ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р. Справа № 914/1619/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за вих. № 01-7/1114-04 від 10.12.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/5978/15 від 17.12.2015р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2015р.

у справі № 914/1619/15

за позовом: Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Львів

до відповідача: підприємства Спецбуд-УТОГ Львівської обласної організації Українського товариства глухих, м. Львів

про стягнення безповоротної фінансової допомоги

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (доручення №01-7/35-04 від 18.01.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність №12/15 від 03.06.2015р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки передбачені ст.ст.20, 22, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.11.2015р. у справі №914/1619/15 (головуючий суддя - Петрашко М.М., судді Сухович Ю.О., Щигельська О.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами нецільового використання відповідачем фінансової допомоги, відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що усі фінансові зобовязання згідно договору №3/30-12 про надання фінансової допомоги на безповоротній основі від 21.05.2012р. ним виконані. Відповідач же в порушення умов даного договору щодо створення та збереження робочих місць для інвалідів не виконав. Відповідно до п.5.3 Інструкції з надання фінансової допомоги на поворотній та безповоротній основі отримувачам коштів забороняється використання коштів Фонду не за цільовим призначенням. У разі нецільового використання роботодавцями фінансової допомоги та цільової позики або їх частини чи створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у меншій кількості, ніж передбачено умовами договору про надання фінансової допомоги та цільового позики, відповідна сума, проіндексована з урахуванням рівня інфляції, підлягає поверненню до державного бюджету на підставі рішення Фонду.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 17.12.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 21.01.2016р. Одночасно задоволено клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, відстрочивши до 21.01.2016р.

18.01.2016р. на адресу суду від позивача надійшла заява з доказами оплати судового збору в 104 127,00 грн. за подання апеляційної скарги (зареєстрована в канцелярії суду за вх№ 01-04/291/16).

В судовому засіданні 21.01.2016р. було оголошено перерву до 25.01.2016р., про що сторони були повідомлені під розписку.

Скаржник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу б/н та б/д (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/389/16 від 21.01.2016р.), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

21.05.2012р. між Львівським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (відділення фонду) та підприємством Спецбуд-УТОГ Львівської обласної організації Українського товариства глухих (отримувач) укладено договір №3/30-12 про надання фінансової допомоги на безповоротній основі, відповідно до умов якого відділення Фонду надає отримувачу фінансову допомогу в розмірі 3 883 300,00 грн. на безповоротній основі, а отримувач зобовязується використати її за цільовим призначенням на умовах, визначених договором (а.с. 17-21 том І).

Мета надання фінансової допомоги, відповідно до п.2.1. договору, надається отримувачу на технічне переоснащення виробництва з метою створення 25 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що строки, протягом яких отримувач зобовязаний працевлаштувати інвалідів на робочі місця, призначені для їх працевлаштування, та створені отримувачем згідно з умовами цього договору, визначаються у графіку працевлаштування інвалідів (додаток №2), що є невідємною частиною цього договору (а.с. 23 том І).

Згідно з п.2.3 договору строки, протягом яких отримувач зобовязаний ввести в експлуатацію обладнання закуплене за кошти відділення фонду, визначаються у графіку введення в експлуатацію обладнання (додаток №3), що є невідємною частиною цього договору (а.с. 24 том І).

Відповідно до п.3.1. договору фінансова допомога надається відділенням фонду за рахунок коштів державного бюджету в безготівковій формі шляхом перерахування їх на рахунок отримувача, відкритий в установленому порядку в територіальному органі Державної казначейської служби України, не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження коштів на рахунок відділення фонду.

Пунктом 4.2.3 договору встановлено, що отримувач зобовязаний на період дії цього договору обладнання, яке придбане за кошти фінансової допомоги: використовувати за цільовим призначенням та у відповідності до керівництва з експлуатації, технічних умов; не передавати в користування третім особам; не відчужувати та не передавати у заставу.

Згідно з п.4.2.4 договору, отримувач зобовязаний створити визначену у п.2.1 кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, які відповідають вимогам охорони праці, працевлаштувати на них інвалідів в строки згідно з графіком працевлаштування інвалідів (додаток № 2). Забезпечити виплату заробітної плати працюючим та прийнятим інвалідам у розмірі не меншому законодавчо встановленого мінімуму.

