донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

26.01.2016р. справа №905/2792/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (керівник згідно довідки ЄДРПОУ від 20.01.2016р. та протоколу загальних зборів учасників товариства №18 від 11.01.2016р.);
від відповідача: ОСОБА_6 (за довіреністю №ББУ/ДУ193/ББ/15)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від12.11.2015р. (повний текст підписано 17.11.2015р.)
по справі№905/2792/15 (суддя Огороднік Д.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СП Гідроліга - Італія", м. Мелітополь Запорізької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області
простягнення 985 552,20грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП Гідроліга Італія», м. Мелітополь Запорізької області (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області (Відповідач) про стягнення коштів на загальну суму 985 552,20грн., у тому числі - основний борг у розмірі 794 856,36грн., інфляційних втрат у розмірі 139 258,83грн., 3% річних у сумі 11 694,19грн. та пені у розмірі 39 742,82грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 12.11.2015р. (повний текст підписано 17.11.2015р.) у справі №905/2792/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Гідроліга Італія» були задоволені в повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» основний борг у розмірі 794 856,36грн, інфляційних втрат у розмірі 139 258,83грн., 3% річних у сумі 11 694,19грн. та пені у розмірі 39 742,82грн.

Рішення місцевого господарського суду було вмотивовано доведеністю матеріалами справи факту несплати вартості отриманого товару Відповідачем за договором поставки №347-ДУ від 25.12.2013р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 12.11.2015р. у справі №905/2792/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає помилкове встановлення судом факту порушення Відповідачем строку виконання грошового зобовязання, оскільки дата поставки товару не була вказана представником Покупця, а також не дослідження місцевим судом наявності у Позивача права власності на поставлений ним товар, що судом перевірено, під час розгляду справи не було, крім того, невірний підрахунок судом сум інфляційних втрат та пені.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко І.В. та Ломовцева Н.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.01.2016р. порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 26.01.2015р. о 12.15год.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 26.01.2016р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Позивача у судовому засіданні 26.01.2016р. проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у наданому відзиві №11/01-01 від 11.01.2016р.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 25.12.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СП Гідроліга-Італія» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (Покупець) підписаний договір поставки №347-ДУ (Договір а.с.а.с.9-24), відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобов'язується поставити у власність Покупця продукцію і/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки та по ціні, визначеною сторонами в договорі та в специфікації.

Специфікацією від 26.12.2014р.(а.с.26) до договору поставки №258-ШБ сторони визначили предмет поставки Гідропривід Р2G 420 R09 Z25, кількістю 5шт., на загальну вартість 794 856,36грн. та строк поставки до 27.02.2015р.

Положеннями п. 2.2. договору сторони узгодили застосування Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю», затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_7 СРСР від 15.06.1965р. №П-6 (далі - Інструкція П-6) та Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_7 СРСР від 25.04.1966р. №П-7 (далі - Інструкція П-7).

В п.4.3 договору сторони встановили, що Постачальник зобов'язаний надати Покупцю рахунок, податкову накладну, видаткову накладну, відповідні товаросупровідні накладні, сертифікат якості заводу-виробника і/або паспорт, сертифікат відповідності (якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації), дозвіл Держгірпромнагляду (в разі необхідності отримання), інструкцію по експлуатації (в разі, якщо це передбачено), технічну документацію, яка передбачена п.2.4 Договору. Зазначені документи (окрім податкових накладних) Постачальник зобов'язується надати Покупцю разом з поставленою продукцією, також Постачальник зобов'язується надати оформлену податкову накладну не пізніше трьох календарних днів з дати поставки або здійснення сплати.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що у разі поставки продукції без товаросупроводжувальних документів, що призведе до неможливості здійснити приймання продукції за кількістю, якістю, асортименту, комплектності, Покупець має право відмовитися від приймання продукції, повернення якої у такому випадку здійснюється в порядку п.2.5. договору.

Датою постави товару п. 4.7. договору визначає дату, вказану представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих Постачальником. Зокрема, у разі поставки автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на видатковій накладній.

Відповідно до п.5.4 договору поставки розрахунки за поставлену продукцію здійснюється Покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом п'яти робочих днів з шістдесятого календарного дня з дати поставки продукції, на підставі отриманого рахунку та при умові надання Постачальником документів, передбачених договором, а датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Згідно з п.6.8 договору поставки у разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію, Покупець, за письмовою вимогою Постачальника сплачує неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати, проте не більше 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції.

Строк дії договору відповідно до п.8.1. був встановлений з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що Постачальником, на виконання вимог договору поставки, була надана видаткова накладна №РН-0000003 від 18.02.2015р. на суму 794 856,36грн. (а.с.27), яка підписана представником Відповідача (а.с.28) без жодних застережень. Також Позивачем були надані товарно-транспортна накладна №0 від 18.02.2015р. (а.с.29) та акт здачі-прийняття робіт від 20.02.2015р.(а.с.30), з яких вбачається, що поставка відбулася за допомогою курєрської служби «ОСОБА_3 пошта». В свою чергу, за змістом апеляційної скарги Відповідач не заперечує та не оспорює факт отримання ним товару за вказаною видатковою накладною.

11.06.2015р. на адресу Відповідача за вих.№11/06-01 Позивачем була направлена претензія (а.с.31), у відповідності до якої Позивач вимагав від Відповідача в строк до 17.07.2015р. оплатити поставлений товар.

