ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Справа № 915/2151/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві справу

за позовом: Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго, 54034, м. Миколаїв, вул.. Миколаївська, 5а

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Укрцветмет, 54058, м. Миколаїв, вул. Червоних Маївщиків, 9

про: стягнення 17226,37 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 дов. від 25.12.2014р.

Від відповідача: представник не зявився

Позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 17226,37 грн. боргу за отриману теплову енергію по договору від 05.10.2009 року за період з 01.01.2014р. по 31.10.2015р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем зобовязань, передбачених п.1.8, - 1.9 вказаного договору, щодо повноти та строків оплати вартості отриманої теплової енергії, вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

Ухвала господарського суду від 23.12.2015р. про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду була направлена на юридичні адреси сторін, отже вони є такими, що належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідач правом, передбаченим ст.59 Господарського процесуального кодексу України щодо надання відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову не скористався, вимоги ухвали господарського суду щодо надання відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не виконав.

Згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд -

встановив:

05.10.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 6086.00 на постачання теплової енергії, за умовами якого виконавець зобов'язується постачати теплову енергію, а споживач використовувати теплову енергію для об'єктів, вказаних у Додатку № 1 цього договору (п.1.2 договору).

Згідно п. 1.4.1 та 1.4.2. договору розрахунки за теплову енергію на потреби централізованого опалення здійснюються: - при наявності приладів обліку теплової енергії по тарифу за 1 Гкал та показникам з оплатою протягом опалювального періоду; при відсутності приладів обліку - по тарифу, що діє в опалювальний сезон для відповідної категорії споживачів.

Пунктами 1.8, 1.9. договору передбачено, що усі розрахунки здійснюються споживачем щомісячно до 5 числа поточного місяця протягом опалювального періоду шляхом перерахування авансових платежів на поточний місяць (Додаток №1 до договору).

У пункті 6 Додаткової угоди від 30.01.2014р.(п.1.5.2.) сторони передбачили, що розрахунки за теплову енергію здійснюються по тарифу за 1 Гкал згідно обсягів постачання теплової енергії, вказаних в Додатку №2, з корегуванням в наступному за звітним місяці на фактичний обсяг згідно договірного максимального приєднаного теплового навантаження, фактичного часу споживання теплової енергії з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря та фактичного обсягу виробництва теплової енергії котельною.

На виконання умов договору позивач в період з 01.01.2014р. по 31.10.2015р. поставив відповідачу теплову енергію на суму 16090,52 грн. грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями споживання теплової енергії, нарядами на включення та відключення системи опалення та розрахунком суми основного боргу.

На оплату спожитої теплової енергії споживачем на адресу відповідача були надіслані щомісячні рахунки.

В порушення умов договору щодо своєчасного та повного виконання зобовязань по розрахункам за отриману теплоенергію відповідачем теплова енергія була оплачена частково в сумі 6649,70 грн., що підтверджується наданими позивачем банківськими виписками.

Таким чином, після часткової сплати заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію цілком обґрунтовано становить 9440,82 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України встановлюють , що договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 5 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За невиконання належним чином грошових зобов'язань згідно з вимогами діючого законодавства України у встановлений строк, за розрахунком позивача боржнику цілком обґрунтовано нараховано до стягнення за період з 25.02.2014р по 09.12.2015р. 3% річних в сумі 368,65 грн., за період 01.03.2014р по 30.11.2015р. інфляційні втрати в сумі 4051,75 грн.

Пунктом 5.1 договору сторони передбачили сплату відповідачем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання, встановлений п. 1.7 двосторонньої угоди. Позивач цілком обґрунтовано визначив пеню за період з 25.02.2014р. по 09.12.2015р. в сумі 3365,15 грн.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобовязаннями.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи діючого законодавства, в звязку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, заявлені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, матеріалами справи підтверджені, та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Укрцветмет, 54058, м. Миколаїв, вул. Червоних Маївщиків, 9, ) на користь Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго (54034, м.Миколаїв, вул. Миколаївська, 5а, ) основний борг в сумі 9440,82 грн., 368,65 грн. 3% річних, 4051,75 грн. інфляційних, 3365,15 грн. та 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.02.2016р.

Суддя Л.I. Васильєва