ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2016 р. Справа № 926/1266/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Галушко Н.А.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги виконавчого комітету Чернівецької міської ради за вих. №01/02-18-5278 від 11.09.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/4212/15 від 21.09.2015 р)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 02.09.2015 р.

у справі №926/1266/15 (суддя - Гурин М.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці

до відповідача-1 виконавчого комітету Чернівецької міської ради, м. Чернівці

відповідача-2 Департаменту економіки Чернівецької міської ради, м. Чернівці

відповідача-3 Київського національного торговельно-економічного університету, м. Київ

про визнання недійсним п. 3.3. рішення виконавчого комітету Чернівецька міської ради №264/10 від 26.05.2015 року та договору оренди нерухомого майна

за участю представників сторін:

від позивача: не з»явились;

від відповідача-1: Юзьків М.І. - заступник начальника управління, начальник відділу правового забезпечення питань земельних відносин та будівництва юридичного управління Чернівецької міської ради ( довіреність №01/02-18/3229 від 08.12.2015 р.);

від відповідача-2: Юзьків М.І. - заступник начальника юридичного управління міської радим ( довіреність від 18.06.2015 р. №02/01-17/1564);

від відповідача-3: не з»явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 23.09.2015 р. у справі №926/1266/15 задоволено позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці (надалі - Позивач) до відповідачів - виконавчого комітету Чернівецької міської ради, м. Чернівці (надалі - Відповідач 1), Депертаменту економіки Чернівецької міської ради, м. Чернівці (надалі - Відповідач 2) та Київського національного торговельно-економічного університету, м. Київ (надалі - Відповідач 3) про визнання недійсним п. 3.3. рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №264/10 від 26.05.2015 року та договору оренди нерухомого майна. Визнано недійсним п.3.3.рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.05.2015 р. №264/10 «Про оренду, позичку приміщень та внесення змін до рішень виконавчого комітету міської ради з цих питань». Визнано недійсним договір оренди нерухомого майна за №130, укладеного 12.06.2015 р. між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та Київським національним торговельно-економічним університетом щодо оренди окремої будівлі (літ. «Б») площею 545,4 кв. м. , що на АДРЕСА_2.

Дане рішення мотивоване тим, що рішення, прийняте виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 26.05.2015 р. №264/10 (п.3.3.) та відповідно договір оренди нерухомого майна за №130 від 12.06.2015 р. є неефективною майновою операцією, внаслідок якої громада міста недоотримує кошти, а відповідно економічні основи місцевого самоврядування є послабленими, що є протиправним в силу приписів ч.7 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в зв»язку з чим позов задоволено.

Відповідач 1 - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу від 11.09.2015 р. №01/02-18-5278 (вх. № апеляційного суду 01-05/4212/15 від 21.09.2015 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- судом, як вказує Скаржник, не надано жодної правової оцінки тому, що виконавчий орган міської ради, якому надано повноваження орендодавця відкрито повідомив у засобі масової інформації та мережі Інтернет, що він має намір передати майно територіальної громади під заклад освіти, тобто він вважав, що в даному приміщенні повинна здійснюватись освітянська, а не підприємницька діяльність. Посилається при цьому на ст. ст. 319 та 316 Цивільного кодексу України і вказує, що суд першої інстанції приймаючи рішення захистив бажання Позивача, а не його право;

- також вказує на те, що судом не надано жодного обґрунтування того, які норми чинного законодавства порушено виконавчим комітетом міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення. На думку Скаржника судом порушено ст. 53 Конституції України та звужено конституційні права студентів Київського національного торговельно-економічного університету на отримання ними вищої освіти.

