ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 910/15260/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Мамонтової О.М.

суддів Круглікової К.С.

Вовка І.В.

За участю представників сторін:

від позивача Палькевич Н.С. (дов. від 20.01.16р.)

від відповідача Кость О.Г. (дов. № 14-105 від 18.04.14р.)

розглянувши касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.14р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.06.15р.

у справі № 910/15260/14

за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз", м. Рівне

до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

про внесення змін до договору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.09.14р. у справі № 910/15260/14 (суддя Підченко Ю.О.) позов задоволено повністю, внесено зміни до договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1291/04 від 01.10.04р. в редакції додаткової угоди № 2 від 06.06.14р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.15р. (головуючий Дідиченко М.А., судді Руденко М.А., Ткаченко Б.О.) вказане рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 24.09.14р. та постанову від 17.06.15р. скасувати, у позові відмовити. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 652 ЦК України, п.4 ст. 7 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", ст. ст. 32, 43 ГПК України.

Згідно розпорядження Секретаря четвертої судової палати від 29.01.16р. № 05-05/245 розгляд касаційної скарги здійснюється колегією суддів у складі: головуючий суддя - Мамонтова О.М., судді Круглікова К.С., Вовк І.В.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на слідуюче.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

01.10.04р. між НАК "Нафтогаз України", перейменованого у ПАТ (Орендодавець) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз", перейменованого у ПАТ (Орендар) укладено договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1291/04, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку, вартість якого визначена згідно акту про оцінку вартості основних засобів і становить 3973122 грн. Майно передано в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Рівненської області та отримання на цій основі прибутку.

Договір укладено строком на 360 днів, з 07.10.04р. до 25.09.05р. включно; зміни і доповнення вносяться до договору за взаємною письмовою згодою сторін, зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною; у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або його зміну після закінчення строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах (п. п. 10.1, 10.3, 10.5).

01.10.04р. між сторонами підписано акт приймання-передачі майна, яке передається в оренду ВАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" балансовою залишковою вартістю 3323538, 67 грн. (загальна довжина об'єктів - 29597, 2 м).

25.11.13р. позивач надіслав відповідачу додаткову угоду про розірвання договору від 01.10.04р. № 14/1291/04 та проект договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України.

У відповідь відповідач повідомив, що не підтримує пропозицію позивача щодо припинення дії договору оренди газопроводів та споруд на них, оскільки припинення дії вказаного договору призведе до припинення ліцензійної діяльності ПАТ "Рівнегаз" на означених газопроводах, так як наявність у ліцензіата розподільних мереж на законних підставах ( у т.ч. в оренді) є однією з головних умов можливості провадження ліцензіатом господарської діяльності з розподілу газу.

Листом від 06.06.14р. № 10/1636 позивач направив відповідачеві додаткову угоду № 2 до договору від 01.10.04р., обґрунтовуючи необхідність її підписання Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу", Постановою НКРЕ від 07.03.13р. № 228, якою затверджено типовий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), проте останній додаткову угоду не підписав.

21.07.15р. ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" звернулося підставі ч.2 ст. 652 ЦК України з позовом до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про внесення змін до договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1291/04 від 01.10.04р., викладення його в редакції додаткової угоди № 2 від 06.06.14р., а саме: викласти умови договору № 14/1291/04 у договорі на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.09.14р. у справі № 910/15260/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.15р. позов задоволено.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України врегульовано зміну або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставиною. За приписами даної норми зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом ( ч. ч. 2, 4 ст. 652 ЦК України).

Законом України № 5021-VI від 22.06.12р., який вступив в дію з 01.01.13 р., було внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу"(втратив чинність з 01.10.15р.), зокрема, доповнено його статтею 71, відповідно до частин четвертої та п'ятої якої "власники складових Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію ЄГТСУ згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання вищезазначених вимог власники складових ЄГТСУ зобов'язані передати належні їм складові ЄГТСУ у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових. Експлуатація Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами".

Згідно ч.3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч. 3 ст. 184 ГК України).

На думку колегії, суди передчасно задовольнили позовні вимоги про внесення змін до договору шляхом укладення нового, дійшли помилкового висновку, що зміни у законодавстві є підставою для застосування ч.2 ст. 651 ЦК України, тому що, по-перше, укладення господарських договорів на основі типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 ГК України, а не внесенням змін до іншого діючого договору, по-друге, суди не встановили, що відповідачем не виконувалися вимоги щодо забезпечення надійної та безпечної експлуатації Єдиної газотранспортної системи України (належних йому газопроводів та споруд на них). Судами також невірно застосовано при вирішенні спору приписи ч.2 ст. 651 ЦК України разом зі ст. 652 ЦК України, не зазначено наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України.

Наведене свідчить про неповне з'ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а також про порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що у відповідності до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, оскаржені рішення від 24.09.14р. та постанова від 17.06.15р. підлягають скасуванню, в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно взяти до уваги викладене та вирішити спір згідно з вимогами чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 24.09.14р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.06.15р. у справі № 910/15260/14 скасувати повністю.

Справу № 910/15260/14 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О. М. Мамонтова

Судді: К.С. Круглікова

І. В. Вовк