ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016р. Справа № 914/3851/15

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства „ОСОБА_1 лінія, смт. Чабани, Києво Святошинський район, Київська область

до відповідача: Приватного підприємства „Колор Плюс, м. Львів

про: стягнення 34953,61 грн.

Суддя Артимович В.М.

Секретар судового засідання Струк Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник;

від відповідача: не зявився.

Судом розяснено права і обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи. Відводу складу суду не заявлено. Технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, оскільки відповідного клопотання заявлено не було.

Суть спору: на розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства „ОСОБА_1 лінія, смт. Чабани, Києво Святошинський район, Київська область, надалі позивач, до Приватного підприємства „Колор Плюс, м. Львів, надалі відповідач, про стягнення 34953,61 грн.

Ухвалою суду від 11.11.2015 р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, судове засідання призначено на 09.12.2015 р.

09.12.2015 р. на розгляд суду позивач подав інформацію про те, що в господарських судах немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору.

22.12.2015 р. відповідач подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою від 22.12.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 21.01.2016 р.

В судове засіданні 21.01.2016 р. з»явився представник позивача, надав пояснення по суті справи, просив задоволити позов з підстав, наведених у позові. Відповідач не забезпечив явки повноважного представника в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання в порядку ст. 64 ГПУК України. Відповідач позовні вимоги в установленому законом порядку не спростував.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне.

11.06.2013 р. між сторонами укладено договір про надання маркетингових послуг, відповідно до п. 1.1 якого за завданням замовника, виконавець зобовязується надавати замовнику маркетингові послуги стосовно способів та методів реалізації непродовольчих товарів та послуги по стимулюванню збуту товарів, які постачались, постачаються або плануються в майбутньому до постачання замовником через торговельну мережу виконавця, а замовник зобовязується своєчасно прийняти такі послуги та оплатити їх відповідно до умов договору.

Пункт 4.1 договору вказує, що оплата здійснюється замовником щомісячно (п.п. 4.2 4.3 договору), один раз в квартал (п. 4.5 договору) та один раз на рік (п. 4.4 договору) на підставі рахунків або актів здачі-прийняття послуг, які готуються виконавцем, замовник зобовязаний здійснити оплату не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання рахунку або акту здачі-прийняття послуг. У випадку не отримання рахунку або акту здачі-прийняття послуг від виконавця до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, замовник зобовязаний особисто звернутись до виконавця з метою отримання зазначених документів та вжити всіх заходів для здійснення повної та своєчасної оплати.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджено матеріалами справи відповідачу направлено рахунок № 2 від 31.10.2013 р., акт здачі-прийняття послуг № 4 від 31.10.2013 р. на суму 1010,99 грн., які були отримані відповідачем 16.11.2013 р., рахунок №1 від 31.01.2014 р., акт здачі-прийняття послуг № 6 від 31.01.2014 р. на суму 9605,42 грн., які були отримані відповідачем 17.02.2014 р., рахунок № 9 від 28.02.2014 р., акт здачі-прийняття послуг №7 від 28.02.2014 р. на суму 515,76 грн., які були отримані відповідачем 18.03.2014 р.; рахунок №5 від 31.03.2014 р., акт здачі-прийняття послуг №1 від 31.03.2014 р. на суму 2753,09 грн., які були отримані відповідачем 16.04.2014 р.

Послуги за договором вважаються прийнятими після підписання актів здачі-прийняття послуг з урахуванням п. 5.5 договору. Факт надання послуг засвідчується підписаним сторонами актом здачі-прийняття послуг. Замовник зобовязаний підписати акт здачі-прийняття послуг протягом пяти робочих днів з моменту його отримання від виконавця, або в той же термін надати вмотивовану відмову від підписання акту здачі-прийняття послуг з обовязковим зазначенням зауважень та надіслати один екземпляр акту виконавцю за адресою, визначеною у ст. 11 цього договору, як адреса для листування. У випадку якщо замовник не надасть підписаний акт здачі-прийняття послуг або вмотивовану відмову від його підписання з викладеними зауваженнями в термін встановлений в п.5.5 договору, послуги будуть вважатися наданими у відповідності до всіх умов договору і підлягають обовязковій оплаті замовником в повному обсязі, в строки передбачені договором (п.п. 5.4, 5.5, 5.6 договору).

Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 13885,26 грн., пеню в сумі 8586,63 грн., десять процентів річних в сумі 2302,27 грн., інфляційні втрати в сумі 10179,45 грн.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши докази у справі та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку надання позивачем ПАТ ОСОБА_1 лінія відповідачу ПП Колор Плюс послуг на загальну суму 13885,26 грн., що підлягають обов`язковій оплаті відповідачем, оскільки жодних зауважень щодо якості наданих послуг та/або відмови від підписання вищезазначених актів здачі-прийняття послуг (копії яких долучені до матеріалів справи) від відповідача на адресу позивача не надходило.

Пункти 6.1, 6.3 договору зазначають, що за порушення терміну оплати, визначеного п. 4.1 договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який сплачується пеня та яка нараховується від суми заборгованості, за кожен день прострочення виконання своїх зобовязань, а також додатково 10 % річних (від суми заборгованості) за кожен день прострочення (згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України). Нарахування та сплата пені за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за цим договором здійснюється без обмеження певним строком протягом усього періоду від дня, коли грошові зобовязання повинні бути виконані, до дня їх фактичного виконання на користь виконавця.

Пункт 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 за № 14 щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На суму основного боргу позивачем підставно й обгунтовано нараховано пеню на підставі п.п. 6.1, 6.3 договору. Судом перевірено порядок нарахування неустойки, та встановлено, що пеня підлягає до задоволення в сумі 8427,36 грн.

Крім того, позивачем правомірно нараховано відповідачу інфляційні втрати та десять процентів річних, що підлягають стягненню. Здійснивши перерахунок, суд вважає, що вказані вимоги щодо стягнення десять процентів річних підлягають задоволенню, зокрема, з відповідача підлягає стягненню 2302,27 грн. десять процентів річних. Щодо стягнення 10179,45 грн. інфляційних нарахувань, то вказані вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 9866,62 грн.

Однією з основних засад судочинства згідно ст. 129 Конституції України є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом (ч. 2 ст. 82 ГПК України).

Враховуючи, що позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а також те, що відповідач доказів оплати основного боргу, пені, десяти процентів річних, інфляційних нарахувань не представив, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення частково.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2015 р. за № 13136 на суму 1218,00 грн.

Судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 4-5, 4-7, 12, 33, 34, 38, 43, 49, 75, 82, 82-1, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства „ОСОБА_1 лінія, смт. Чабани, Києво Святошинський район, Київська область, задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Колор Плюс (79019, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, буд. 11, ідентифікаційний код 36417550) на користь Приватного акціонерного товариства „ОСОБА_1 лінія (08162, Київська область, Києво Святошинський район, смт. Чабани, Одеське шосе, 8, ідентифікаційний код 30728887) 13885,26 грн. основного боргу, 8427,36 грн. пені, 2302,27 грн. десять процентів річних, 9866,62 грн. інфляційних нарахувань та 1201,55 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.ст. 116, 117 ГПК України після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.01.2016 р.

Суддя Артимович В.М.