РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/29951/15

За позовомПриватного підприємство «ОСВ Технологія»
До Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Тренд Медіа Груп»
Простягнення 61 278,58 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Середа А.В. - дов. № б/н від 06.11.2015 р.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «ОСВ Технологія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тренд Медіа Груп» про стягнення 61 278,58 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29951/15, розгляд справи призначено на 14.12.2015.

У судовому засіданні 14.12.2015 представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Також, у даному судовому засіданні судом оглянуто оригінали документів, доданих до позовної заяви в копіях.

Представник відповідача в судове засідання 14.12.2015 не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Крім того, представником позивача, разом з позовною заявою, подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яку суд розглядатиме в наступному судовому засіданні.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 25.01.2015.

16.01.2016 судом винесено ухвалу про виправлення допущеної у п. 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 року у справі № 910/29951/15 описки.

Представник позивача 25.01.2016 через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 25.01.2016 не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Крім того, позивач додав до позовної заяви заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «Тренд Медіа Груп» в межах заявлених позивачем позовних вимог та судових витрат.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Разом з тим, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення. При цьому в заяві про вжиття заходів забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 №01-8/2776 «Про деякі питання практики забезпечення позову» у випадку звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За таких обставин, проаналізувавши вищезазначену заяву та заслухавши пояснення представника позивача, суд визнав заяву позивача такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином те, що невжиття заходів до забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а також не надано суду належних доказів того, що грошові кошти можуть зникнути, зменшитись або передатись іншим особам.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 25.01.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2014 між Приватним підприємством «ОСВ Технологія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тренд Медіа Групп» (надалі - продавець, позивач) було укладено договір № 04/09-2014 за умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язався передати, а покупець прийняти технологічне обладнання, що в подальшому зветься товар, на умовах даного договору.

Загальна вартість договору складає 113 073,00 грн. та 4 108,00 євро, що станом на 08 вересня 2014 р. складає 75 381,80 грн.

За умовами п. 2.1. договору, строк поставки товару - 10 робочих дні з моменту тримання 113 073,00 грн передоплати на розрахунковий рахунок продавця відповідно до рахунку, після підписання двостороннього акту прийому-передачі обладнання і проведення навчання.

За умовами п. 3.1. договору, ціна за товар зазначається в рахунку-фактурі. Ціна товару являється звичайною до даного виду договору між даними сторонами і не може вважатися такою для аналогічних договорів.

Згідно з п. 3.2. договору, оплата товару здійснюється у вигляді 113 073,00 грн передоплати на розрахунковий рахунок продавця протягом трьох банківських днів після підписання договору і отримання рахунку-фактури. Інші 4 108,00 євро від загальної вартості договору покупець сплачує рівними частинами протягом 4 місяців після відвантаження товару по курсу АТ Райффайзен Банк Аваль на день оплати:

- до 02 жовтня 2014 - 1 027,00 євро;

- до 02 листопада 2014 - 1 027,00 євро;

- до 02 грудня 2014 - 1 027,00 євро;

- до 31 грудня 2014 - 1 027,00 євро.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він відповідно до видаткової накладної № 558 від 09.09.2014 та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей № 2 від 08.09.2014 поставив відповідачу установку змішувально-дозувальну на суму 188 454,80 грн. Також передання товару за договором підтверджується актом приймання-передачі від 08.09.2014 р.

На виконання умов договору, позивачем відповідачу для оплати були виставлені наступні рахунки на оплату:

- рахунок № 916 від 08.09.2014 на суму 113 073,00 грн;

- рахунок № 1036 від 02.10.2014 на суму 17 715,77грн;

- рахунок № 1156 від 03.11.2014 на суму 17 664,00 грн;

- рахунок № 1291 від 02.12.2014 на суму 20 180,00 грн;

- рахунок № 34 від 15.01.2014 на суму 19 975,00 грн.