- необґрунтованим вважає твердження суду про те, що договір оренди нерухомого майна між Департаментом економіки міської ради та третьою особою укладений з недодержанням в момент вчинення правочину частин 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Вважає, що зміст договору оренди відповідає всім істотним умовам, визначеним ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і жодним чином не суперечить главі 58 Цивільного кодексу України. Департамент економіки міської ради, який укладав договір оренди та третя особа на день укладення договору оренди мали цивільну дієздатність, як юридичні особи, наділені нею, відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу України;

- крім цього, вказує на те, що зазначене в рішенні твердження про те, що з квітня місяці Відповідачу 2 було відомо про попит на приміщення, розташовані на АДРЕСА_2, однак при цьому, Позивач звернулась до Департаменту економіки міської ради з заявою лише після проведення останнім комісії по оренді майна аж 27.04.2015 р., тобто в кінці квітня та 14.05.2015 р. Таким чином, вважає, що до оголошення Департаментом економіки міської ради намірів надати в оренду приміщення під освітянський заклад попиту на нього не було, що встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції.

Дані обставини Скаржник вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким відмовити в позові.

Позивач - ФОП ОСОБА_2 у відзиві б/н від 03.11.2015 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/6934/15 від 04.11.2015 р.) заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що отримавши 27.04.2015 р. заяву від Позивача про оренду майна по АДРЕСА_2 на конкурсі або аукціоні, орендодавець зобо»язаний був на виконання п.2.5. Положення №364 протягом 15 робочих днів після дати її реєстрації розмістити в засобах масової інформації та на офіційному веб-порталі міської ради оголошення про намір передати майно в оренду, або відмовити в укладенні договору і про це повідомити Позивача. Однак, ані відмови, ані повідомлення про оголошення про намір передати майно в оренду Позивач так і не отримав, враховуючи приписи частини 8 статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вважає, що вона є заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням оскаржуваного правочину. З приводу тверджень виконавчого комітету про те, що до заяв Позивача (від 27.04.2015 р. та від 14.05.2015 р.) не було додано проекту договору приміщень, як того вимагає ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вказує, що в ході розгляду справи підтверджено письмовими доказами, що такий проект договору також не додавався і Київським національним торговельно-економічним університетом при подачі першої заяви від 27.02.2015 р. №495/71, що є беззаперечним доказом того, що будівля (літ. «Б») приміщення підвалу, першого поверху та мансарди загальною площею 545,4 кв. м. на АДРЕСА_2 в м. Чернівцях передано в оренду з порушенням норм чинного законодавства. Також зазначає, що із заяви від 30.03.2015 р. №331 Чернівецького вищого комерційного училища Київського національного торговельно-економічного університету його жодним чином не уповноважував Київський національний торговельно-економічний університет на подання заяви про згоду отримати (друга заява відповідно до п.2.6. Положення №364) в його інтересах, що є беззаперечним доказом того, що і рішення виконавчого комітету міської ради 26.06.2015 р. за №264/10 (п.3.3), і договір оренди за №130 від 12.06.2015 р. прийнято в порушення п.2.6. Положення №364, а саме: без заяви саме Київського національного торговельно-економічного університету про оренду майна. Крім цього, вважає, що власником будівлі (літ. «Б»), приміщення підвалу, першого поверху та мансарди загальною площею 545,4 кв. м. на АДРЕСА_2 в м. Чернівцях є територіальна громада в особі Чернівецької міської ради, яка в свою чергу, не приймала жодного рішення щодо його використання під навчальний заклад. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Чернівецької міської ради за вих. №01/02-18-5278 від 11.09.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/4212/15 від 21.09.2015 року) на рішення господарського суду Чернівецької області від 02.09.2015 р. у справі №926/1266/15 та призначено до розгляду в судове засідання на 19.10.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.140).

Судовою колегією з власної ініціативи розгляд судової справи №926/1266/15 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідачів 1-2 в судовому засіданні 19.10.2015 р., з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи розгляд такої відкладено в судове засідання на 05.11.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.165-166).

