальник повинен поставляти товари вчасно, до відповідної філії, магазину Покупця, який вказаний у Замовленні, у відповідній кількості та належної якості, а також у відповідності до усіх інших вимог згідно з Замовленням, Договором та законодавством. Замовлення Покупця на поставку товарів обовязкові для Постачальника. Замовлення можуть надаватись Постачальникові у письмовій формі, по факсу, електронній пошті або у іншій формі, прийнятній для Покупця, за 3 дня до поставки товару (максимально 7 днів).

Як зазначається в п.1.1. Додатку №3 до Договору Покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах Покупця протягом 21 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що Постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій Покупця) на адресу Покупця, яка вказана в статті 9 Договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки. Якщо у Постачальника є борги по документам, Покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки наданих документів.

Згідно з п.2.18. Договору Покупцеві надається право повернути товари Постачальникові. Повернення товару здійсюватимеится в усій кількості за останньою ціною, за якою прийнято товари.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковою угодою №4 від 15.09.2014 про заміну кредитора у зобов'язанні (далі Додаткова угода), укладеною між товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ПОЛЯРНИЙ, товариством з обмеженою відповідальністю КРАЙ-2 та товариством з обмеженою відповідальністю КРАЙ-1, сторони погодили замінити сторону Покупця - товариство з обмеженою відповідальністю КРАЙ-2 на товариство з обмеженою відповідальністю КРАЙ-1 (далі Відповідач, Покупець-2, Новий Покупець) у зобовязаннях по Договору поставки №2207-351П від 28.04.2014.

Згідно з п.2 Додаткової угоди з дати підписання Акту звірки взаэморозрахунків всі права (як кредитора у зобовязанні по договору поставки) і обовязки (як боржника у зобовязанні по договору поставки) сторони Покупця по договору поставки переходять від Первісного Покупця до Нового Покупця, і Первісний Покупець вибуває із зобовязання по договору поставки як сторона.

Обовязок оплатити згідно з умовами договору товар, що був поставлений постачальником первісному покупцю та не оплачений до дати підписання угоди, переходить до Нового Покупця. Первісний Покупець та Постачальник зобовязуються підписати акт звірки взаєморозрахунків по Договору поставки (п.п.3,4 Додаткової угоди).

Так, на виконання умов Додаткової угоди сторонами 17.09.2014 підписано та завірено їх печатками вищезазначений акт звіряння взаємних розрахунків, яким останніми засвідчена на дату звірки заборгованість Відповідача перед Позивачем у сумі 25507,02 грн.

Судом досліджено, що Позивачем передано, а Відповідачем прийнято за період з 24.09.2015 по 30.04.2015 товар на загальну суму 64223,75 грн за видатковими накладними №Ки-0006730 від 24.09.2014, №Ки-0006755 від 25.09.2014, №Ки-0006849 від 29.09.2014, №Ки-0007019 від 01.10.2014, №Ки-0007106 від 02.10.2014, №Ки-0007430 від 08.10.2014, №Ки-0007673 від 13.10.2014, №Ки-0007802 від 15.10.2014, №Ки-0007897 від 16.10.2014, №Ки-0007971 від 20.10.2014, №Ки-0008469 від 29.10.2014, №Ки-0008523 від 30.10.2014, №Ки-0008786 від 05.11.2014, №Ки-0009036 від 10.11.2014, №Ки-0009123 від 12.11.2014, №Ки-0009239 від 14.11.2014, №Ки-0009141 від 17.11.2014, №Ки-0009489 від 19.11.2014, №Ки-0009546 від 20.11.2014, №Ки-0009814 від 26.11.2014, №Ки-0010119 від 04.12.2014, №Ки-0010133 від 05.12.2014, №Ки-0010440 від 10.12.2014, №Ки-0010619 від 12.12.2014, №Ки-0010662 від 15.12.2014, №Ки-0010864 від 18.12.2014, №Ки-0011132 від 24.12.2014, №Ки-0011384 від 29.12.2014, №Ки-0000367 від 14.01.2015, №Ки-0000454 від 15.01.2015, №Ки-0000508 від 16.01.2015, №Ки-0000779 від 21.01.2015, №Ки-0000824 від 22.01.2015, №Ки-0000983 від 26.01.2015, №Ки-0001089 від 28.01.2015, №Ки-0001481 від 04.02.2015, №Ки-0001525 від 05.02.2015, №Ки-0001594 від 06.02.2015, №Ки-0001809 від 11.02.2015, №Ки-0001806 від 12.02.2015, №Ки-0001926 від 13.02.2015, №Ки-0002020 від 16.02.2015, №Ки-0002122 від 18.02.2015, №Ки-0002312 від 23.02.2015, №Ки-0002455 від 25.02.2015, №Ки-0002618 від 02.03.2015, №Ки-0002710 від 04.03.2015, №Ки-0002787 від 05.03.2015, №Ки-0003026 від 11.03.2015, №Ки-0003173 від 13.03.2015, №Ки-0003417 від 19.03.2015, №Ки-0003674 від 25.03.2015, №Ки-0004377 від 08.04.2015, №Ки-0004435 від 09.04.2015, №Ки-0004587 від 15.04.2015, №Ки-0004647 від 16.04.2015, №Ки-0004790 від 20.04.2015, №Ки-0005045 від 24.04.2015, №Ки-0005275 від 29.04.2015, №Ки-0005349 від 30.04.2015, копії яких містяться в матеріалах справи.