В свою чергу, відповідачем поставлений товар було оплачено частково, зокрема неоплаченим на суму 12 526,00 грн залишився рахунок № 1291 від 02.12.201, а проплати по рахунку № 34 від 15.01.2014 на суму 19 975,15 грн. взагалі здійснені не були.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив оплату за поставлений товар, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тренд Медіа Груп» про стягнення 32 535,15 грн суми основного боргу, 13 364,04 грн. інфляційних нарахувань, 846,70 грн. три відсотки річних та 14 532,69 грн. пені, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором поставки № 04/09-2014 від 08.09.2014.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 3.2. договору, оплата товару здійснюється у вигляді 113 073,00 грн передоплати на розрахунковий рахунок продавця протягом трьох банківських днів після підписання договору і отримання рахунку-фактури. Інші 4 108,00 євро від загальної вартості договору покупець сплачує рівними частинами протягом 4 місяців після відвантаження товару по курсу АТ Райффайзен Банк Аваль на день оплати:

- до 02 жовтня 2014 - 1 027,00 євро;

- до 02 листопада 2014 - 1 027,00 євро;

- до 02 грудня 2014 - 1 027,00 євро;

- до 31 грудня 2014 - 1 027,00 євро.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання умов договору поставки позивачем відповідачу був поставлений товар на суму 188 454,80 грн., що підтверджується накладною № 558 від 09.09.2014 та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 2 від 08.09.2014, копії якої міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідач за товар поставлений згідно даної накладної розрахувався частково, зокрема, неоплаченим на суму 12 526,00 грн залишився рахунок № 1291 від 02.12.201, а проплати по рахунку № 34 від 15.01.2014 на суму 19 975,15 грн. взагалі здійснені не були, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з оплати поставленого товару на суму 32 501,15 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного підлягають задоволенню частково в сумі 32 501,15 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлений товар, керуючись пунктом 9.4 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 14 532,69 грн. пені.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що відповідачем прострочено виконання свого обов'язку по своєчасній оплаті отриманого товару за договором, адже всупереч умов договору не було здійснено оплату за отриманий товар, тобто відповідачем допущено прострочення виконання свого зобов'язання, що є підставами для застосування до відповідача господарських санкцій, обумовлених договором, та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Умовами п. 7.1 договору встановлено, що у випадку порушення постачальником встановлених строків оплати, покупець сплачує неустойку в розмірі 0,1 % від вартості неоплаченого в строк товару за кожний день прострочи.

Судом за власної ініціативи був здійснений перерахунок пені, обмеживши нарахування шестимісячним строком в межах періоду заявленого позивачем, у відповідності до якого з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню пеня у розмірі 7 651,10 грн.

Приватне підприємство «ОСВ Технологія» просить суд також стягнути з відповідача 846,70 грн. три відсотки річних та 13 364,04 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 631,28 грн., а в частині стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню повністю у розмірі 846,70 грн.

Також Приватне підприємство «ОСВ Технологія» просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9 910,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на вищенаведені норми, підлягають відшкодування за рахунок відповідача юридичні послуги, які були надані лише адвокатом.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що правову допомогу надавав саме адвокат, то у суду відсутні підстави стягувати з відповідача 9 910,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тренд Медіа Груп» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Куренівська, 21, офіс 1, ) на користь Приватного підприємства «ОСВ Технологія» (місцезнаходження: 75101, Херсонська обл., м. Цюрупинськ, вул. Гвардійська, 190, ) 32 501 (тридцять дві тисячі п'ятсот одну) грн 15 коп. основного боргу, 7 651 (сім тисяч шістсот п'ятдесят одну) грн 10 коп. пені, 846 (вісімсот сорок шість) грн. 70 грн. три відсотки річних, 12 631 (дванадцять тисяч шістсот тридцять одну) грн 28 коп. інфляційних втрат та 1 065 (одну тисячу шістдесят п'ять) грн. 96 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

01.02.2016

Суддя Спичак О.М.