ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа № 911/5059/15

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/5059/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго»,

м. Вишневе

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

с. Житні Гори

про стягнення 13538,59 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 49 від 18.03.2015;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення 13538,59 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії № 157 від 27.08.2008, в частині своєчасної оплати отриманої, в період з 30.06.2014 по 03.12.2014 електричної енергії, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 7904,77 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 1367,60 грн. пені, 3995,85 грн. інфляційних втрат та 270,37 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 24.11.2015 порушено провадження у справі № 911/5059/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 16.12.2015 розгляд справи відкладено на 11.01.2016, проте, у звязку з хворобою судді Христенко О.О., судове засідання призначене на 11.01.2016 не відбулося, про що господарським судом винесено ухвалу від 18.01.2016 та призначено розгляд справи на 27.01.2016.

В судових засіданнях 16.12.2015 та 27.01.2016 представником позивача надані документі, витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судові засідання 16.12.2015 та 27.01.2016 не зявився, свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідач належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал суду від 24.11.2015, 16.12.2015, 18.01.2016 щодо направлення їх копій відповідачу. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, судом враховано абзац 3 підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», де зазначено, що у разі, якщо ухвалу суду про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою і повернуто підприємством звязку, зокрема, з посиланням на відсутність адресата або закінчення строку зберігання поштового відправлення, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Вимоги ухвал суду від 24.11.2015, 16.12.2015, 18.01.2016 відповідач не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, до суду не надіслав.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2008 між закритим акціонерним товариством «А.Е.С Київобленерго» (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії № 157, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник взяв на себе обовязок продавати споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 3 кВт, а споживач в свою чергу зобовязався оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснювати інші платежі, передбачені умовами договору. Точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно з «Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», що є невідємною частиною договору.

Згідно з наданим суду Статуту Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», затвердженого загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Київобленерго», публічне акціонерне товариство «Київобленерго» є новим найменуванням публічного акціонерного товариства «АЕС Київоленерго», яке було правонаступником закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго», яке створене шляхом реорганізації відкритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 18.12.2003.

Згідно з п.п. 2.3.1, 2.3.3 договору, споживач зобовязався належно виконувати умови договору, зокрема, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію» та Додатку № 6 «Порядок знаття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту Споживача про покази приладів обліку».

Пунктом 7.1 договору визначено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовується при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію» та Додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Між позивачем та відповідачем укладено Додаток № 4 до договору «Порядок розрахунків за активну електроенергію», згідно з яким сторони погодили, що розрахунковий період встановлений споживачу з 18 числа календарного місяця до 18 числа наступного місяця. Порядок оплати за активну електроенергію здійснюється у формі авансової оплати та планових платежів з остаточним розрахунком по закінчені розрахункового періоду. Остаточний розрахунок здійснюється споживачем протягом 5 операційних днів з дати закінчення розрахункового періоду.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання згідно з умовами договору, надавши відповідачу в період з 30.06.2014 по 03.12.2014, послуги з постачання електричної енергії на загальну суму 8304,77 грн.

Згідно з п. 3 Додатку № 4 до договору «Порядок розрахунків за активну електроенергію», споживач взяв на себе обовязок отримувати рахунки особисто в розрахунковому відділі Рокитнянського підрозділу за адресою смт. Рокитне, вул. Енергетиків, 1.

Так, для оплати вартості отриманої відповідачем електричної енергії, позивачем виставлені рахунки-фактури за активну електроенергію № НОМЕР_1 за червень 2014 в сумі 1187,27 грн., № НОМЕР_2 за липень 2014 - 950,84 грн., № НОМЕР_3 за вересень 2014 - 5284,46 грн., № НОМЕР_4 за листопад 2014 - 882,20 грн., всього на загальну суму 8304,77 грн.

Претензій щодо якості чи кількості отриманих послуг з боку відповідача не надходило.

Проте, в порушення умов договору відповідач неналежним чином та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобовязання, сплативши лише частково вартість отриманих послуг з постачання електричної енергії, в сумі 400,00 грн., вартість послуг в сумі 7904,77 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

05.10.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією № 259, направлення якої підтверджується наявним в матеріалах справи фіскальним чеком № 0235 від 05.10.2015, з вимогою оплати отриману відповідачем електричну енергію в сумі 7904,77 грн.

Проте, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач в судові засідання 16.12.2015 та 27.01.2016 не зявився, письмових пояснень чи доказів оплати послуг не надав, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлено та по суті не оспорений відповідачем.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані, згідно з умовами Договору про постачання електричної енергії № 157 від 27.08.2008, послуги з постачання електричної енергії, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 7904,77 грн. визнається судом та підлягає задоволенню.

Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасної оплати отриманих послуг, позивач на підставі п. 4.2.1 договору, просить суд стягнути з відповідача 1367,60 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 4.2.1 договору, за несвоєчасне внесення платежів, передбачених умовами договору та додатку № 4 до нього, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права та п. 4.2.1 договору, враховуючи, що розрахунок пені, наявний в матеріалах справи, є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 1367,60 грн. пені визнається судом та підлягає задоволенню.

Також, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманих послуг, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 270,37 грн. 3 % річних та 3995,85 грн. інфляційних втрат, нараховані на суми заборгованості по кожному рахунку окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом, здійснено перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи, що розрахунок позивача, яких міститься в матеріалах позовної заяви, є арифметично вірним, суд приходить до висновку про задоволення зазначених вимог.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволені позову покладаються на відповідача.

Враховуючи наведе вище, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (09611, Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори, вул. Леніна, 135, код НОМЕР_5) на користь публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, ) на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання (№ 8482 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 322669, код 23243188) 7 904 (сім тисяч девятсот чотири) грн. 77 коп. заборгованості.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (09611, Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори, вул. Леніна, 135, код НОМЕР_5) на користь публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, ) на поточний рахунок (№ 7301 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, код 23243188) 1 367 (одну тисячу триста шістдесят сім) грн. 60 коп. пені, 3 995 (три тисячі девятсот девяносто пять) грн. 85 коп. інфляційних втрат, 270 (двісті сімдесят) грн. 37 коп. 3 % річних та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 01.02.2016

Суддя О.О. Христенко