ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2016 р. Справа № 925/1981/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Приватного підприємства "Транспортна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Транс" про стягнення 3 860,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 3 860,05 грн., з яких 3000,00 грн. основного боргу, 45,37 грн. як 3% річних, 814,68 грн. пені на підставі укладеного між сторонами договору № 000355 про надання послуг з перевезення вантажу від 23.04.2015 року. Також за результатами вирішення спору позивач просить стягнути з відповідача 1218,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 2000,00 грн. витрат, понесених на правову допомогу.

В ході розгляду справи позивач подав заяву від 19.01.2016 року № 8 про зменшення розміру позовних вимог і просить стягнути з відповідача лише 45,37 грн. як 3% річних, 814,68 грн. пені, а також 1218,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 2000,00 грн. витрат, понесених на правову допомогу. Зменшення позовних вимог обґрунтовано тим, що відповідач сплатив на користь позивача 3000,00 грн. основного боргу в ході розгляду справи.

Заява позивача про зменшення позовних вимог подана в порядку ст. 22 ГПК України, а тому підлягає прийняттю судом до розгляду.

Представник позивача та відповідача в жодне судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили.

Відповідач у відзиві на позов та в доповненні до нього вказав, що 29 грудня 2015 року він повністю оплатив на користь позивача основний борг за послуги перевезення в сумі 3000,00 грн., а нарахування пені та 3% річних вважає безпідставним і просить у позові відмовити повністю.

Суд вважає, що розгляд справи можливий за відсутності представників сторін, які подали всі документи на вимогу суду та додаткові пояснення, а особиста участь у розгляді справи є правом, а не обов'язком сторони.

Дослідивши наявні у справі документи суд вважає, що зменшені позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного:

На підставі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

23 квітня 2015 року між сторонами по справі було укладено договір № 000355 про надання послуг з перевезення вантажі (а.с. 8), у відповідності до якого позивач, як перевізник, зобов'язався надавати відповідачу, як експедитору, послуги із доставки вантажів автотранспортом по території України та іноземних держав. За змістом договору, перевезення вантажів здійснюється на підставі транспортних заявок, які є невід'ємним додатком до договору (розділи 2,3 договору).

При цьому згідно п. 2.2. сторони визнають юридичну силу вказаного договору та транспортних заявок, укладених за допомогою факсимільного зв'язку, а також переданих електронною поштою.

Між сторонами немає спору щодо достовірності копій документів, які приєднано до позовних матеріалів.

Для виконання договору сторонами узгоджено заявку № С-00000818/С від 23.04.2015 року на перевезення товарів народного вжитку вагою 12 тон за маршрутом смт. Щасливе Київської області до м. Житомир із договірною ціною перевезення 3000,00 грн. (а.с. 9).

У відповідності до ст. 181 ГК України, господарський договір, за загальним правилом, викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Позивач доводить, що він на користь відповідача надав послуги з перевезення вантажів на загальну суму 3000,00 грн., що підтверджується заявкою на перевезення ( а.с. 9), товарно-транспортною накладною (а.с. 10) та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1-00000210 ( а.с. 11), від підписання якого відповідач ухилився.

Відповідач в ході розгляду справи провів оплату наданих послуг перевезення в сумі 3000,00 грн. платіжним дорученням № 2082 від 28 грудня 2015 року і позивач підтвердив тримання цих коштів на сплату основного боргу за позовними вимогами.

Доказів про існування між сторонами спору з приводу якості наданих послуг перевезення між сторонами немає, послуги перевезення позивачем належним чином надавалися та приймалися відповідачем.

Заявою про зменшення позовних вимог позивач не підтримує позов про стягнення з відповідача 3000,00 грн. основного боргу, внаслідок його повної сплати.

У відповідності до п. 5.2. договору між сторонами ( а.с. 8), відповідач повинен провести розрахунки із позивачем не пізніше12 банківських днів після отримання рахунку-фактури, акта виконаних робіт, податкової накладної, товарно-транспортної накладної, ксерокопії заявки із печатками сторін, якщо інше не вказано у заявці.

Натомість заявкою (а.с. 9) передбачено, що оплата за послуги перевезення в сум 3000,00 грн. проводиться протягом 15 банківських днів після пред'явлення повного пакету документів, а саме: ТТН, рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної, ксерокопії заявки, завіреної мокрою печаткою та підписом, оригіналу договору про надання транспортно-експедиційних послуг, завіреного мокрою печаткою та підписом, ТТН або CMR.

При цьому експедитор залишає за собою право затримати оплату при відсутності повного пакету або невірно оформлених документів.

Позивач доводить, що повний пакет документів для оплати послуг перевезення він направив відповідачу поштовою кореспонденцією 29.04.2015 року, що підтверджується наданими у справу ксерокопіями зведеного реєстру поштового відправлення та квитанцією пошти (а.с. 13).

