КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 903/1055/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Майданевича А.Г.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 02.02.2016 року по справі № 903/1055/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" на рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 09.11.2015 року) по справі № 903/1055/15 (суддя - Ломака В.С.)

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ"

до Волинської обласної ради

третя особа Любомльська районна організація Українського товариства

мисливців і рибалок

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом до Волинської обласної ради про визнання недійсним рішення № 34/4 від 20.03.2015 року "Про внесення змін до рішення обласної ради від 21.11.2014 року № 31/14 "Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг".

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.09.2015 року вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до господарського суду міста Києва на підставі ст. ст. 15-17 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року у справі № 903/1055/15 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" по справі № 903/1055/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2015 року прийнято апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" до провадження і призначено розгляд справи на 02.02.2016 року.

Волинською обласною радою на підставі ст. 96 ГПК України надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення залишити без змін.

У зв'язку з перебуванням судді Рудченко С.Г. на лікарняному розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 903/1055/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 року по справі № 903/1055/15 прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" до провадження зазначеною колегією.

Представник позивача був присутнім в судовому засіданні та надав свої пояснення, якими підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" - без задоволення.

Представник третя особа в судовому засіданні надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року по справі № 903/1055/15 - необхідно залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях питання, віднесені до їх компетенції цим та іншими законами.

Так, згідно ст. 9 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» до повноважень обласних рад належить вирішення питань щодо надання мисливських угідь у користування.

У відповідності до статті 22 цього Закону мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування обласними радами.

Слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради серед інших прав має право:

- пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами;

- вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов'язаних з його депутатською діяльністю;

- вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.1999 року рішенням Волинської обласної ради № 9/2 "Про внесення змін та доповнень до рішення обласної ради від 04.11.1997 року № 12/3 "Про надання мисливських угідь користувачам в області" (а.с. 28-29, т. 1) надано у користування товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг" мисливські угіддя до 2014 року на площі 11 788,0 га.

На виконання рішення ради між товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" та Волинською обласною радою 18.11.1999 року, 21.12.2001 року, 14.06.2005 року, 30.10.2007 року та 07.04.2011 року було укладено договори про умови ведення мисливського господарства (а.с. 31-55, т. 1).

20.11.1999 року актом приймання-передачі передано ТОВ «Вікінг» мисливські угіддя (а.с. 36-37, т. 1).

07.11.2014 року Державним агентством лісових ресурсів України було направлено на адресу Волинської обласної ради подання № 03-01/5538-14 (а.с. 21, т. 1) на розгляд обласної ради матеріали про надання у користування мисливських угідь на території Любомльського району Волинської області товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг" на строк не менше як на 15 років, загальною площею 15351,9 га.

21.11.2014 року рішенням Волинської обласної ради № 31/14 "Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг" було вирішено відповідно до частини 2 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 9, 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", керуючись статтею 15 Закону України "Про тваринний світ", надати у користування мисливські угіддя з 21 листопада 2014 року, терміном на 25 років товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг" на площі 15 351,9 га (а.с. 14-15, т. 1).

Згідно з п. 2 рішення № 31/14 Волинському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в термін до 01.01.2015 року було доручено укласти договір про умови ведення мисливського господарства з товариством з обмеженою відповідальністю "Вікінг" (згідно з Переліком, що додається, а.с. 16, т .1).

Відповідно до п. 3 рішення № 31/14 товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг" було доручено: до 01.01.2015 року визначити в натурі межі наданих у користування мисливських угідь; відмежувати територію мисливського господарства розпізнавальними знаками, аншлагами, панно, але не менше ніж 1 (одне) панно на 5 тис. га, 1 (один) розпізнавальний (межовий) знак на 1 тис. га; нанести на планово-картографічні матеріали всі об'єкти природно-заповідного фонду. Природно-заповідні території, полювання на яких відповідно до Положення про них заборонено, віднести до відтворювальних ділянок; у співпраці з Волинським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Державною екологічною інспекцією у Волинській області проводити охоронні заходи проти порушників правил полювання в наданих для користування мисливських угіддях.

На виконання рішення ради між товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" та Волинським обласним управлінням лісового та мисливського господарства 26.11.2014 року було укладено договір про умови ведення мисливського господарства (а.с. 18-20, т. 1).

Рішенням Волинської обласної ради від 20.03.2015 року № 34/4 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 21.11.2014 № 31/14 "Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг" (а.с. 17) з метою врегулювання існуючих правових розбіжностей щодо територій мисливських угідь, які надані у користування на території Любомльського району, було вирішено внести зміни у рішення обласної ради від 21.11.2014 року № 31/14 "Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг":

1) у пункті 1 цифри "15 351,9" замінити цифрами " 13 503,9";

2) затвердити Перелік мисливських угідь, що надаються для ведення мисливського господарства ТзОВ "Вікінг", у новій редакції (додається).

При цьому, відповідно до п. 2 Рішення № 34/4 рекомендовано Волинському обласному управлінню лісового та мисливського господарства внести відповідні зміни до договору про умови ведення мисливського господарства з товариством з обмеженою відповідальністю "Вікінг".

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ради товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" звернулось до господарського суду з позовом до Волинської обласної ради про визнання недійсним рішення № 34/4 від 20.03.2015 року "Про внесення змін до рішення обласної ради від 21.11.2014 року № 31/14 "Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг".

Розглядаючи спори про визнання недійсними індивідуальних актів державних чи інших органів, колегія суддів враховує роз'яснення, надані Президією Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", відповідно до п. 2 якого підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" до повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить: затвердження відповідних програм розвитку мисливського господарства; вирішення в установленому порядку питань надання в користування мисливських угідь; вирішення інших питань у межах своїх повноважень.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" визначено, що мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Мисливські угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років.

Площа мисливських угідь, що надаються користувачеві, повинна становити не менше 3 тисяч гектарів, але не більше ніж 35 відсотків від загальної площі мисливських угідь Автономної Республіки Крим, області та м. Севастополя.

Переважне право на користування мисливськими угіддями мають: власники та постійні користувачі земельних ділянок; користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" встановлено, що ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь. Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.

За приписами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Абзацами 5 та 6 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 визначено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Разом з тим, беручи до уваги вказані висновки Конституційного Суду України, колегія суддів приймаєж до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 11.11.2014 року № 21-405а14, відповідно до якої наголошено, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

В даному випадку, колегія суддів відзначає, що прийняте відповідачем рішення про внесення змін в раніше прийняте ним рішення про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю "Вікінг", є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для користувача мисливських угідь, оскільки захист порушеного права у разі укладання договору про умови ведення мисливського господарства має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 19.12.2014 року до Волинської обласної ради звернулась Любомльська районна організація УТМР з листом, в якому зазначили, що рішенням Волинської обласної ради від 21.11.2014 року № 31/34 «Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю «ВІКІНГ» останньому було надано частину угідь, які вже було надано та закріплені за Любомльською районною організацією УТМР. (а.с. 65-66, т. 1).

Любомльська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок звернулась до Прокуратури з листом, щодо законності прийнятого рішення Волинською обласною радою №31/14 «Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Вікінг» мисливські угіддя терміном на 25 років загальною площею 15 351,9 га. Дане звернення було направлено Прокуратурою Волинської області до Державної екологічної інспекції у Волинській області. В ході даної перевірки було з'ясовано, що 21.11.2014 року рішенням Волинської обласної ради №31/14 «Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Вікінг», помилково було надано у користування мисливські угіддя з 21.11.2014 року терміном на 25 років загальною площею 15 351,9 га, що розташовані на території ДП «Любомльське ЛГ» (Замлинське лісництво - 4543,2 га, Мосирське лісництво - 6945 га, Любомльське лісництво - 3863,7 га). Протиправність даного рішення полягає в тому, що мисливські угіддя Замлинське лісництво - 4543,2 га, Мосирське лісництво - 6945 га, Любомльське лісництво - 3863,7 га сформовані за рахунок угідь колгоспів «Прикордонник», «Нива» та імені Шевченка, які в свою чергу, згідно рішення Волинської обласної ради від 22.07.2014 року № 27/42 були в користуванні Любомльськоїрайонної організації УТМР до 2022 року. Таким чином, рішеннями Волинської обласної ради спричинено правовий дисбаланс у користуванні землями державної форми власності, що існує між Любомльською р/о УТМР та ТОВ «Вікінг».

Після встановлених фактів Державна екологічна інспекція звернулась до Волинської обласної ради з листом № 84/1-9-4 від 15.01.2015 року щодо приведення рішення Волинської обласної ради від 21.11.2014 року № 31/14 відповідно до чинного законодавства України при цьому скорегувавши площу мисливських угідь за вищезазначеними користувачами.

У зв'язку з чим, і було прийнято оскаржуване рішення від 20.03.2015 року № 34/4 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 21.11.2014 року № 31/14 «Про надання мисливських угідь у користування товариству з обмеженою відповідальністю «ВІКІНГ».

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірне рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для користувача, оскільки у нього виникло право користування на іншу частину мисливських угідь і це право ґрунтується на договорі про умови ведення мисливського господарства.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року у справі № 903/1055/15 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ" на рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 09.11.2015 року) по справі № 903/1055/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року у справі № 903/1055/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 903/1055/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

А.Г. Майданевич