УХВАЛА

03.02.2016Справа № 34/98
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест»

про поновлення строку для пред'явлення наказу від 09.06.2008 до виконання у справі №34/98

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест»

до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення 250634,59 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача (заявника) - Логінов В.Г. (представники за довіреностями);

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест» надійшла заява про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу від 09.06.2008 у справі №34/98.

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника заявника суд встановив наступне.

Відповідно до постанови ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 22.07.2008 було відкрито провадження № 8301060 у справі за вказаним наказом.

29.02.2008 ТОВ «БК «Міськбудінвест» (стягувач) звернувся з заявою до Подільського РУ УМВС України в м. Києві з приводу вчинених ОСОБА_1 (боржником) дій з заволодіння майном та за цією заявою було порушено кримінальне провадження.

24.11.2008 державним виконавцем було складено акт про відсутність боржника за місцем реєстрації (м. Київ, вул. Чигиринська, 80), а 30.06.2009 ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Органами МВС було оголошено у розшук Відповідача, та з 01.12.2010 до 2014 року Відповідач перебував у розшуку у органів Внутрішніх справ України, як особа, що переховується від суду.

Суд дослідив та погоджується з доводами Позивача, що було обґрунтованим та раціональним не пред'явлення наказу до виконання, оскільки боржник (Відповідач) переховувався від органів досудового розслідування та від виконавчої служби, і при цьому державним виконавцем не було виявлено його майна в результаті виконавчого провадження, на яке можливо було б звернути стягнення.

У 2014 році органами внутрішніх справ було розшукано і затримано боржника (Відповідача) та було розпочато слухання кримінальної справи в Оболонському районному суді м. Києва, яким у 2015 році винесено вирок про визнання боржника (Відповідача) винною та визначено покарання. З огляду на наведене суд погоджується з доводами стягувача, що оскільки на даний час місце перебування боржника відоме та обставини, які були причиною пропуску строку пред'явлення наказу усунуто, то він обгрунтвоано звернувся до суду з заявою в порядку ст. 119 ГПК України,.

При цьому суд приймає до уваги, що рішення суду у даній справі, яке набрало законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України, однак з незалежним від стягувача причин є невиконаним на даний час.

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

Відтак, з огляду на зібрані докази, вищенаведені рішення Європейського суду та норми права, суд погоджується з доводами заявника щодо поважності пропуску ним строку для пред'явлення наказу до виконання, та презюмує його право домогтися виконання судового рішення, як це зазначено вище, а тому суд задовольняє заяву про поновлення строку пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. 119 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест» задовольнити та поновити з 03.02.2016 строк пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.06.2008 у справі №34/98.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Р.Б. Сташків