РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/29929/15
За позовом: відкритого акціонерного товариства «Білицька меблева фабрика»

до: Міністерства оборони України

про: стягнення 17 743,62 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: Дейнегіна К.М., представник за довіреністю;

від відповідача: Задачіна Н.П., представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом відкритого акціонерного товариства «Білицька меблева фабрика» до Міністерства оборони України про стягнення 17 743,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язання відповідачем щодо оплати отриманого товару на підставі видаткової накладної №РК-0000045 від 26.01.2006р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.15р. порушено провадження у справі №910/29929/15.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказуючи, що відносини між сторонами склалися на підставі Договору купівлі-продажу №303/16/102 від 07.10.2005, та строк позовної давності за вимогами позивача пропущений.

В судовому засіданні 26.01.16р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що ним було поставлено відповідачу згідно видаткової накладної №РК-0000045 від 26.01.2006р.товар, а саме комплект меблів, стіл, тумба, шафа, на суму 12 335,25 грн, який відповідачем оплачений не був в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Позивач вказує, що ним направлена вимога про стягнення заборгованості, яка отримана відповідачем 12.12.2014р, а тому строк виконання зобов'язання настав 19.12.2014 року.

Судом встановлено, що 07.10.2005 року між відкритим акціонерним товариством «Білицька меблева фабрика» (продавець) та Міністерством оборони України (покупець) укладено Договір купівлі-продажу №303/16/102 від 07.10.2005 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору продавець зобов'язався виготовити та передати по рахунках-нарядах покупця меблі, а покупець зобов'язується оплатити меблі та прийняти їх на умовах даного договору, а саме комплект меблів кабінетних офісних, стіл робочий, стіл приставний, тумба мобільна, шафа гардеробна, шафа для документів зі склом, шафа для документів.

Згідно з п.3 Договору оплата продукції здійснюється покупцем по факту поставки товару в термін 30 банківських днів з дати підписання акту прийому-передачі товару.

Судом встановлено, що позивачем поставлено відповідачу товар на суму 12 335,35 грн, а саме комплект меблів кабінетних офісних, стіл робочий, стіл приставний, тумба помічниця, тумба мобільна, шафа гардеробна, шафа для документів зі склом, шафа для документів, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін видатковою накладною №РК-0000045 від 26.01.2006р.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається зі змісту видаткової накладної №РК-0000045 від 26.01.2006р. та предмету Договору товар позивачем поставлено відповідачу на виконання умов вказаного Договору.

Умовами договору сторонами погоджений строк оплати товару, а саме оплата продукції здійснюється покупцем в термін 30 банківських днів з дати підписання акту прийому-передачі товару.

Оскільки видаткова накладна №РК-0000045 від 26.01.2006р. підписана сторонами 26.01.2006 року відповідач мав оплатити товар в термін до 10.03.2006 року.

Відповідачем не надано суду доказів оплати поставленого позивачем товару.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування трирічної позовної давності до вимог позивача та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За приписами п. 5 статті 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що відповідач мав оплатити товар в термін до 10.03.2006 року, в зв'язку з чим строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за поставлений товар сплинув 10.03.2009 року.

Судом також враховано, що відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 25.11.2015 року, що підтверджується штампом канцелярії Господарського суду міста Києва, за таких обставин позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за Договором.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено: 01.02.2016р.

Суддя Л.М. Шкурдова