03.11.2015 р. в канцелярію суду представником Скаржника подано додаткові пояснення від 30.10.2015 р. №01/02-18-5278/3 (вх. № апеляційної скарги 01-04/6890/15) до апеляційної скарги, в яких він заперечує пояснення представника Позивача про те, що представник Відповідача 3 не мав права на звернення до Департаменту економіки міської ради із листом 30.03.2015 р. від імені Чернівецького вищого комерційного училища. Зазначає, що директор училища Кирилюк М.В., звертався до Департаменту економіки міської ради діяв на підставі довіреності, яка видана Київським національним торговельно-економічним університетом, тому він не перевищив своїх повноважень. Крім цього вказує, що при звернені до департаменту економіки міської ради та міського голови ОСОБА_5 Позивач в своїх листах зазначила, що вона вважала за необхідне проведення конкурсу або аукціону на приміщення, однак жодним чином не зазначала про отримання цього приміщення в оренду самостійно. В даних поясненнях просить з метою економії бюджетних коштів на відрядження представників виконавчого комітету міської ради та департаменту економіки міської ради завершити слухання апеляційної скарги виконавчого комітету міської ради в їх відсутності і прийняти постанову, якою скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким в позові відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Розпорядженням в.о. голови суду у зв»язку з перебуванням судді Гриців В.М. у відряджені та тимчасовою непрацездатністю судді Кордюк Г.Т. у склад колегії по розгляду справи господарського суду Львівської області №926/1266/15 введено суддів Галушко Н.А. та Юрченка Я.О. (а.с.171).

09.11.2015 р. в канцелярію суду від Відповідача 3 - поступили пояснення від 04.11.2015 р. №1230 (вх. № апеляційного суду 01-04/6988/15) щодо оренди нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2. В них Відповідач 3 вказує, що в газеті «Чернівці» від 26.03.2014 р. №32 (1272) надруковано оголошення Департаменту економіки Чернівецької міської ради про намір передачі в оренду вільних приміщень, серед яких під номером 27 вказано нежитлове приміщення окремої будівлі загальною площею 545,4 кв. м. на АДРЕСА_2 з профілем використання - «навчальний заклад». Відтак, після погодження питання з Університетом, директор Училища Кирилюк М.В. на підставі довіреності, наданої ректором Університету А.А.Мазаракі від 13.10.2014 р. №24/48, 30.03.2015 р. від імені Університету подав до Департаменту економіки Чернівецької міської ради заяву про намір орендувати обумовлене приміщення для потреб Училища. І відтак, на підставі п.3.3. рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.05.2015 р. №264/10 укладено договір від 12.06.2015 р. №130 Департаментом економіки Чернівецької міської ради в особі директора Городенського Я.Д. та Університетом в особі директора Училища Кирилюка М.В. щодо оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 для освітніх потреб Училища.

05.11.2015 р. в зв»язку з неявкою представників сторін та зміною складу колегії розгляд справи відкладено на 14.12.2015 р. в складі: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Галушко Н.А. та Юрченка Я.О. (а.с.179-180).

14.12.2015 р. в канцелярію суду Скаржником повторно подано ідентичні додаткові пояснення від 08.12.2015 р. №01/02-18-5278/3, як і 03.11.2015 р. під вих.№01/02-18-5278/3 поступили в канцелярію суду і описані вище.

В судове засідання 14.12.2015 р. з»явились представник Відповідачів 1-2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та додаткові пояснення. Позивач та Відповідач 3 участі уповноважених представників не забезпечили.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду ухвалила з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи відкласти розгляд справи в судове засідання на 05.01.2016 р. (а.с.188-189).

Розпорядженням голови суду від 05.01.2016 р. у зв»язку з перебуванням у відпустці судді Юрченка Я.О. в склад колегії по розгляду справи №926/1266/15 господарського суду Чернівецької області введено суддю Кордюк Г.Т. (а.с.190).

В судове засідання 05.01.2016 р. з»явився представник Скаржника. Однак, у зв»язку із зміною складу колегії розгляд справи відкладено на 15.01.2016 р. в складі головуючого судді Давид Л.Л., суддів Галушко Н.А. та Кордюк Г.Т.

15.01.2016р. в судове засідання з»явився представник Відповідача 1 та Відповідача 2. Позивач та Відповідач 3 участі своїх представників в судове засідання 15.01.2016 р. не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 05.01.16 р., що підтверджується штампом суду на звороті останньої (а.с.193).

