ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" січня 2016 р. Справа № 922/995/15

Вх. номер 1120

Суддя господарського суду Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

за участю представників сторін:

стягувача - не з"явився

боржника - ОСОБА_1

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (вх. №1120 від 16.01.2016) про відстрочку виконання рішення суду та зняття арештів по справі за позовом: Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К.", м. Харків

до Публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" м. Харків

про стягнення 11770678,21 грн.

та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К.", м. Харків

про зобов'язання виконати поставку товару та стягнення 2346231,09 грн. пені

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.03.2015 р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2015 р., позов ПАТ «У.П.Е.К.» до АТ «ХТЗ» задоволено частково: стягнуто 10 062 204,00 гри. основного боргу, 1 265 228,11 грн. пені, три відсотка річних в розмірі 112 970,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 1 316 193,83 грн. та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

16.01.2016 року до господарського суду Харківської області від ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" надійшла заява (вх. №1120) в якій останній просить суд:

- відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015 року у справі №922/995/15 до 31 вересня 2016 року;

- зняти арешти з грошових коштів, що накладені у виконавчому провадженні №47985923 згідно постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 13.07.2015 року та від 01.09.2015 року;

- зняти арешт з усього майна АТ "ХТЗ", накладений у виконавчому провадженні №47985923 згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 28.08.2015 року.

Згідно розпорядження від 16.01.2016 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу заяви", у зв'язку з відпусткою судді Хотенця П.В. було призначено повторний автоматичний розподіл, тому вищевказану заяву було передано до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 січня 2016 року було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" про відстрочку виконання рішення суду у справі №922/995/15 та зняття арештів та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.01.16 р.

В судовому засіданні по розгляду заяви було оголошено перерву до 26 січня 2016 року.

В судовому засіданні боржник підтримав заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду та зняття арештів.

19 січня 2016 року боржником надані додаткові пояснення до заяви (вх. №1729) та клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. №1380), які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, пояснень щодо обставин, викладених в заяві боржника не надав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що стягувач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду заяви по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника стягувача не є перешкодою для вирішення заяви боржника по суті, в зв'язку з чим заява розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" про відстрочку виконання рішення суду у справі №922/995/15 та зняття арештів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Боржник надав до суду документи, які свідчать, що в 2015 році він перебував у режимі простою з березня по грудень місяці, працівники були переведені на режим 3-денного робочого тижня, а з грудня 2015 року відправлені у відпуски. Відповідачем були надані у якості доказів простою накази по підприємству №212 від 20.03.2015 р.,№ 238 від 01.04.2015 р., № 267 від 14.04.2015 р., № 322 від 13.05.2015 р.; №466 від 29.07.2015 р., №483 від 18.08.2015 р., №545 від 29.09.2015 р., №659 від 08.10.2015 р. Крім того, АТ «ХТЗ», у якості доказу призупинення виробничої діяльності у даний момент надало копію наказу №743 від 16.12.2015 року, згідно якого всім працівникам підприємства з 28.12.2015 року надається відпустка на 17 календарних днів. Зазначеним наказом встановлюється, що з 28 грудня на АТ «ХТЗ» повинна бути задіяна лише мінімальна чисельність працівників для виконання термінових та аварійних робіт та робіт, які повязані з життєзабезпеченням підприємства. Як вбачається з наданих відповідачем наказів, з кінця грудня 2015 року до середини січня 2016 року виробництво на АТ «ХТЗ» зупинено. Крім того, згідно наказу №3 від 11.01.2016р. встановлено, що в звязку із складною фінансовою ситуацією, недостатністю грошових коштів на АТ «ХТЗ» встановлений режим неповного робочого тижня до 8 годин на тиждень до 31.01.2016 року. При цьому, як вбачається з наданих наказів, у режимі простою відповідачем здійснюється оплата праці працівників з розрахунку 2/3 тарифної ставки, а нарахування зборів до пенсійного фонду на всіх штатних працівників АТ «ХТЗ» здійснюється у розмірі, якій є не нижчим, ніж нарахування з мінімальної заробітної плати.

Згідно наданої боржником довідки від 14.01.2016 року, станом на 14.01.2016 року не виплачена заробітна плата працівникам АТ «ХТЗ» за листопад та грудень 2015 року у загальному розмірі 15 638 415,85 гривень. Як вбачається із наданого звіту з праці за січень-вересень 2015 р. на АТ «ХТЗ» працює 2 341 працівників, фонд оплати праці у 2015 року становив 9 968 700 тис. грн.

Також, на підтвердження своїх доводів стосовно тяжкого фінансового стану підприємства боржником до заяви про відстрочку виконання рішення надано, зокрема, копії звітів про фінансові результати за 9 місяців 2015 р., за 1 півріччя 2015 р., за 1 квартал 2015 р., з яких вбачається збиток протягом всього 2015 року, який за 9 місяців 2015 року становив 163 794 000 гривень. Згідно наданої боржником інформації про обсяги виробництва та реалізації продукції Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе» за 2013-2015 р.р., протягом 2015 року боржником було вироблено 756 тракторів, що практично вдвічі менше за виробництво попередніх років.

Крім того, АТ «ХТЗ» надало копії розпоряджень про перерахування коштів у виконавчому провадженні №47985923, з яких вбачається, що протягом всього терміну примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015 року у справі №922/995/15, у виконавчому провадженні №47985923, державною виконавчою службою було перераховано АТ «У.П.Е.К.» внаслідок примусового стягнення лише 2 296 921,52 гривень. Як пояснив відповідач, більша частина перерахованої суми, це грошові кошти, які отримало АТ «ХТЗ» у виконавчому провадженні при стягненні дебіторської заборгованості, надходження цієї суми є одноразовим та не повязано з виробничою діяльністю АТ «ХТЗ».

