ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 рокуСправа № 912/5024/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є. М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/5024/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт - Україна"

про стягнення 1 088 952,60 грн

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 15.12.2015;

від відповідача - не був присутнім.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛС" (надалі ТОВ "КЛС", позивач) звернулося до Господарського суду Кіровоградської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (надалі - ТОВ "Регіонпродукт-Україна", відповідач) про стягнення суми основної заборгованості за надані послуги у розмірі 926 589,64 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 162 362,96 грн.

Ухвалою від 25.12.2015 господарським судом порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 11:00 28.01.2016, витребувано від сторін необхідні для вирішення спору докази.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

28.01.2015 директором ТОВ "Регіонпродукт-Україна" ОСОБА_2 подано заяву про відкладення розгляду справи. Заява обґрунтована перебуванням повноважного представника на лікарняному, до заяви додано листок непрацездатності, відповідно до якого ОСОБА_3 звільнений від роботи з 25.01.2016 до 29.01.2016 включно. Також директор ТОВ "Регіонпродукт-Україна" повідомляє про відсутність можливості призначити іншого представника відповідача для участі у судовому засіданні, що відбудеться 28.01.2016, у зв'язку з відрядженням директора ТОВ "Регіонпродукт-Україна" в Чернігівську область з 25.01.2016 по 29.01.2016, докази перебування директора у службовому відрядженні будуть надані у наступному судовому засіданні.

Господарський суд, розглянувши дане клопотання відповідача, не знаходить підстав для його задоволення.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України щодо вчинення суддею дій по витребуванню від сторін документів, відомостей, висновків, необхідних для вирішення спору кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що відповідачу були створені належні умови для надання ним доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Так ухвала про порушення провадження у справі винесена 25.12.2015, відповідачем отримана 11.01.2016, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 59). У вказаній ухвалі господарський суд витребовував від відповідача документи, необхідні для розгляду справи, явку повноважного представника у судове засідання господарський суд обов'язковою не визнавав. Як свідчить листок непрацездатності представника ТОВ "Регіонпродукт-Україна" (до речі повноваження якого на представлення інтересів відповідача господарському суду не надано) такий представник перебуває на лікарняному з 25.01.2016, тобто з 11.01.2016 такий представник мав можливість підготувати та надати господарському суду документи для розгляду справи №912/5024/15, проте ним це зроблено не було. Критично господарський суд оцінює і твердження директора ТОВ "Регіонпродукт-Україна" щодо неможливості надання ним довіреності іншому представнику у зв'язку із його відрядженням, оскільки підписати саму заяву про відкладення директор мав можливість.

Водночас господарський суд наголошує, що неможливість представника відповідача взяти участь у судовому засіданні не є перешкодою для розгляду справи, оскільки явка повноважного представника відповідача не визнавалась господарським судом обов'язковою. Відкладення розгляду справи можливо згідно норм Господарського процесуального кодексу України (стаття 77) саме у разі, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено у даному судовому засіданні та не ставиться у залежність від наявності клопотання сторони.

Застосовуючи згідно із частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, господарський суд враховує, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку відповідає обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain) від 07.07.1989).

Зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, а у своїй заяві відповідач не зазначив про жодні докази чи доводи, що спростовують позовні вимоги, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні подав письмове пояснення щодо нарахування пені та виписку по його рахунку, де відображені суми та дати, відповідно до яких відповідач частково здійснював оплату отриманих послуг.

Також позивач подав пояснення відповідно до якого обґрунтовує відсутність необхідності щодо надіслання претензії, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002, відповідно до якого право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами; встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

У зв'язку із ненаданням відповідачем відзиву на позов, що є його правом, а не обов'язком, господарський суд у відповідності до норм статті 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

19.02.2015 між ТОВ "КЛС" (Виконавцем) та ТОВ "Регіонпродукт-Україна" (Замовником) укладено Договір № 165-20 про надання послуг зберігання товару (та послуг, пов'язаних зі зберіганням товару) та/або послуг з декларування товару на митному складі ТОВ "КЛС" (надалі Договір), відповідно до пункту 2.1. якого Виконавець зобов'язується зберігати товар, переданий йому Замовником, та надавати Замовнику послуги, пов'язані зі зберіганням товару, що оформлюється (випускається) на митному складі (з митного складу) ТОВ "КЛС", який визначений у пункті 4.1. Договору, а також, за необхідності, надавати послуги із декларування товару Замовника (надалі Послуги), а Замовник зобов'язується сплатити визначену за домовленістю між сторонами грошову суму за надані Послуги.

Обов'язки Виконавця зі зберігання товару Замовника виникають з моменту прийняття товару Замовника на зберігання та припиняються з моменту передачі товару Замовнику або уповноваженій ним особі (пункт 2.3. Договору).