Станом на 15.01.2016 р. додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, а відтак судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Представник Скаржника та Відповідача 2 заперечив доводи апеляційної скарги з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на неї та письмовими поясненнями, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про не відповідність рішення господарського суду Чернівецької області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Спір між сторонами виник з приводу використання комунальної власності - окремої будівлі літ. «Б» приміщення підвалу, першого поверху та мансарди загальною площею 545,4 кв. м. на АДРЕСА_2 м. Чернівці.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 01.07.2014 р. у справі №926/757/14 задоволено позов прокурора Першотравневого району м. Чернівці в інтересах держави в особі Департаменту економіки Чернівецької міської ради і розірвано договір оренди нерухомого майна №328 від 10.10.2013 р., укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алчер», зобов»язано ТОВ «Алчер» в триденний термін після набрання рішенням законної сили повернути Департаментом економічної політики Чернівецької міської ради нерухоме майно загальною площею 291,7 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі КРЕП №5 та на першому поверсі та в підвалі будівлі (а.с.72-77).

26.03.2015 р. в газеті «Чернівці» було надруковано оголошення про намір передати в оренду приміщення, розташоване на АДРЕСА_2 м. Чернівці та вказано останній день подання заяв на оренду майна - 09.04.2015 р. (а.с.59 зворот).

Таке ж оголошення було оприлюднено на офіційному порталі Чернівецької міської ради в мережі Інтернет (а.с.32).

30.03.2015 р. до директора Департаменту економіки Чернівецької міської ради з заявою за вих. №331 звернувся директор Чернівецького вищого комерційного училища Київського національного торгово-економічного університету про надання в оренду приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_2 площею 545 кв. м. для використання під навчальний заклад терміном на два роки одинадцять місяців (а.с.78).

16.04.2015 р. на засіданні з виділення в оренду нерухомого майна ,що належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці було погоджено одноголосно надання згоди на укладення договору оренди з метою використання під навчальний заклад у зв»язку із поданням однієї заяви про намір взяти приміщення в оренду.

26.05.2015 р. виконавчим комітетом Чернівецької міської ради прийнято рішення №264/10, п.3 якого погоджено в зв»язку з поданням заяви про наміри взяти в оренду одним заявником, передачу в оренду на загальних умовах терміном на два роки і одинадцять місяців Київському національному торговельно-економічному університету (Інд. код 01566117) окрему будівлю літ. «Б» приміщення підвалу, першого поверху та мансарди загальною площею 545,4 кв. м. на АДРЕСА_2 під навчальний заклад Чернівецького вищого комерційного училища Київського національного торговельно-економічного університету (а.с.42).

12 червня 2015 р. Департаментом економіки Чернівецької міської ради та Київським національним торговельно-економічним університетом укладено договір оренди нерухомого майна №130, згідно якого Київському національному торговельно-економічному університету передано в оренду нежитлове приміщення (окрема будівля літ.Б) площею 545,4 кв. м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 , з метою використання під навчальний заклад Чернівецького вищого комерційного училища Київського національного торговельно-економічного університету (а.с.43-45).

27.04.2015 р. Позивач звернувся до Чернівецького міського голови з проханням зняти з розгляду зазначене вище питання та здійснити заходи щодо передачі цього приміщення на конкурсі або аукціоні для забезпечення конкурентного отримання цих приміщень, та як наслідок, збільшення надходжень до міського бюджету (а.с.37).

На подане Позивачем звернення, 30.04.2015 р. Департаментом економіки Чернівецької міської ради надано відповідь за №Б-148/0-02/01 (а.с.38), якою Позивача поінформовано про розміщення 26.03.2015 р. оголошення щодо оренди цього приміщення в газеті "Чернівці" та на сайті Чернівецької міської ради, про надходження лише однієї заяви щодо наміру орендувати це приміщення під навчальний заклад та про те, що внесена Позивачем пропозиція буде донесена до відома членів виконавчого комітету міської ради при розгляді питання передачі в оренду вказаних вище приміщень на засіданні виконкому, яке заплановано на 26.05.2015 р.

