ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.01.16р. Справа № 904/7736/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Полєв Д.М.

при секретарі судового засідання Карпенко К.М.

за участю представників сторін:

від кредитора: представник РВ ФДМУ по Дніпропетровській області ОСОБА_1 за довіреністю №31 від 07.10.2015р.

від боржника: представник ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 21.10.2015р.

за участю: арбітражного керуючого ОСОБА_3

розглянувши справу

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліпром", м. Дніпропетровськ

до боржника ОСОБА_4 акціонерного товариства "Золотий колос", м. Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

28.08.15р. до суду надійшла заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_4 акціонерного товариства "ЗОЛОТИЙ КОЛОС", м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 106; згідно зі ст. ст. 10, 11 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою від 03.09.15 р. заяву про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_4 акціонерного товариства "ЗОЛОТИЙ КОЛОС", м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 106; прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 24.09.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Відповідно до ч. 10 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

На підставі положень зазначеного Закону та ухвали від 24.09.2015р. судом здійснено оприлюднення оголошення за номером №23312 від 29.09.2015р. про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_4 акціонерного товариства "ЗОЛОТИЙ КОЛОС", м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 106; .

23.10.2015р. до суду надійшла заява ТОВ "Поліпром" з грошовими вимогами до банкрута в розмірі 6330184,04грн. (6327748,04грн. сума основного боргу, 2436грн. судовий збір).

Боржником подано заперечення щодо задоволення грошових вимог банкрута, яке мотивується тим, що кредитор не є конкурсним в розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та не може заявляти свої кредиторські вимоги в процедурі розпорядження майном.

Розпорядником майна заперечення боржника підтримано.

Розглянувши грошові вимоги кредитора, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено наступне.

01.10.2007р. між ТОВ "Поліпром" (далі кредитор, комітент) та ПАТ "Золотий колос" (далі - боржник, комісіонер) укладено договір комісії № 350/18-07 (далі - договір).

Відповідно до умов зазначеного договору кредитор доручив, а боржник прийняв на себе зобовязання здійснити правочини щодо придбання товарів від свого імені за рахунок та на користь кредитора.

Відповідно до умов договору найменування, кількість, ціна та строки поставки товару зазначаються сторонами у додаткових угодах до договору комісії.

На виконання умов договору комісії сторонами укладено додаткові угоди №1-7, згідно яких визначено найменування, кількість та ціну товару, яким має придбати боржника на користь кредитора.

Згідно додаткової угоди №8 від 30.09.2010р. передбачено автоматичну пролонгацію строку дії договору за відсутності заяви однієї із сторін.

Відповідно до п.п "д".4.2 договору в разі неможливості виконання своїх зобов'язань комісіонер повертає отримані кошти в розмірі невиконаних зобов'язань по даному договору на розрахунковий рахунок комітента протягом 5-ти банківських днів після отримання письмової вимоги комітента.

Станом на день розгляду справи договір комісії №350/18-07 від 01.10.2007р. сторонами не розірвано, докази визнання його недійсним в матеріалах справи відсутні.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, між сторонами укладено договір комісії, який за своєю правовою природою є речово-правовим, та не породжує між сторонами грошових зобов'язань в момент його укладання. Якщо сторонами передбачено умови (підстави) заміни речово-правових вимог на грошові, то грошові вимоги виникають за настання таких умов (підстав), а не в момент укладення самого договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на день розгляду справи кредитором не подано доказів пред'явлення вимоги боржнику на повернення отриманих коштів в розмірі невиконаних зобов'язань по договору комісії №350/18-07 від 01.10.2007р.

Таким чином кредитором не надано доказів які б свідчили про виникнення боржника грошових зобовязань за договором комісії до порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» Поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З огляду на викладене, вимоги кредитора до боржника з повернення перерахованих йому грошових коштів за спірним договором комісії виникло в ході процедури розпорядження майном, оскільки на момент укладення договору комісії зобов'язання кредитора перед боржником було речово-правової природи, і тільки після порушення щодо боржника справи про банкрутство, ухвалою суду від 24.09.2015 р., воно замінилось грошовим зобов'язанням з повернення коштів, отриманих комісіонером.

Таким чином грошові вимоги кредитора на загальну суму 6330184,04 грн. подані до суду є поточними за своєю правовою природою і не можуть бути предметом розгляду в ході процедури розпорядження майном боржника.

Разом з тим, суд не приймає до уваги копію додаткової угоди від 31.01.2011р. до договору комісії №350/18-07 від 01.10.2007р., що надано кредитором до суду 11.12.2015р. з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Боржником заявлено клопотання про проведення судової експертизи додаткової угоди від 31.01.2015р. до договору комісії від 01.10.2007р. №350/18-07, оскільки, за твердженням боржника, зазначена додаткова угода ним не укладалась, на підприємстві відсутня, а на час її підписання підписант від сторони боржника ОСОБА_5 був у відпустці.

Відповідно до положень ГПК України господарський суд може витребувати оригінали документів: якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви; у випадку, коли копії документів не засвідчені належним чином, для перевірки відповідність таких копій оригіналам. Якщо один з учасників судового процесу подав засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

Ухвалами суду від 15.12.15р., 24.12.15р. зобовязано кредитора надати до суду оригінал додаткової угоди від 31.01.2011р. до договору комісії №350/18-07 від 01.10.2007р.

Вимоги зазначених ухвал кредитором не подано.

У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують наявність грошового зобовязання боржника перед кредитором станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство, вимоги кредитора є поточними та не можуть бути предметом розгляду під час процедури розпорядження майном, суд вважає за необхідне грошові вимоги кредитора відхилити.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 86 ГПК України, ст.ст. 1, 23, 24, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

УХВАЛИВ:

Грошові вимоги ТОВ "Поліпром", м. Дніпропетровськ до ПАТ "Золотий колос", м. Дніпропетровськ в розмірі 6330184,04грн. (з яких 6327748,04грн. основний борг, 2436грн. судовий збір) - відхилити.

Суддя ОСОБА_6