Згідно пункту 2.4. Договору на підтвердження факту надання Виконавцем Послуг та (або) виконання робіт відповідно до умов цього Договору протягом кожного (повного або неповного) календарного місяця за період дії Договору Сторони складають та підписують Акт здачі-приймання робіт (послуг) із зазначенням видів та фактичного обсягу виконаних робіт (наданих послуг).

Пункт 4.1. Договору визначає, що Виконавець приймає на відповідальне зберігання товар Замовника, а також здійснює інші послуги, пов'язані зі зберіганням товару, а за необхідності надає послуги з митного декларування товару, на території складу ТОВ "КЛС", що знаходиться за адресою: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 8.

Строк на який прийнято товар на зберігання, визначається строком дії цього Договору, однак не може перевищувати строку, на який його було укладено (пункт 5.1. Договору).

Пункт 8.1. Договору визначає умови оплати: розрахунки за надані послуги за цим Договором здійснюються на підставі рахунку та Акта здачі-приймання робіт (послуг) Виконавця 1 раз на місяць (за зберігання та надані послуги у період з 1-го числа до останнього числа місяця (рахунком з датою останнього числа поточного місяця)) в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування Замовником на рахунок Виконавця суми, вказаної у рахунку, протягом 3 банківських днів з дати рахунку.

Згідно приписів пункту 8.2. Договору тарифи на Послуги Виконавця відображені в Додатку № 1 до даного Договору, що є невід'ємною частиною даного Договору. Позивачем додано до Договору Додаток № 1, у якому зазначено перелік і вартість послуг.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Відповідно до досліджених у судовому засіданні оригіналів Актів надання послуг, які підписані повноважними представниками Виконавця і Замовника та затверджено підписами керівників Сторін та печатками підприємств (копії яких долучено до справи) надано послуги: за Актом № 13193 від 30.04.2015 - на суму 144 590,09 грн; за Актом № 13359 від 31.05.2015 - на суму 149 409,76 грн; за Актом №13464 від 30.06.2015 - на суму 144 590,09 грн; за Актом №13474 від 31.07.2015 - на суму 149 409,76 грн; за Актом № 13714 від 31.08.2015 - на суму 149 409,76 грн; за Актом № 13808 від 30.09.2015 - на суму 144 590,09 грн; за Актом №14013 від 31.10.2015 - на суму 149 409,76 грн; за Актом № 14094 від 30.11.2015 - на суму 144 590,09грн. Всього за зазначеними актами Виконавцем надано послуги на суму 1 175 999,40 грн.

Виконавцем виставлено Замовнику рахунки на відповідні суми: № 13193 від 27.04.2015 на суму 144 590,09 грн, № 13359 від 29.05.2015 на суму 149 409,76 грн, № 13464 від 30.06.2015 на суму 144 590,09 грн; № 13474 від 31.07.2015 на суму 149 409,76 грн; № 13714 від 31.08.2015 на суму 149 409,76 грн; № 13808 від 30.09.2015 на суму 144 590,09 грн; №14013 від 30.10.2015 на суму 149 409,76 грн; № 14094 від 27.11.2015 на суму 144 590,09грн.

Слід зауважити, що відповідно до пункту 8.1. Договору Сторони узгодили, що виставлений рахунок має бути з датою останнього числа поточного місяця, а Виконавець всупереч такій умові у рахунках за квітень, травень, жовтень, листопад 2015 року вказував інші дати. Відповідно до того ж пункту 8.1 Договору Замовник зобов'язаний сплатити вартість отриманих послуг протягом 3 банківських днів з дати рахунку.

Відповідач виконав свої зобов'язання, за твердженням позивача, лише частково, сплативши із порушенням вищезазначеного строку 100 000 грн по рахунку № 13193 від 27.04.2015: 50 000 грн - 02.09.2015 та 50 000 грн 22.09.2015. У зв'язку з такою частковою сплатою позивач пред'являє до стягнення за отримані послуги згідно рахунку № 13193 від 27.04.2015 лише заборгованість в сумі 44 590,09 грн.

Також відповідач, за твердженням позивача, із порушенням строку перерахував за отримані послуги згідно рахунку №13359 від 29.05.2015 кошти в сумі 149 409,76 грн 29.10.2015.

Докази часткової сплати відповідачем у зазначені позивачем дні підтверджуються випискою Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" по рахунку позивача, що долучена до матеріалів справи 28.01.2016.

Загальна сума заборгованості за отримані послуги за квітень 2015, червень 2015 листопад 2015, яка пред'являється до стягнення позивачем складає 926 589,64 грн.

За пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 202 названого Кодексу, правочинами є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); дво- чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 2 статті 509, статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу і має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Господарським судом досліджені положення Договору (пункту 8.1.) щодо порядку здійснення оплати. Як вже зазначалось Виконавець виставляв рахунки, зокрема за квітень, травень, жовтень, листопад 2015 року, з порушенням вимог пункту 8.1. Договору, оскільки вони датовані не останнім числом місяця. Враховуючи обов'язок їх датування останнім днем місяця господарський суд дійшов висновку, що обов'язок по сплаті заборгованості за квітень 2015 року у розмірі 144 590,09 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати квітня 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 06.05.2015; обов'язок по сплаті заборгованості за травень 2015 року у розмірі 149409,76 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати травня 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 05.06.2015; обов'язок по сплаті заборгованості за червень 2015 року у розмірі 144 590,09 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати червня 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 06.07.2015; обов'язок по сплаті заборгованості за липень 2015 року у розмірі 149 409,76 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати липня 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 06.08.2015; обов'язок по сплаті заборгованості за серпень 2015 року у розмірі 149 409,76 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати серпня 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 04.09.2015; обов'язок по сплаті заборгованості за вересень 2015 року у розмірі 144 590,09 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати вересня 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 06.10.2015; обов'язок по сплаті заборгованості за жовтень 2015 року у розмірі 149 409,76 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати жовтня 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 05.11.2015; обов'язок по сплаті заборгованості за листопад 2015 року у розмірі 144 590,09 грн виник у відповідача протягом 3-х банківських днів з останньої дати листопада 2015 року отже прострочення виконання такого зобов'язання почалось з 04.12.2015.

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Враховуючи зазначене господарський суд дійшов висновку, що станом на день розгляду спору відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання по оплаті за отримані послуги за Договором у розмірі 926 589,64грн.

Позов в частині стягнення основної заборгованості в сумі 926 589,64 грн підлягає задоволенню.

Крім того позивачем заявлено до стягнення 162 362,96 грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язання.

За приписами частин 1, 3 статті 546, частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пенею, штрафом) - грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 10.6 Договору у разі невчасної оплати Послуг Виконавця Замовник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день затримки оплати. Штрафні санкції підлягають нарахуванню до моменту погашення Замовником заборгованості.

Враховуючи порушення Виконавцем умов пункту 8.1. Договору щодо зазначення у рахунках дат, Виконавець неправильно зазначив дати, з яких має нараховуватись пеня (тобто дати з яких Замовник прострочив виконання свого зобов'язання по оплаті отриманих послуг), крім того позивачем при здійсненні розрахунку пені допущені арифметичні помилки. Також слід зауважити, що зазначення у розрахунку пені кінцевої дати її нарахування - 09.12.2016 господарський суд розцінює як технічну помилку, що підтверджується усними поясненнями представника позивача у судовому засіданні, а тому господарський суд вважає, що пеня нараховується до 09.12.2015. Господарський суд, перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем, вважає, що арифметично правильним та обґрунтованим є наступний розрахунок пені:

із суми боргу144 590,09 грн за період з 06.05.2015 по 01.09.2015 пеня складає 28165,36грн;

із суми боргу 94590,09 грн за період з 02.09.2015 по 21.09.2015 пеня складає 2798,83грн;

із суми боргу 44590,09 грн за період з 22.09.2015 по 29.10.2015 пеня складає 2079,24грн;

із суми боргу 149 409,76 грн за період з 05.06.2015 по 28.10.2015 пеня складає 32943,83 грн;

із суми боргу 144 590,09 грн за період з 06.07.2015 по 09.12.2015 пеня складає 32007,89грн;

із суми боргу 149409,76 грн за період з 06.08.2015 по 09.12.2015 пеня складає 25280,95грн;

із суми боргу 149409,76 грн за період з 04.09.2015 по 09.12.2015 пеня складає 18330,33грн;

із суми боргу 144590,09 грн за період з 06.10.2015 по 09.12.2015 пеня складає 11329,52грн;

із суми боргу 149409,76 грн за період з 05.11.2015 по 09.12.2015 пеня складає 6303,86грн;

із суми боргу 144590,09 грн за період з 03.12.2015 по 09.12.2015 пеня складає 1220,10грн.

Всього до стягнення підлягає пеня в розмірі 160 459,91 грн.

Сторонами не надано господарському суду доказів сплати як основної заборгованості за Договором, що заявлена до стягнення, так і пені.

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 087 049,55 грн, з яких 926 589,64 грн основного боргу та 160 459,91 грн пені. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна» (27641, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, просп. Комсомольський, буд. 1-А, ідентифікаційний код 32514044) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛС» (03142, м. Київ, вул. Ак. Кримського, 4-а, ідентифікаційний код 31725997) 926 589,64 грн основного боргу, 160 459,91 грн пені та 16 305,74 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 01.02.2016.

Суддя Є. М. Наливайко