Намагаючись довести факт наявності попиту на це приміщення та можливості використання його для комерційної діяльності, 14.05.2015 р. Позивач повторно звертається до Чернівецького міського голови з аналогічним проханням (а.с.39), однак відповіді на повторне звернення Позивачем отримано не було.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним:

У відповідності до абзацу 15 статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

За приписами статті 10 вказаного Закону міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 11 цього ж Закону визначено, що виконавчими органами міської ради є її виконавчий комітет, відділи, управління та інші створювані радою виконавчі органи.

Організаційно-правова, матеріальна і фінансова основи місцевого самоврядування визначена статтею 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з нормою якої органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальної громади міста, а також об'єкти спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

В силу приписів частин п'ятої та сьомої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

В даному випадку з позовом про визнання недійсним п.3.3. рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.05.2015 р. №264/10 «Про оренду, позичку приміщень та внесення змін до рішень виконавчого комітету міської ради з цих питань» та договору оренди нерухомого майна за №130 звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, яка вважає, що оспорювані нею рішення виконкому та договір оренди суперечать вимогам ч. 7 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки є неефективною майновою операцією, внаслідок якої громада міста недоотримує кошти, а відповідно економічні основи місцевого самоврядування є послабленими. Вважає, що в разі передачі приміщення в оренду для використання в комерційній діяльності, орендна плата становила б не менше 5 000 грн. , в той час як в оспорюваному договорі така становить 2460,84 грн.

Місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення погодився з таким твердженням Позивача та задоволив позов в повному обсязі.

Судова колегія не погодилась з висновками місцевого господарського суду з огляду на те, що захисту в судовому порядку підлягає порушене право або охоронюваний законом інтерес, що в даному випадку відсутнє.

У відповідності до вимог ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб, визначений ст. 16 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 зверталась з листами до Чернівецького міського голови з проханням зняти з розгляду питання про передачу нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 в оренду.

На лист Позивача від 27.04.2015 р. (а.с.37) директором Департаменту економіки надано відповідь про те, що в газеті «Чернівці» та на офіційному сайті Чернівецької міської ради розміщено перелік вільних приміщень, які департамент має намір передати в оренду. З 26.03.2015 р. до 09.04.2015 р. до Департаменту економіки надійшла одна заява КПТУ від 30.03.2015 р. щодо наміру орендувати приміщення по АДРЕСА_2 під навчальний заклад, також проінформовано Позивача про те, що пропозиції щодо передачі в оренду названих приміщень внесені на погодження виконавчого комітету Чернівецької міської ради , засідання якої відбудеться 26.05.2015 р. (а.с. 38).

14.05.2015 р. гр. ОСОБА_2 повторно звернулась до Чернівецького міського голови з проханням зняти з розгляду питання про передачу КНЕУ не на конкурентних засадах нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 (а.с.39).

17.07.2015 р. Департамент економіки Чернівецької міської ради повідомив ОСОБА_2 про укладення договору оренди нерухомого майна №130 від 12.06.2015 р. та надав витяг з рішення від 26.05.2015 р. №264/10 про передачу в оренду Київському національному торговельно-економічному університету окремої будівлі, загальною площею 545,4 кв. м. на АДРЕСА_2 у м. Чернівці (а.с.41).

Як вбачається з матеріалів справи, оголошення про намір передати нерухоме майно, в тому числі і будівлю по АДРЕСА_2 площею 545,4 кв. м. опубліковано в газеті «Чернівці» №13 (1272) 26 березня 2015 року, в якому зазначено, що заяви щодо наміру оренди об»єкта приймаються в Департаменті економіки Чернівецької міської ради (вул. О.Кобилянської, 3 каб. 20, 26), останній день подання заяв на оренду - 09.04.2015 р. включно.