За таких обставин місцевим судом було прийнято переглядуване рішення, та стягнуто з Відповідача заборгованість на загальну суму 985 552,20грн., з яких: основний борг у розмірі 794 856,36грн, інфляційних втрат у розмірі 139 258,83грн., 3% річних у сумі 11 694,19грн. та пені у розмірі 39 742,82грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір поставки №347-ДУ від 25.12.2013р. є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.655, ч.1ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір поставки є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань з оплати товару, визначених його умовами, право на отримання коштів за якими є належним об'єктом судового захисту у розумінні ст.1 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку зі сплати у відповідності до п.5.4. договору товару, поставленого товару на суму 794856,36грн. згідно п.4.7. цього договору.

Що стосується твердження Відповідача про невизначеність моменту поставки у розумінні п.4.7. договору, необхідного для відліку строку, після спливу якого згідно п.5.4. може бути визначений момент прострочення, то вони апеляційним судом відхиляються як юридично неспроможні.

Так, згідно з п.4.7 договору дата поставки визначається датою, вказаною представником Покупця на видатковій накладній. Наявна видаткова накладна РН-0000003, яка міститься в матеріалах справи, датується 18.02.2015р. та підписана представником Покупця без зазначення іншої дати та будь-яких зауважень, що свідчить про те, що поставка та момент відліку 60-ти денного строку розпочалися саме з 18.02.2015р. Доводи Скаржника про те, що він отримав без будь-яких заперечень продукцію іншою датою, ніж зазначено в накладній, оскільки представником Покупця таку дату, яка має значення для належного виконання договору, не вказано, суперечать встановленій ч.5 ст.12 Цивільного кодексу України презумпції добросовісності та розумності поведінки, яка (презумпція) будь-якими доказами у цій справі не спростована.

Зважаючи на викладене, за підрахунками апеляційного суду останнім днем належного виконання грошових зобов'язань за змістом п.5.4. договору є 24.04.2015р. (60 календарних днів з 18.02.2015р. + 5 робочих днів для оплати). Між тим, доказів вчинення оплати або припинення відповідного грошового зобов'язання будь яким іншим способом Відповідачем не представлено, зважаючи на що з 25.04.2015р. має місце порушення грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Покупець вважається таким, що прострочив його виконання за визначенням ч.1 ст.612 цього Кодексу. Підстав, обумовлених договором, для визнання іншої дати поставки, апеляційним судом з представлених документів не вбачається.

Відповідно до ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої п.6.8 договору поставки №347-ДУ від 25.12.2013р.

Також, проаналізувавши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.32-34) та розрахунки суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з правильністю стягнення 3% річних у сумі 11 694,19грн. та пені у сумі 39 742,82грн., що узгоджується з п.6.8 договору. Проте, що стосується інфляційних нарахувань, то апеляційний суд погоджується з доводами Скаржника, щодо залишення місцевим судом без уваги помилкові розрахунки інфляційних втрат Позивача, оскільки, період нарахування має визначатися цілими місяцями, починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.).

З урахуванням цього за підрахунками апеляційного суду належна до стягнення сума інфляційної індексації становить 24543,27грн. за період прострочення з травня 2015 по вересень 2015, із сукупним індексом інфляції 103,087%.

Таким чином, розмір належних до стягнення інфляційних втрат, з урахуванням правильності їх розрахунку становить 24 543,27грн., замість стягнутих місцевим судом 139 258,83грн. Безпідставно стягнута сума інфляційних втрат становить 114 715,56грн., в частині якої переглядуване рішення підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позовних вимог в цій сумі.

Апеляційний суд також відхиляє доводи Скаржника щодо не встановлення місцевим судом під час розгляду справи права власності Позивача на поставлений ним товар, адже такі доводи у місцевому суді не висувались і не доводились в контексті приписів ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України, а з огляду на неспростовані Скаржником презумпції:

- ч.5 ст.12 Цивільного кодексу України, що визнає поведінку особи добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом;

- ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України, що закріплює презумпцію правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не витікає з закону або незаконність набуття не встановлена судом,

а також відсутність жодних доказів висування третіми особами вимог до Відповідача з приводу отриманого ним товару, наразі не вбачається підстав заперечувати належність виконання Позивачем зобовязань щодо поставки товару.

Втім, з огляду на допущені місцевим судом порушення при визначені належних до стягнення сум інфляційної індексації, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги і часткового скасування переглядуваного рішення та задоволення позовних вимог щодо інфляційної індексації - в сумі 24 543,27грн.

Частковість задоволення апеляційних і позовних вимог за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України зумовлює і розподіл витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги і перерозподіл витрат зі сплати судового збору за подання позову між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 12.11.2015р. (повний текст підписано 17.11.2015р.)у справі №905/2792/15 задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Донецької області від 12.11.2015р. (повний текст підписано 17.11.2015р.)у справі №905/2792/15 скасувати в частині стягнення інфляційної індексації в розмірі 114 715,56грн., у зв'язку з чим викласти резолютивну частині рішення в наступній редакції:

« 1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Гідроліга - Італія", м. Мелітополь Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька обл., м. Добропілля, м.Білецьке, вул. Красноармійська,б.1А, ідентифікаційний код 37014600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Гідроліга Італія» (72302, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Молодіжна,б.62, ідентифікаційний код 36899934) заборгованість у розмірі 794 856,36грн.; 3% річних у розмірі 11 694,19грн..; інфляційні втрати у розмірі 24 543,27грн; пеню у розмірі 39 742,82грн. та судовий збір у розмірі 13 062,54грн.

3.У задоволені решти позовних вимог відмовити.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Гідроліга Італія» (72302, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Молодіжна,б.62, ідентифікаційний код 36899934) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька обл., м. Добропілля, м.Білецьке, вул. Красноармійська,б.1А, ідентифікаційний код 37014600) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1892,81грн.

4. Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази про примусове виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 26.01.2016р., оформивши їх у відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1,2 - сторонам,3- у справу, 4 - ДАГС, 5 - ГСДО