Як зазначає Позивач, на підставі п.2.18 Договору Відповідачем в період з 24.09.2014 по 17.08.2015 повернуто Позивачу нереалізований товар на суму 7983,63 грн за накладними повернення, копії яких додано до матеріалів справи, а також частково оплачено товар через касу Позивача у сумі 1229,64 грн та на рахунок останнього у сумі 58000,00 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії банківських виписок з рахунку Позивача, відкритого в акціонерному товаристві Банк Богуслав.

Відтак, в порушення своїх договірних зобовязань Відповідач оплату товару за Договором повністю не здійснив, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість, яка заявлена Позивачем до стягнення в сумі 22517,50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача направлялась претензія №21/09 від 10.09.2015 про сплату заборгованості, в підтвердження чого Позивачем до позовної заяви додано копію рекомендованого повідомлення №610 від 10.09.2015. Зазначена вимога залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи що факт поставки товару Відповідачем не заперечено та належним чином не спростовано, оплату за Договором Відповідач не здійснив, доказів зворотнього суду не надав, зокрема, первинних документів в підтвердження часткового або повного погашення заборгованості, основна заборгованість, складає заявлений розмір і під час розгляду спору не погашена, суд вважає, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача 22517,50 грн основного боргу підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 3543,58 грн пені та 203,58 грн 3% річних.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.3.8. Договору за несвоєчасну оплату продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Оскільки нереалізований товар Відповідачем повернуто Позивачу в період з 24.09.2014 по 17.07.2015, товар пізніше Відповідач не повертав, претензій щодо поставленого товару не надходило, тому станом на 17.07.2015 товар реалізовано, а отже, згідно з умовами Договору товар мав бути оплачений протягом 21 банківського дня по 17.08.2015 і вважається простроченим з 18.08.2015.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати товару, встановлений судом та заявлений Позивачем період нарахування пені, вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України щодо обмеженого строку нарахування штрафних санкцій та ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" щодо розміру пені, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
22517.5018.08.2015 - 27.08.20151030.0000 %0.164 %*370.15
22517.5028.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*932.78
22517.5025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*950.05
22517.5030.10.2015 - 06.11.2015822.0000 %0.121 %*217.16
Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду, складає 2470,14 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3543,58 грн пені підлягає частковому задоволенню в сумі 2470,14 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати товару, встановлений судом та заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
22517.5018.08.2015 - 06.11.2015813 %149.91
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, складає 149,91 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 203,58 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню в сумі 149,91 грн.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Втім, Відповідачем відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів, що спростовують наведені у позові обставини, зокрема, первинних документів в підтвердження часткового або повного погашення заборгованості, суду не подано.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 22517,50 грн основного боргу, 2470,14 грн пені та 81,68 грн 3% річних є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем належним чином не запереченими і не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю КРАЙ-1 (08120, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бузова, вул. Леніна, буд. 215А, кімната 3, код 22863249) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ПОЛЯРНИЙ (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 6-К, код 38925960) 22517,50 грн (двадцять дві тисячі пятсот сімнадцять гривень пятдесят копійок) основного боргу, 2470,14 грн (дві тисячі чотириста сімдесят гривень чотирнадцять копійок) пені, 149,91 грн (сто сорок девять гривень девяносто одну копійку) 3% річних та 1165,73 грн (одну тисячу сто шітдесят пять гривень сімдесят три копійки) витрат по сплаті судового збору.

3. В інших вимогах у позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01 лютого 2016 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.