Також позивач вказав, що повторно цей же пакет документів він направив відповідачу для оплати послуг 02.12.2015 року, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та квитанцією Укрпошти (а.с. 14-15).

Зі свого боку у відзиві на позов відповідач підтвердив отримання повного пакету документів для оплати послуг перевезення лише цінним листом 08.12.2015 року. Це також перевірено і судом на сайті Укрпошти за № цінного листа 912, який вручено адресату за довіреністю 08.12.2012 року об'єктом поштового зв'язку в м. Умань з індексом 20301.

Проти того, що пакет документів для оплати від позивача надійшов неповний, відповідач заперечень суду не подав.

Суд погоджується із запереченнями відповідача про те, що копія зведеного реєстру про відправлення поштової кореспонденції і квитанція до нього (а.с. 13) не свідчить про направлення відповідачу саме тих документів, які вимагаються для оплати за умовами договору та заявки між сторонами від 23.04.2015 року. За згрупованим відправленням та загальною квитанцію до нього не можливо встановити ні вміст конкретного листа, ні його вагу.

Згідно правил надання послуг поштового зв'язку (постанова КМУ від 05.03.2009 року № 270) опис вкладення оформляється лише до цінного листа (п. 61).

Таким чином, належним доказом направлення відповідачу пакету документів для проведення оплати послуг за договором, за обставинами справи є лише цінний лист, направлений відповідачу 02.12.2015 року.

З урахування умов п. 5.2. договору та заявки на перевезення вантажу, оплата послуги перевезення повинна бути проведена відповідачем протягом 15 банківських днів після отримання ним (08.12.2015) повного пакету документів для оплати, тобто до 29 грудня 2015 року включно.

Згідно п. 14.1.133. Податкового Кодексу України -- операційний (банківський) день - це частина робочого дня, протягом якої приймаються документи на переказ та на їх відкликання і, за наявності технічної можливості, здійснюється їх обробка, передача та виконання.

Зобовязання, у відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України, повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

По основній сумі боргу в розмірі 3000,00 грн. в ході розгляду справи спір між сторонами вичерпано.

У відповідності до п. 6.7. договору між сторонами, у разі затримки розрахунків, Експедитор-відповідач повинен сплатити Перевізнику-позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки оплати.

Як встановлено судом, належними і допустими доказами настання строку платежу за договором для відповідача є вручення йому цінного листа із повним пакетом документів для оплати 08.12.2015 року (а.с. 14-15)

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 814,68 грн. за період з 24.05.2015 року по 23.11.2015 року (розрахунок а.с. 3-4 позовної заяви).

У відповідності до ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня встановлюється сторонами у договорі, але при сплаті пені її розмір не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, тому позивач правильно обмежив нарахування пені подвійною обліковою ставкою.

Враховуючи пункт 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені становить 1 рік (пункт 2 статті 258 Цивільного кодексу України).

Розрахунок пені позивачем зроблено вірно, однак пеню нараховано за період ще до часу настання у відповідача прострочки строку платежу за договором між сторонами ( 29 грудня 2015 року).

З цієї підстави нарахування пені є неправомірним і у її стягненні позивачу слід відмовити повністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки така відповідальність встановлена законом, то не має значення, чи була передбачена вона умовами договору між сторонами.

Позивач також нарахував відповідачу до стягнення 3% річних в сумі 45,37 грн. за період з 24.05.2015 року по 23.11.2015 року, тобто також до часу настання у відповідача прострочки щодо обов'язку оплачувати надані послуги перевезення ( 29.12.2015 року).

На підставі викладеного, 45,37 грн. як 3% річних не підлягають до стягнення з відповідача.

Таким чином, зменшені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 45,37 грн. як 3% річних та 814,68 грн. пені до задоволення не підлягають, у позові позивачу слід відмовити повністю.

При відмові у позові судові витрати покладаються на позивача. Суд не вбачає, що спір виник з вини відповідача для покладення на нього судових витрат, оскільки позов подано суду 15.12.2015 року, а прострочення виконання зобов'язання у відповідача настало після 29.12.2015 року і основний борг ним сплачено 29.12.2015 року.

Також через відмову у позові до стягнення не підлягають і 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. Крім того суд зазначає, що у справі немає документів, складених за підписом адвоката ОСОБА_1 чи з поміткою про складення їх адвокатом за договором від 03.12.2015 року про надання правової допомоги. За актом прийому-передачі послуг від 03.12.2015 року адвокат надав послуги із підготовки та подання до суду позовної заяви і представництво інтересів замовника у господарському суді (а.с. 18).

Однак в ході розгляду справи адвокат, як представник позивача, участі не приймав.

У задоволенні клопотання позивача про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення основної суми боргу в розмірі 3000,00 грн. слід відмовити, оскільки на цю суму позивач зменшив позовні вимоги.

Керуючись статтями 49, ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 25 січня 2016 року

Суддя Н.М. Спаських