З наданих доказів судом встановлені обставини, які свідчать про неможливість відповідачем виконати рішення господарського суду Харківської області від 20 березня 2015 року у справі №922/995/15 на даний момент та про те, що примусове виконання рішення у справі №922/995/15 є не результативним та призводить лише до погіршення фінансового стану відповідача.

Крім того, господарський суд враховує, що продовження примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 20 березня 2015 року у справі №922/995/15 може призвести не тільки до погіршення фінансового стану самого боржника, а й призведе до нарощування заборгованості по заробітній платі перед працівниками АТ «ХТЗ». Зупинення роботи на тривалий час може спричинити звільнення працівників.

Згідно з ч. 3 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Таким чином, розмір заборгованості, необхідний для порушення провадження у справі про банкрутство становить 413 400,00 грн. Крім того, порушення справи про банкрутство АТ «ХТЗ» призведе до настання терміну виконання зобовязань по вимогам кредиторів, які були відстрочені згідно мирової угоди у справі про банкрутство № Б-39/109-07.

Пред'явлена до стягнення за цією справою сума заборгованості становить значну суму, яка не може бути виплачена при загальному порядку виконання рішення і є достатньою для порушення провадження у справі про банкрутства стосовно відповідача (боржника).

У пункті 7 підпункту 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року (з наступними змінами та доповненнями) Вищий господарський суд України роз'яснив, що на підставі статті 121 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі (п.7.1.1.), що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. У пункті 7.2. Вищий господарський суд України зазначив, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу процесуальних норм, що регулюють питання можливості надання відстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, умовою застосування заходів до відстрочки виконання рішення є достатня кількість доказів того, що у боржника з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк чи встановленим способом.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України унормовано, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення, сторона повинна обґрунтувати неможливість виконання рішення суду відразу, через обставини особливого характеру, належними доказами, в розумінні ч. 2 ст. 34 ГПК України, а також довести суду негативні наслідки його господарської діяльності у разі стягнення всієї суми боргу.

Суд звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом та не допускати їх настання.

Також, суд вважає за необхідне відзначити, що стаття 121 ГПК України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є підставність цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Оскільки заходи по примусовому виконанню рішення суду по даній справі №922/995/15 є безрезультатними і повністю паралізують діяльність підприємства боржника, що призводить до значного зменшення обсягів виробництва, невиплати заробітної плати працівникам та може призвести останнього до банкрутства, а відтак і невиконання зобов'язань, як з погашення боргу, так і виконання зобов'язань перед працівниками підприємства у повному обсязі у майбутньому, враховуючи інтереси сторін, держави, громадян, які знаходяться у трудових відносинах із боржником, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви боржника, вважає наведені боржником обставини такими, що роблять неможливим виконання судового рішення, тобто є винятковими.

Відповідач у заяві просить господарський суд надати відстрочку виконання рішення суду у справі №922/995/15 до кінця вересня 2016 року та надає розрахунки стосовно сезонності виробництва та реалізації продукції. Однак, як вбачається з розрахунків, які наводяться АТ «ХТЗ» за 2012 2015 роки, виробнича діяльність АТ «ХТЗ» має сезонний характер, максимальні обсяги виробництва та реалізації продукції зафіксовані навесні та восени кожного року. З огляду на фінансові розрахунки, які підтверджені фінансовими звітами АТ «ХТЗ», підприємство отримає можливість розрахуватись з позивачем вже навесні 2016 року, а тому заява про відстрочку виконання рішення суду підлягає частковому задоволенню щодо строків надання відстрочки.

Суд вважає, що в ситуації, що склалася, є доцільним надання боржнику відстрочки виконання рішення суду у справі №922/995/15 на три місяці до 26 квітня 2016 року.

Щодо вимог боржника про зняття арештів з грошових коштів, що накладені у виконавчому провадженні №47985923 згідно постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 13.07.2015 року та від 01.09.2015 року та зняття арешту з усього майна АТ "ХТЗ", накладеного у виконавчому провадженні №47985923 згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 28.08.2015 року, заявлених у заяві про відстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Положеннями п. 1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За приписами ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, положення ч. 5 ст. 60 вказаного Закону стосовно зняття арешту з майна у випадках незавершеного виконавчого провадження за рішенням суду стосується саме рішення суду.

Заява про зняття арешту з майна подається до ВДВС який відкривав виконавче провадження та накладав арешт на майно. У разі відмови Відділу державної виконавчої служби у задоволені заяви про зняття арешту, такі дії можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом ХІV ГПК України. При цьому, за приписами господарського судочинства, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Таким чином, на думку суду, недоречними є вимоги заявника про зняття арештів, накладених у виконавчому провадженні №47985923 постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у заяві про відстрочку виконання рішення суду, оскільки господарський суд не наділений процесуальними повноваженнями здійснювати заходи щодо виконавчого провадження, зокрема зняття арешту, накладеного державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, у звязку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 60 Закону України "Про виконавче провадження" статтями 33, 34, 43, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" про відстрочку виконання рішення суду від 20.03.2015 року по справі №922/995/15 та зняття арештів задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015р. у справі №922/995/15 до 26 квітня 2016 року.

В задоволенні решти заяви Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" відмовити.

Суддя Прохоров С.А.

(справа №922/995/15)