РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016Справа №910/31380/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» стягнення 3% штрафу у розмірі 81 384 грн. 37 коп.
Представники:

від Позивача: Коржов І.П. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 3% штрафу у розмірі 81 384 грн. 37 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 19.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» (Постачальник) було укладено Договір постачання №0519-1, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався протягом строку дії Договору поставляти Покупцю товар окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язаний приймати товар, та оплачувати його на встановлених Договорах умовах. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору Відповідачем було поставлено товар та надано послуги (роботи) згідно з поданими замовленнями й підписаними сторонами протоколів, а Позивач в свою чергу прийняв товар і надані послуги, що підтверджується відповідними накладними, актами прийому - передачі виконаних робіт, проте Відповідачем були поставлено товар та надано послуги з прострочкою. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» 3% штрафу у розмірі 81 384 грн. 37 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/31380/15, судове засідання призначено на 24.12.2015 р.

23.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло повідомлення на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.12.2015 року.

24.12.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.12.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав розрахунок штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.12.2015 року відкладено розгляд справи на 20.01.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 20 січня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник Відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року у справі № 910/31380/15, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» є 02183, м.Київ, ВУЛИЦЯ КИБАЛЬЧИЧА, будинок 13-А.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/31380/15 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 20 січня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

19.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» (Постачальник) було укладено Договір постачання №0519-1, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався протягом строку дії Договору поставляти Покупцю товар окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язаний приймати товар, та оплачувати його на встановлених Договорах умовах.

У п.п.2.1, 2.2 Договору зазначено, що він вступає в дію з моменту його підписання повноважними представниками Сторін і діє протягом одного року. Якщо протягом одного місяця до закінчення строку дії Договору жодна зі Сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, Договір вважається подовженим на один календарний рік.

Відповідно до п.3.1 Договору Покупець подає форму та надає замовлення на товар із зазначенням коду товару та необхідної кількості за позиціями та бажаних строків поставки товару.

Згідно з п.6.1 Договору Постачальник зобов'язаний поставляти Покупцю товар окремими партіями в строк, в кількості та асортименті, які остаточно узгоджуються Сторонами в замовленнях.

Зобов'язання Постачальника щодо поставки товару за цим Договором вважаються виконаними після передачі товару Покупцю. (п.6.2 Договору)

Додатковою угодою №1 від 19.05.2014 року до Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року Сторони дійшли згоди, що Покупець доручає, а Постачальник приймає на себе зобов'язання забезпечити виконання робіт та послуг на замовлення Покупця. Передавання виконаних робіт (послуг) Покупцеві оформлюється актом, що підписується учасниками цього Договору і є його невід'ємною частиною. Розрахунки за виконані роботи (послуги) здійснюються на умовах, передбачених Договором.

Додатковою угодою №2 від 26.05.2014 року до Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року Сторони доповнили Договір п.11.4 наступного змісту: «У випадку несвоєчасного поставлення товару та строків виконання робіт (послуг) більше ніж на 3 календарних дні нараховується штраф в розмірі 3 відсотка від суми несвоєчасно поставленого товару та несвоєчасно виконаних робіт (послуг).»

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року Відповідачем у період з 02.06.2014 року по 13.10.2014 року було поставлено товар та надано послуги (роботи) згідно з замовленнями (специфікаціями), а Позивачем в свою чергу було прийнято товар і надані послуги, що підтверджується Актами накладними й актами прийому - передачі виконаних робіт.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідачем були поставлено товар та надано послуги з прострочкою. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» 3% штрафу у розмірі 81 384 грн. 37 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року Відповідачем у період з 02.06.2014 року по 13.10.2014 року було поставлено товар та надано послуги (роботи) згідно з замовленнями (специфікаціями), а Позивачем в свою чергу було прийнято товар і надані послуги, що підтверджується Актами накладними й актами прийому - передачі виконаних робіт, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідачем було поставлено товар та надано послуги (роботи) з прострочкою.

Крім того, оскільки згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

На підтвердження своїх вимог, Позивачем були надані до матеріалів справи копії податкових накладних, що складені ним на спірні господарські операції за Договором.

Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.178. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

Згідно зі статтею 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до частин 198.1, 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Враховуючи вищенаведене, Судом встановлено, що зі спірних господарських операцій Позивачем виписано Відповідачу податкові накладні та сплачено податок на додану вартість в доход Державного бюджету України, а Відповідачем сформовано податковий кредит. Копії податкових накладних з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів наявні в матеріалах справи і так само засвідчують факт надання позивачем визначених умовами договору послуг.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% штрафу на підставі п.11.4 Договору в розмірі 81 384 грн. 37 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов»язань.

Додатковою угодою №2 від 26.05.2014 року до Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року Сторони доповнили Договір п.11.4 наступного змісту: «У випадку несвоєчасного поставлення товару та строків виконання робіт (послуг) більше ніж на 3 календарних дні нараховується штраф в розмірі 3 відсотка від суми несвоєчасно поставленого товару та несвоєчасно виконаних робіт (послуг).»

Виходячи з того, що сторони умовами договору передбачили застосування у разі порушення терміну поставки продукції штрафу у розмірі 3% від суми несвоєчасно поставленого товару та несвоєчасно виконаних робіт (послуг); спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема, штраф, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов»язань, а не тільки за невиконання грошового зобов»язання, Суд вважає, що вимоги Позивача є обґрунтованими.

Суд, перевіривши розрахунок штрафу на підставі п.11.4 Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року, прийшов до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% штрафу у розмірі 81 384 грн. 37 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Групп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс» підлягає стягненню 3% штрафу у розмірі 81 384 грн. 37 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» (02183, м.Київ, ВУЛИЦЯ КИБАЛЬЧИЧА, будинок 13-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 38497423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрейд - Люкс» (03151, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛИНСЬКА, будинок 34/1, Ідентифікаційний код юридичної особи 37816623) 3% штрафу у розмірі 81 384 (вісімдесят одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 37 (тридцять сім) коп. та судовий збір у розмірі 1 220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 77 (сімдесят сім) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 січня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин