ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р.Справа № 923/1147/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Величко Т.А., Філінюк І.Г.

при секретарі - Земляк А.В.

Склад колегії суддів сформовано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2015р.

за участю представників:

Від Підприємства об'єднання громадян "НСБ "Скадовськ": ОСОБА_1

Від Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос": ОСОБА_2

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Підприємства об'єднання громадян "Навчально-спортивна база "Скадовськ" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" Агропромислового комплексу України

на рішення господарського суду Херсонської області від 29.09.2015 року

у справі № 923/1147/15

за позовом: Підприємства об'єднання громадян "Навчально-спортивна база "Скадовськ" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" Агропромислового комплексу України та Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України

до Херсонського вищого училища фізичної культури Херсонської обласної ради, м. Херсон

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Херсонської обласної ради

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Підприємство об'єднання громадян "Навчально-спортивна база "Скадовськ" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" Агропромислового комплексу України (далі - Підприємство) та Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" агропромислового комплексу України (далі - Товариство) звернулися до господарського суду Херсонської області з позовом до Херсонського вищого училища фізичної культури Херсонської обласної ради (далі - Училище) про усунення перешкод у володінні та користуванні майном - об'єктами бази "Скадовськ", а саме: спальним корпусом, літ "А", стадіоном, літ. "Л", харчоблоком-їдальнею, літ. "Б", спортзалом, літ. "З", бойлерною-котельнею, літ. "Д", що розташована по вул. Гагаріна, 61 в м. Скадовську, Херсонської області.

В обґрунтування предявлених вимог позивачі посилалися на те, що 05.09.2001 року між Навчально - спортивною базою «Скадовськ» ЦР ФСТ "Колос" та Херсонським вищим училищем фізичної культури було укладено договір користування майном, за яким НСБ «Скадовськ» передало, а Училище прийняло у безоплатне користування обєкти бази «Скадовськ» строком до 15.07.2005 року. До 2014 року Підприємство фінансувалося з бюджету Товариства. Починаючи з 2014 року Товариство вже не може фінансувати базу «Скадовськ», а Підприємство не може здійснювати свою комерційну діяльність, оскільки його майно безоплатно використовується відповідачем. Врегулювати співпрацю на комерційній основі у добровільному порядку сторони не змогли. Тому на підставі ст. ст. 834, 836, 391, 396 ЦК України позивачі просили задовольнити позов.

Херсонське вище училище фізичної культури Херсонської обласної ради не визнало позов посилаючись на те, що у звязку з відсутністю власної матеріальної і спортивної бази у м. Скадовську, 05.09.2001 року між сторонами було укладено договір користування майном на умовах фактичної оренди. У наступному відповідно до умов п. 5.5 даного договору його дію за згодою сторін було продовжено спочатку до 2009 року, а потім до 2013 року і до 2017 року. У позовній заяві не визначено, яким чином позивачі просять усунути перешкоди у володінні та користуванні майном без фактичного припинення чи дострокового розірвання діючого договору оренди майна. В орендованих приміщеннях розташований навчальний заклад, в якому навчаються, виховуються, проживають, тренуються діти малозабезпечених сімей, діти сироти та діти позбавлені батьківського піклування з усієї Херсонської області і задоволення позовних вимог фактично призведе до ліквідації цього навчального закладу, оскільки іншого приміщення для нього не існує. Бажання позивачів займатися комерційною діяльністю з використанням орендованого майна не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 04.08.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Херсонську обласну раду. Змінено найменування відповідача з Спеціалізованого навчально-виховного комплексу спортивного профілю "Загальноосвітня школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів - Вище училище фізичної культури" Херсонської обласної ради на Херсонське вище училище фізичної культури Херсонської обласної ради.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29 вересня 2015 року (суддя Немченко Л.М.) у задоволенні позову відмовлено з мотивів необґрунтованості позовних вимог.

В апеляційній скарзі Підприємство об'єднання громадян "Навчально-спортивна база "Скадовськ" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" Агропромислового комплексу України просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме: ст. ст. 391, 396, 764, 827 ЦК України та ст. ст. 283, 284, 291 ГК України.

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи не надходили.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони були повідомлені заздалегідь належним чином, проте відповідач та третя особа не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. Незявлення представників відповідача та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними в справі матеріалами згідно з приписами ст. 101 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 05 вересня 2001 року між Навчально - спортивною базою «Скадовськ» ЦР ФСТ "Колос" АПК України (власник) та Херсонським вищим училищем фізичної культури (користувач) було укладено договір користування майном, за яким за актом приймання передачі власник передав, а користувач прийняв у безоплатне користування об'єкти бази "Скадовськ" (спальний корпус, стадіон, харчоблок, спортзал, бойлерну), строком до 15.07.2005 року.

Відповідно до умов п. 3.2.8. договору користувач зобовязався щомісяця відшкодовувати власнику витрати на оплату комунальних послуг, електроенергії, витрати за користування телефонним зв'язком і експлуатаційні витрати (витрати на здійснення функцій власника).

Згідно з п 5.1. договору, цей договір укладено на строк до 15 липня 2005 року. Отже, з урахуванням моменту укладення договору 05.09.2001 року, термін дії договору становив майже чотири роки.

Пунктом 5.2. договору визначено, що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін достроково, за умови попередження другої сторони за 60 днів фактичного припинення виконання його умов.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок: - закінчення строку, на який його було укладено; - ліквідації або банкрутства користувача; - загибелі майна, переданого в користування; - за згодою сторін; - у разі грубого порушення сторонами цього договору, його дія може бути припинена однією зі сторін; - в інших випадках передбачених законодавством України.

Разом з тим, жодної з визначених пунктом 5.4. договору підстав щодо припинення договору користування майном позивачем у позові не зазначено.

Згідно з ст. 834 ЦК України позичкодавець має право вимагати розірвання договору і повернення речі у разі, якщо: 1) у зв'язку з непередбаченими обставинами річ стала потрібною йому самому; 2) користування річчю не відповідає її призначенню та умовам договору; 3) річ самочинно передана у користування іншій особі; 4) в результаті недбалого поводження з річчю вона може бути знищена або пошкоджена.

Відповідно до ст. 836 ЦК України, якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Отже, позивачі безпідставно посилаються на норми ст. ст. 834, 836 ЦК України, які регулюють правовідносини повязані з розірванням та припиненням договору позички, в той час як предметом позову у справі є матеріально правова вимога позивачів до відповідача усунути перешкоди у володінні та користуванні майном обєктами бази «Скадовськ», що розташована по вул. Гагаріна, 61 в м. Скадовську Херсонської області.

В силу ч. 3 ст. 827 ЦК України до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу, яка регулює відносини повязані з наймом (орендою) майна.

Частиною 2 ст. 291 ГК України визначено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 4 ст. 284 ГК України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом 5.5. договору користування майном передбачено, що у разі відсутності заяви будь-якої із сторін про припинення або зміну договору протягом одного місяця після закінчення строку його чинності він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені цим договором.

Належних доказів, які б свідчили про те, що протягом місяця після закінчення строку дії договору в 2005, 2009, 2013 роках будь-яка із сторін договору подавала другій стороні заяву про припинення дії договору, позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься. Неодноразові пропозиції позивачів врегулювати виниклі між ними спірні питання в договірному порядку, з урахуванням інтересів обох сторін, на підставі чинного законодавства, були залишені без позитивної відповіді відповідача.

Отже, правильним є висновок місцевого суду про те, що відповідно до норм чинного законодавства та п. 5.5 договору користування майном, строк дії даного договору за погодженням сторін неодноразово продовжувався на той самий термін і на тих самих умовах, які ним передбачені, на момент звернення позивачів до суду з даним позовом договір є діючим і строк його дії спливає у 2017 році.

Судовий захист права власності та майнових інтересів власників осіб, названих у ст. 1 ГПК України, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Так, в силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності вимагаючи усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з статтею 391 ЦК України (негаторний позов).

В силу ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Негаторний позов предявляється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт обєктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, позивачем, який зазначає, що він позбавлений права володіння належним йому нерухомим майном, невірно обрано спосіб захисту права власності на таке майно, яке захищається шляхом предявлення віндикаційного позову до особи, яка без відповідної правової підстави заволоділа спірним майном.

Судом установлено, що відповідач користується спірним майном на підставі договору, укладеного добровільно між сторонами, а тому наявність такого договору, дія якого за погодженням сторін неодноразово продовжувалася, свідчить про відсутність порушення прав власності власника майна, переданого за договором у користування.

Також судом установлено, що спірне майно фактично знаходиться у володінні відповідача, що унеможливлює задоволення негаторного позову.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного рішення місцевого суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 29 вересня 2015 року у справі № 923/1147/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Підприємства об'єднання громадян "Навчально-спортивна база "Скадовськ" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" Агропромислового комплексу України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_3