На виконання п.3.1. договору позивачем було перераховано відповідачу безповоротну фінансову допомогу у повному обсязі. Згідно з випискою з рахунку з урахуванням КЕКВ за 05.07.2012р. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області списано з рахунку Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 3 883 300,00 грн. (а.с. 41 том І).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у разі нецільового використання отримувачем фінансової допомоги або її частини, чи створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у меншій кількості, ніж передбачено договором, відповідна сума цих коштів, проіндексована з урахуванням індексу інфляції, підлягає поверненню до державного бюджету на підставі рішення Фонду соціального захисту інвалідів та комісії (у межах її повноважень).

У п. 7.1 зазначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання отримувачем своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається виконаним у разі коли відділення Фонду вивчено і позитивно оцінено результати виконання договору, отримувачем створені робочі місця для інвалідів у кількості, передбаченій у п.2.1 цього договору та на них працевлаштовано інвалідів, з якими в установленому порядку укладені трудові договори.

Позивач стверджує, що упродовж терміну дії договору відбулося різке скорочення чисельності працюючих інвалідів. Таким чином, на його думку, умови договору щодо створення та збереження робочих місць для інвалідів не виконується, чим порушено п.4.2.5 договору.

Як відзначає позивач, відповідно до звітів про надходження і використання інших надходжень спеціального фонду та розподілів відкритих асигнувань з рахунка №0537 управлінням державної казначейської служби у Личаківському районі міста Львова було перераховано підприємству Спецбуд-ТОГ Львівської обласної організації УТОГ кошти фінансової допомоги на безповоротній основі на загальну суму 3 678 278,09 грн. Тобто, залишок невикористаних коштів становить 205 021,91 грн. (а.с. 44-49 том І).

З огляду на викладене, позивач вважає, що на підставі п.5.1 договору відповідач за невиконання умов договору зобовязаний повернути до державного бюджету фактично одержані кошти сумі 3 678 278,09 грн. та 2 632 390,12 грн. інфляційних втрат, а всього 6 310 668,21 грн., що стало підставою звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 3 678 278,09 грн. та інфляційних в розмірі 2 632 390,12 грн., нарахованих за період з липня 2012р. по квітень 2015р. (а.с. 27 том І).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності інвалідів і дітей-інвалідів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

В ст.11 ЦК України зазначено, що, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначалося вище, 21.05.2012р. між сторонами було укладено договір №3/30-12 про надання фінансової допомоги на безповоротній основі, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу фінансову допомогу в розмірі 3 883 300,00 грн. на безповоротній основі, а відповідач зобовязується використати її за цільовим призначенням на умовах, визначених договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання.

Відповідно до п.3.1. договору фінансова допомога надається відділенням Фонду за рахунок коштів державного бюджету в безготівковій формі шляхом перерахування їх на рахунок отримувача, відкритий в установленому порядку в територіальному органі Державної казначейської служби України, не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження коштів на рахунок відділення фонду.

У пункті 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань № 14 від 17.12.2013р. зазначено, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

З положень вищенаведеного пункту Постанови вбачається, що зобовязання позивача перед відповідачем згідно договору є виконаним, з моменту зарахування коштів на рахунок відповідача або видачі їх готівкою, тобто коли відповідач має можливість розпоряджатися коштами.

Позивач стверджує, що ним було перераховано відповідачу кошти у повному обсязі, доказом чого є Розподіл відкритих асигнувань з рахунку № 0537 від 05.07.2012р. №48 на суму 3 883 300,00 грн. З вказаного розподілу асигнувань вбачається, що його зареєстровано та взято на облік Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області (а.с. 41 том І).

Згідно з випискою з рахунку з урахуванням КЕКВ за 05.07.2012р. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області списано з рахунку Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 3 883 300,00 грн.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що факт перерахування позивачем коштів чи списання коштів з його рахунку, не є підтвердженням зарахування цих грошових коштів на рахунок відповідача, з можливістю їх цільового використання.

Разом з тим, на виконання умов договору, відповідачем проведено конкурсні торги по закупівлі техніки, яка зазначена у додатках до договору, однак у звязку з затримкою поступлень коштів на казначейський рахунок відповідача, останній не міг вчасно перерахувати кошти на рахунок продавців, проте, як вбачається з матеріалів справи, техніка була придбана відповідачем, поставлена на баланс підприємства та експлуатується відповідачем (а.с. 114-135 том І).