Позивач, як Фізична особа - підприємець не зверталась в обумовлений в оголошенні термін з заявою в департамент про намір взяти в оренду назване приміщення і її звернення до голови Чернівецької міської ради, як громадянки ОСОБА_2 мали належне реагування і не можуть бути предметом розгляду в господарському процесі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положненнями ст.. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб»єктам цивільного права.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2014 р. у справі №1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої ст.. 4 ЦПК України 1963 р. вказано, що «поняття» «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв»язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об»єктивного і прямо не опосередкований у суб»єктивному праві простий легітимний дозвіл , що є самостійним об»єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам».

Таким чином, охоронюваний законом інтерес необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Охоронюваний законом інтерес особи безпосередньо не ґрунтується на його наявному суб»єктивному праві, яке, однак, може у неї виникнути у результаті застосування відповідного способу захисту .

Цивільно-правовий захист - це система активних заходів, які застосовуються суб»єктом цивільного права компетентними державними чи іншими органами, спрямована на усунення порушення цивільного права чи інтересу, покладання виконання обов»язку по відновленню порушеного права на порушника.

В аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України, Верховний Суд України зазначив, то такий спосіб захисту цивільних прав, як визнання незаконними рішення дій чи бездіяльності органу державної влади ,органу влади АРК. або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, характеризується чітко визначеним суб»єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвела до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173-1175 Цивільного кодексу України така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб).

У таких справах суд, по-перше, встановлює невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу наприклад, рішення прийняте органом, який не мав на це законних повноважень; по - друге , суд встановлює, чи порушуються суб»єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту , судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п.145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахла проти Об»єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) (1996) ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод , що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист - хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов»язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов»язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як з»ясовано в судовому засіданні Львівського апеляційного господарського суду та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, ні як фізична особа - підприємець, ні як громадянка, відношення до спірних приміщень немає.

Представник Апелянта пояснив, що приміщення по АДРЕСА_2 знаходяться в центрі міста і виконкомом Чернівецької міської ради, як розпорядником майна комунальної власності, прийнято рішення про розташування в ньому саме навчального закладу, вважає, що таке цільове використання комунального майна позитивно впливає на імідж міста.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд погодився з тим, що орендна плата за спірне приміщення з використанням для комерційної діяльності була б більшою, оскільки ставка в такому разі також значно більша за ставку для приміщень, що використовуються під навчальний заклад.

Однак, в силу ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить в тому числі і управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органами місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності, вирішуються інші питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

В даному випадку, судова колегія прийшла до висновку про те, що Позивачем не доведено яке саме її право чи законний інтерес порушив Відповідач, приймаючи в межах своєї компетенції рішення з приводу подальшого використання майна комунальної власності.

Також, судова колегія погоджується затвердженням Апелянта про те, що суд не уповноважений визначати доцільність проведення тої чи іншої операції, яка стосується розпорядження органом місцевого самоврядування майном комунальної власності. Бачення Позивача у доцільності використання майна територіальної громади, яке не співпадає з рішенням виконавчого комітету не означає, що останнє порушує її особисті права чи охоронювані законом інтереси.

Відтак, враховуючи вищенаведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та невідповідність рішення господарського суду Чернівецької області нормам чинного законодавства та матеріалам справи, а відтак воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові на позивача.

З Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (58002, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) слід стягнути на користь виконавчого комітету Чернівецької міської ради (58002,м. Чернівці, площа Центральна 1, ) 2 680,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернівецької міської ради за вих. №01/02-18-5278 від 11.09.2015 р. задоволити.

2. Рішення господарського суду Чернівецької області від 08.09.2015 р. у справі №926/1266/15 скасувати та прийняти нове.

3. В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці до відповідачів - виконавчого комітету Чернівецької міської ради, м. Чернівці, Департаменту економіки Чернівецької міської ради, м. Чернівці та Київського національного торговельно-економічного університету, м. Київ про визнання недійсним п. 3.3. рішення виконавчого комітету Чернівецька міської ради №264/10 від 26.05.2015 року та договору оренди нерухомого майна відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (58002, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь виконавчого комітету Чернівецької міської ради (58002,м. Чернівці, площа Центральна 1, ) 2680,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 21.01.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Галушко Н.А.

Кордюк Г.Т.