ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 925/2029/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКРО"

про стягнення 689 090 грн. 39 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 689 090 грн 39 коп., зокрема 407 000 грн 90 коп. заборгованості за кредитом, 149 101 грн 20 коп. боргу по процентах, 132 988 грн 29 коп. пені відповідно до договору банківського обслуговування від 14.06.2013 станом на 01.12.2015.

Відповідач не подав письмовий відзив на позов, не направив свого представника у судові засідання, не подав суду заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, з огляду на таке. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, ухвали суду від 22.12.2015 та від 12.01.2016 надіслані за адресою відповідача, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, однак вказані ухвали повернуті суду без вручення у звязку із закінченням терміну зберігання.

В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. До повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відсутність доказів вручення представнику відповідача ухвал суду та повернення ухвал відділенням звязку без вручення не впливає на висновок суду щодо належного повідомлення відповідачу про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов у заявленій сумі, просила задовольнити позов та прийняти рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 26.01.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив таке.

14 червня 2013 року директор товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКРО" від імені товариства подав публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (а. с. 9), в якій вказано, що підписавши дану анкету, ТОВ "ЛЕКРО" погодилося із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із даною заявою складають Договір банківського обслуговування, далі - Договір. Також відповідач зобовязався виконувати всі умови, викладені в названих документах, та вказав, що всі питання між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів, так і шляхом обміну інформацією на сайті банку.

Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 2001 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Розділом 3.1.1., 3.2.2 зазначених ОСОБА_2 регламентований порядок надання кредиту за послугою "Гарантовані платежі".

Банк надає послугу гарантованих платежів для виконання грошових зобовязань за господарськими договорами, що укладаються між Клієнтом та його контрагентами, а також між Клієнтом і Банком (далі Послуга). Послуга надається у вигляді виконання Банком заявок на договірне списання коштів (далі - "гарантований платіж" або "заявка"), згідно якої клієнт-платник доручає Банку зарахувати кошти на рахунок отримувача в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається Банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами (п. 3.1.1.73 ОСОБА_2).

У разі необхідності отримання отримувачем Послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування Інтернет - клієнт - банк "Приват24" подає в ОСОБА_2 заявку на договірне списання коштів за встановленою формою, обов'язковими реквізитами якої є: номер і дата заявки (присвоюються автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарський договір, на виконання оплати по якому подасться заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконана заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта / кредитних / змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу. Створені в Приват24 заявки в обовязковому порядку підписуються ключами електронних підписів посадових осіб клієнтів-платників. (п. 3.1.1.74 ОСОБА_2).

Згідно п. 3.1.1.75 ОСОБА_2 після отримання Банком за допомогою системи дистанційного обслуговування ОСОБА_3, Банк розглядає її на предмет надання або відмови в наданні Послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або недостатньої інформації по кредитоспроможності платника.

Відповідно до п. 3.2.2.1. ОСОБА_2 за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати Клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені в заявці на договірне списання коштів в обмін на зобовязання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені цим Договором строки.

Відповідач почав користуватися послугою "Гарантований платіж" з 29.05.2014 шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Іпternet Вапкіпg Приват-24, копії цих ОСОБА_3 додані до позовної заяви (а. с. 27-32).

Пунктом 3.2.2.2 ОСОБА_2 визначено умови повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом, зокрема вказано, що Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці Клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання Клієнтом заявки до дати виконання заявки Клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не мені ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці Клієнта. Винагорода з надання фінансового інструменту сплачується Клієнтом в дату надання в ОСОБА_2 чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014. Клієнт за користування кредитом сплачує Банку відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 Клієнт за користування кредитом сплачує Банку відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості Клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом Клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Згідно п. 3.2.2.10.1 ОСОБА_2 у разі порушення Клієнтом будь - якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1-2.2.2.9.3 цього Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 цього Договору, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.2.6.5, 3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (у% річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права, передбаченого п. 3.2.2.2 цього Договору (встановлення Банком іншого терміну повернення кредиту), Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі, зазначеному в заявці, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 3.2.2.10.4 ОСОБА_2 нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано Клієнтом.

За доводами та розрахунками позивача прострочена заборгованість по кредиту виникла 26.03.2015 і кредитні кошти не повернуті позивачу в установлений Договором строк, тому кредит в сумі 407 000 грн 90 коп. перейшов в категорію прострочених.

Станом на 01.12.2015 за відповідачем рахується прострочена заборгованість по процентах в сумі 149 101 грн 20 коп. У звязку з допущенням відповідачем прострочення виконання зобовязань по сплаті в установлені в Договорі строки кредиту та процентів позивач нарахував та предявив до стягнення 132 988 грн 29 коп. пені станом на 01.12.2015.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1066, 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Кредитування банківського рахунка передбачено статтею 1069 Цивільного кодексу України, відповідно до якої банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 611 Цивільного кодексу України вказано, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписом частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Позивач довів і належними доказами підтвердив факти надання відповідачу кредитних коштів відповідно до поданих відповідачем ОСОБА_3 і перерахування їх за вказаними відповідачем реквізитами, тобто використання кредитних коштів в повній сумі та неповернення кредитних коштів позивачу в установлений Договором строк і несплати в повній сумі нарахованих на кредитні кошти процентів. Обґрунтованість заявленої позивачем суми заборгованості за кредитом підтверджена у поясненні щодо розрахунку заборгованості по договору від 14.06.2013, поданому представником позивача у судовому засіданні 26.01.2015, суми заборгованості у розрахунку позовних вимог повністю відповідають даним виписок із банківських рахунків позивача (а. с. 33-34).

Відповідач доводи позивача не спростував, розмір позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобовязань по вказаному Договору банківського обслуговування.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по кредиту в сумі 407 000,90 грн є законною і обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, не спростованою відповідачем, тобто такою, що підлягає до задоволення. Вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 149 101,20 грн по 30.11.2015 також підлягає задоволенню, виходячи з того, що договором визначено порядок нарахування процентів і строки їх сплати, а відповідачем порушені зобовязання за Договором, проценти за користування кредитом в установлені Договором строки не сплачені. Вимоги позивача про стягнення 132 988,29 грн пені за прострочення виконання зобовязань за договором станом на 01.12.2015 підлягає до задоволення як така, що заявлені позивачем відповідно до умов Договору, розрахунок пені виконаний вірно.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останні витрати на сплату судового збору в сумі 10 336 грн 36 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКРО" (18034, м. Черкаси, вул. Ярослава Галана, буд. 13/2, ідентифікаційний код 30200857) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) - 407 000 грн 90 коп. (чотириста сім тисяч гривень 90 копійок) заборгованості за кредитом, 149 101 грн 20 коп. (сто сорок девять тисяч сто одну гривню 20 копійок) боргу по процентах, 132 988 грн 29 коп. (сто тридцять дві тисячі девятсот вісімдесят вісім гривень 29 копійок) пені, 10 336 грн 36 коп. (десять тисяч триста тридцять шість гривень 36 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 29.01.2016.

Суддя А.Д. Пащенко