Крім того, як зазначає відповідач, і це підтверджується матеріалами справи, через затримку перерахування коштів з казначейських рахунків, відповідач не лише не мав можливості вчасно провести технічне переоснащення виробництва, а ще й поніс додаткові витрати у звязку з тим, що переможці конкурсу звернулись до суду про стягнення заборгованості. У підтвердження вищенаведеного у матеріалах справи містяться копії рішень господарського суду Львівської області у справі №914/1218/14 та № 914/592/13-г, в яких зазначено, що крім основного боргу з відповідача було стягнути інфляційні втрати та 3% річних. Рішення набрали законної сили (а.с. 203-211 том І).

Крім того, дане підтверджується листом Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області №03-20/503 від 20.11.2015р., адресований відповідачу, в якому зазначено, що лише станом на кінець 2014р. управлінням здійснено часткову оплату платіжного доручення Підприємству Спецбуд-УТОГ Львівської обласної організації Українського товариства глухих за придбання бульдозера на суму 1 194, 98 тис. грн., і без виконання повернуте платіжне доручення на суму 205,02 тис.грн. (а.с. 246 том І).

Таким чином, з огляду на те, що грошові кошти надійшли на рахунок відповідача невчасно, колегія суддів вважає, що відповідач не міг повноцінно розпорядитися коштами, що були перераховані позивачем до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

Враховуючи, що відповідач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання за договором №3/30-12 від 21.05.2012р. про надання фінансової допомоги на безповоротній основі, відповідно позивачем не доведено вину відповідача в невиконанні зобов'язань за договором.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у разі нецільового використання отримувачем фінансової допомоги або її частини, чи створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у меншій кількості, ніж передбачено договором, відповідна сума цих коштів, проіндексована з урахуванням індексу інфляції, підлягає поверненню до державного бюджету на підставі рішення Фонду соціального захисту інвалідів та комісії (у межах її повноважень).

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутнє рішення Фонду соціального захисту інвалідів про повернення відповідачем коштів до державного бюджету, колегія суддів вважає, що позивач сам не виконав умов договору, передчасно звернувшись до суду з позовом.. Відтак, навіть за умови порушення відповідачем п.5.1. договору, строк повернення коштів на момент звернення з позовом до суду не настав.

Згідно з п.4.2.4. договору, отримувач зобовязаний створити, визначену у п.2.1., кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, які відповідають вимогам охорони праці, працевлаштувати на них інвалідів в строки згідно з графіком працевлаштування інвалідів (додаток № 2). Забезпечити виплату заробітної плати працюючим та прийнятим інвалідам у розмірі не меншому законодавчо встановленого мінімуму.

Твердження позивача про те, що відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків по створенню робочих місць та працевлаштуванню осіб з вадами здоровя не підтверджується матеріалами справи. В матеріалах справи відсутні докази про ухилення відповідача від обовязку працевлаштувати інвалідів: скарги інвалідів про відмову їм у працевлаштуванні, рішень суду про зобов'язання підприємства працевлаштувати інвалідів чи будь-яких інших доказів ухилення.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази нецільового використання відповідачем фінансової допомоги, що б могло бути підставою для повернення коштів.

Вищенаведене підтверджується результатами перевірки Фондом соціального захисту інвалідів цільового використання коштів відповідачем від 25.06.2015р. відповідно до яких, обладнання, що придбане відповідачем за рахунок коштів фінансової допомоги відповідає вказаному у договорі, знаходиться на балансі підприємства та експлуатується (а.с. 85 том І).

Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що зі змісту листа від 20.11.2015р. № 03-20/503 Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області вбачається, що казначейство не перерахувало відповідачу на виконання умов договору ще 205 022,00 грн. (а.с. 246 том І).

Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач використав фінансову допомогу за цільовим призначенням, а саме, на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Установлено судом і те, з підтвердженням матеріалами справи, що відповідач належним чином виконав умови договору про надання фінансової допомоги на безповоротній основі №3/30-12 від 21.05.12р.; створив 25 робочих місць для працевлаштування інвалідів, як то передбачено договором.

Враховуючи встановлений судом факт цільового використання спірної суми фінансової допомоги та належного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, колегія суддів погоджується з висновками судів про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, відповідно ст. 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2015р. у справі № 914/1619/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1