КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа№ 925/1632/15
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача Пронюк В.Я., довіреність № 14-182 від 15.07.2014;

від відповідача Клоп Т.В., довіреність № 14/192 від 26.01.2016,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Черкаської області від 16.12.2015 у справі №925/1632/15 (суддя Грачов В.М.) за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Навчального центру Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення 251 739 грн. 21 коп.

ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Навчального центру Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) 102 175 грн. 18 коп. основного боргу, 51 961 грн. 29 коп. пені, 91 444 грн. 40 коп. інфляційних та 6 158 грн. 34 коп. 3% річних.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.12.2015 у справі №925/1632/15 позов задоволено частково: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 25 980 грн. 65 коп. пені, 91 444 грн. 40 коп. інфляційних втрат та 6158 грн. 34 коп. 3% річних. У задоволенні вимоги про стягнення 102 175 грн. 18 коп. основного боргу відмовлено, з огляду на оплату вказаної суми ще до подачі позову до суду.

При задоволенні вимог суд виходив з того, що прострочення відповідачем виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості поставленого природного газу є підставою для нарахування пені, річних та інфляційних.

При цьому, судом першої інстанції було зменшено розмір пені на 50 %.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині зменшення пені, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 16.12.2015 у справі №925/1632/15 скасувати та задовольнити вказану вимогу в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю винятковості обставин, які могли б бути підставою для зменшення пені.

Представник апелянта позивача у справі в судовому засіданні 01.02.2016 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Навчальним центром Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) 30.04.2014 укладено договір №2800/14-ТЕ(Т)-36 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого (п.1.1) продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК Нафтогаз України, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природній газ на умовах цього договору.

Згідно пункту 2.1 договору продавець передає покупцю з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 403,200 тис. куб.м.

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 1 091 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 091 грн., крім того ПДВ 20% - 218 грн. 20 коп., всього з ПДВ 1 309 грн. 20 коп.

Загальна вартість договору на дату його укладення становить 439 891 грн. 67 коп., крім того ПДВ 87 978 грн. 33 коп., разом з ПДВ 527 870 грн. (п. 5.5 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умови їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1. договору він зобов`язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 договору).

Позивачем на виконання умов договору за період з січня по квітень 2014 року та з жовтня по грудень 2014 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 577 362,44 грн., який прийнято відповідачем, що підтверджується оформленими належним чином актами приймання-передачі природного газу (а.с. 20-26).

Відповідачем зобов`язання за договором виконувались неналежним чином.

Так, станом на 12.08.2015 року борг відповідача перед позивачем становив 102 175, 18 грн.

Між ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), як довірителем та публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Черкасигаз, як повіреним 08.09.2015 укладено договір доручення № 21.

Згідно п. 1.1 договору довіритель доручає, а повірений бере на себе зобов`язання від імені та за рахунок довірителя здійснювати розрахунки з Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за договорами купівлі-продажу природного газу № 2800/14-ТЕ(Т)-36 від 30.04.2014 року та № 2801/14-БО(Т)-36 від 30.04.2014 року, укладеними між довірителем та Національною акціонерною компанією Нафтогаз України.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що повірений зобов`язаний виконати дане доручення шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Національної акціонерної компанії Нафтогаз України в межах, необхідних для належного виконання довірителем зобов`язань, зокрема, за договором купівлі-продажу природного газу № 2800/14-ТЕ(Т)-36 від 30.04.2014 року в сумі 102 175, 18 грн.

ПАТ По газопостачанню та газифікації Черкасигаз на виконання умов договору доручення 16.09.2015 перерахувало на рахунок позивача грошові кошти в сумі 102 175, 18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3184 від 16.09.2015 року.

Отже, станом на час пред`явлення даного позову до суду (01.10.2015) зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу № 2800/14-ТЕ(Т)-36 від 30.04.2014 року були виконані відповідачем в повному обсязі.

Разом з тим, позивачем при зверненні до суду з даним позовом не було враховано наведу вище проплату в сумі 102 175, 18 грн.

Так, предметом позову, зокрема, була вимога про стягнення з відповідача 102 175, 18 грн. основної заборгованості.

Враховуючи те, що станом на час пред`явлення даного позову вказана заборгованість була відсутня, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зазначеної вимоги.

Також, окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 51 961, 29 грн., три відсотки річних в сумі 6 158,34 грн. та інфляційні в сумі 91 444,40 грн.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем зобов`язання з оплати отриманого природного газу виконувались неналежним чином, тобто з порушенням строків, встановлених договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Позивачем, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем нараховано пеню в сумі 51 961, 29 грн., три відсотки річних в сумі 6 158,34 грн. та інфляційні в сумі 91 444,40 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору він зобов`язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Оскільки, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем за договором, судом першої інстанції вказані нарахування визнані обґрунтованими.

Так, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних задоволено повністю, а пеня, хоча і визнана правомірно нарахованою, була зменшена судом на 50% (тобто з 51 961, 29 грн. до 25 980,65 грн.).

Зменшуючи пеню, суд виходив з того, що відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, та що його розрахунки залежать від виконання державою своїх зобов`язань.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені на 50 %, з огляду на наступне.

Частина 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Колегія суддів, дослідивши обставини, на які відповідач посилається в обґрунтування необхідності зменшення розміру пені, дійшла висновку про їх винятковість, з огляду на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 5 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України передбачено, що військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.

Задоволення вимоги про стягнення пені у повному обсязі призведе до необхідності отримання з Державного бюджету України додаткових видатків.

Вказані кошти можливо використати на інші цілі, зокрема на забезпечення особового складу матеріальними цінностями, які необхідні для підтримання на належному рівні боєздатності навчального центру, що в свою чергу є доцільним в умовах проведення у країні антитерористичної операції.

Також, судом апеляційної інстанції враховується факт оплати природного газу відповідачем самостійно до подання позову.

За наведених обставин, враховуючи скрутний фінансовий стан відповідача, специфіку його діяльності, а також факт повної оплати товару відповідачем самостійно до моменту подання позову, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про зменшення розміру пені на 50 %.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 16.12.2015 у справі №925/1632/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника позивача у справі.

3. Матеріали справи №925/1632/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко