ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 р. Справа № 909/1341/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Джус Альянс", вул. Боженка, буд.86 Е, м. Київ, 03150,

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, вул. Косачівська, 26, м. Коломия , Івано-Франківська область, 78200,

про стягнення 10403,51 грн.

Представники сторін не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою відповідальністю "Джус Альянс" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 10403,51 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №91 від 18.02.13 в частині оплати отриманого товару.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду клопотання (вх.№ 1277/16 від 01.02.16) про розгляд справи без його участі та клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів вх.№1276/16 від 01.02.16, які судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвалою суду від 24.12.15 (вих.№14791 від28.12.15), яка отримана відповідачем 30.12.15, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№721/16 від 04.01.16.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

На час винесення судом рішення, заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

18.02.13 між сторонами даного спору укладено договір купівлі - продажу №91, відповідно до якого позивач (продавець) продає, а відповідач ( покупець) купує товари народного вжитку, які є в асортименті на складі продавця.

Відпуск товару проводиться по видатковій накладній зі складу продавця (п.1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1 вищевказаного договору, оплата проводиться по безготівковому розрахунку протягом одного року по мірі реалізації товару, з дня його отримання.

Згідно п. 2.4. договору купівлі - продажу №91 від 18.02.13, у випадку зниження попиту на товар і неможливість його реалізації покупець має право на повернення товару продавцю.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору купівлі-продажу № 91 на підставі наявних в матеріалах справи видаткових-накладних позивач протягом 2013-2014 року передав у власність відповідачу продукцію на суму 905862,05 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 13.11.14 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 19 з вимогою погасити заборгованість в сумі 11390,47 грн., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого долучена да матеріалів справи. Після отримання претензії зобов"язання виконано лише частково на суму 2300,00 грн., в решті вимога залишена без задоволення.

09.10.15 позивачем повторно направлено відповідачу лист - претензію № 13 з вимогою сплатити борг до 31.12.15, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Проте, дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

В порушення умов договору, покупець прийняті на себе договірні зобов"язання належним чином не виконав, оплату за отриманий товар провів частково в сумі 742625,50 грн. та згідно п.2.4. договору повернув товар на суму 154144,99 грн., що підтверджується зворотними накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Станом на 02.02.16 оплати залишку вартості товару в сумі 9090,47 грн. відповідачем не здійснено.

Таким чином, за документальними даними, поданими позивачем заборгованість відповідача перед ТзОВ "Джус Альянс" за отриманий товар становить 9090,47 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Станом на день винесення судом рішення, відповідач доказів погашення заборгованості не надав, доводи позивача не спростував.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов'язання щодо оплати отриманого товару, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 9090,47 грн. боргу обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

На підставі вказаної норми закону, позивачем відповідачу за період з 26.08.15 -01.12.15 нараховані інфляційні втрати в сумі 88,19 грн. та 3% річних в сумі 73,22 грн.

Відповідно до ст. 55 ГПК України, судом перевірено правильність нарахування інфляційних втрат, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" перевищують суму, заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог.

Також, судом перевірено правильність нарахування 3% річних та задоволено за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

Щодо вимоги позивача про стягнення 1151,63 грн. пені, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

В силу ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов"язання вчиняється в письмовій формі.

Пеня це один із способів забезпечення виконання зобов"язань, який має додатковий характер. Правочин щодо встановлення способу забезпечення виконання зобов"язання має бути укладено тільки в письмовій формі незалежно від форми основного зобов"язання. Недодержання письмової форми спричиняє недійсність правочину щодо встановлення способів забезпечення виконання.

Оскільки в договорі купівлі-продажу № 91 від 18.02.13 відсутні будь-які посилання на забезпечення виконання зобов"язання шляхом нарахування пені, у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення пені в сумі 1151,63 грн.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення в сумі 9251,88 грн., з яких 9090,47 грн. - основного боргу, 73,22 грн. - 3% річних та 88,19 грн. - інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, у відповідності до 129 Конституції України, ст. 525, 526, 530, 546, 547, 551, 610, 611, 612, 614, 625, 629, 655 Цивільного Кодексу України, ст.173,193 Господарського кодексу України, керуючись ст.49, 55, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Джус Альянс"до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 10403,51 грн. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Косачівська, 26, м. Коломия , Івано-Франківська область, 78200 (код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Джус Альянс", вул. Боженка, буд.86 Е, м. Київ, 03150 (код 36133975) - 9090,47 (дев"ять тисяч дев"яносто гривень сорок сім копійок)- заборгованості, 88,19 (вісімдесят вісім гривень дев"ятнадцять копійок ) - інфляційних нарахувань, 73,22 (сімдесят три гривні двадцять дві копійки ) -3% річних, а також 1083,17 (одну тисячу вісімдесят три гривні сімнадцять копійок) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення 1151,63 (однієї тисячі ста п"ятдесяти однієї гривні шістдесяти трьох копійок) пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.02.16

Суддя Максимів Т. В.