КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа№ 910/22363/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Бортник О.В. - за дов.

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарабей»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2015

у справі №910/22363/15 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарабей»

до Управління державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві

про стягнення збитків у розмірі 89 559,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скарабей» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 22.09.2015; том 1, а.с. 116) до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (далі, відповідач) про стягнення збитків у розмірі 89 559,66 грн.

В обгрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Скарабей» посилається на наявність у відповідача обов'язку відшкодувати збитки на користь позивача, понесені останнім внаслідок неналежного виконання Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС в місті Києві умов Договору №748-Доб/2008/Дн на надання послуг охорони від 01.12.2008.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі №910/22363/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не надав суду доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача за завдану позивачу шкоду у розмірі 89 559,66 грн., а також не довів дійсного розміру збитків.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі №910/22363/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач належним чином не забезпечив охорону майна позивача в період перебування майна під спостереженням, як це передбачено пунктом 2.1. Договору №748-Доб/2008/Дн від 01.12.2008, що спричинило позивачу збитки у розмірі 89 559,66 грн.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2015 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 21.01.2016.

13.01.2016 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі №910/22363/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія встановила наступне:

Як підтверджується матеріалами справи, 01.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скарабей» (замовник) та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві (виконавець) укладений Договір №748-Доб/2008/Дн.(далі, Договір).

Відповідно до умов укладеного Договору, об'єктом охорони за даним договором є приміщення офісу, розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Перова. 26 (далі, Об'єкт), про що зазначено у Додатку №1 до Договору - Дислокації.

Пунктом 2.1. розділу 2 Договору сторони погодили, що виконавець зобов'язується здійснювати охорону майна замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті.

Відповідно до пункту 5.1.2. Договору виконавець зобов'язаний у разі надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації на об'єкті в період охорони:

- негайно направити HO на об'єкт для вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації;

- сповістити Замовника або його уповноважену особу про спрацювання сигналізації на об'єкті з метою виявлення причин спрацювання сигналізації;

- в разі виявлення слідів проникнення на об'єкт або спроб проникнення на об'єкт сповістити про це Замовника;

- у разі виявлення на об'єкті в період охорони будь-яких осіб вжити заходів щодо їх затримання та передачі правоохоронним органам;

- забезпечити охорону майна на об'єкті після спрацювання сигналізації до прибуття об'єкт Замовника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 24.12.2014 по бульвару Перова, 26 близько 19 години невідомі особи зламали вікна та двері у приміщенні, що належить позивачу, проникли через вікно до Об'єкту та викрали належні підприємству позивача матеріальні цінності.

Водночас, як стверджує відповідач та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 (співробітник ТОВ «Скарабей») звернулася до Дніпровського РУ із заявою СО №64619 про те, що за адресою: м. Київ, бул. Перова, 26 у приміщенні, яке ТОВ «Скарабей» здає в оренду, вчинено погром.

У відповідності до вимог пункту 5.2.8. Договору обов'язком замовника, у випадку виявлення слідів проникнення на об'єкт, є негайне сповіщення про це виконавця.

З огляду на події, про які зазначає позивач, 24.12.2014 о 19 год. 48 хв. на пульт надійшов сигнал «ТРИВОГА» з офісу ТОВ «Скарабей».

Після надходженя виклику, о 20 год. 05 хв. прибула група затримання, яка виявила поблизу Об'єкту людей у масках на обличчях в кількості близько 30-40 чоловік, які прибули на автомобілях з номерними знаками «майдан».

Наряд порушень цілісності об'єкта не виявив, про що проінформував чергову ПЦС. Причиною спрацювання стало знеструмлення внаслідок перебування біля будівлі сторонніх осіб. При цьому чергова ПЦС повідомила, що приміщення ТОВ «Скарабей» знов під охороною, тому наряд відбув з місця виклику у зону обслуговування.

Близько 21-00 год. на ПЦС Дніпровського РВ УДСО надійшов телефонний дзвінок ОСОБА_3, яким остання повідомила, що на ТОВ «Скарабей» скоєно напад, про що негайно проінформована чергова частина підрозділу.

Приблизно о 21 год. 10 хв. група затримання отримала вказівку від чергового по відділу під'їхати до офісу ТОВ «Скарабей», оскільки надійшла інформація, що там зламані ролети.

По прибуттю наряд дійсно виявив пошкоджені ролети та вибиту шибку, про що одразу доповів у чергову частину та на пульт ПЦС. Приблизно через 15 хвилин на об'єкт прибув змінний інженер ПЦС та командир взводу Дніпровського РВ УДСО. На об'єкті вже знаходилась слідчо-оперативна група, патрульний наряд РУ та керівництво Дніпровського райуправління. Після завершення СОГ Дніпровського РУ документування події на об'єкті охорони, ролети були зачинені, а оператор ПЦС підтвердив, що об'єкт знаходиться під охороною, про що був складений Акт перезакриття об'єкту.

Вказані події зареєстровано у журналі ЄО Дніпровського РУ (ТВМ № 1) за 24.12.2014 №64619 та за 25.12.2014 №64730 (том 1, а.с. 60-61). За цими фактами відомості внесені до ЄДР № 0017950 за ознаками ч. 1 ст. 203-2 (інші господарчі злочини) Кримінального кодексу України та № 0018006 за ознаками ч. З ст. 185 (крадіжка) Кримінального кодексу України відповідно.

З огляду на події, які мали місце, позивач листом від 29.12.2014 №2912/14 повідомляв відповідача про необхідність відшкодування збитків у зв'язку із неналежним виконання УДСО умов Договору, зазначаючи при цьому, що розмір збитків буде повідомлений відповідачу додатково після відповідних підрахунків ТОВ «Скарабей» (том 1, а.с. 23)

Листом від 12.01.2015 вих. №2 (том 1, а.с. 28) позивач у відповідності до пункту 5.2.9. Договору повідомив відповідача про дату та час проведення інвентаризації майна на об'єкті та визначення розміру збитків, яка відбудеться за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 26, 23.01.2015 року о 09 годині 00 хв. За твердженнями позивача, 23.01.2015 представники відповідача відмовились від інвентаризації майна.

У позовній заяві та апеляційній скарзі ТОВ «Скарабей» зазначає, що УДСО не забезпечило належне реагування на сигнал тривоги з Об'єкту позивача, не вчинило дій, спрямованих на усунення протиправного посягання на майно позивача, що свідчить про порушення пункту 5.1.2 Договору. За твердженнями позивача, внаслідок невиконання відповідачем умов Договору, яке полягає у бездіяльності щодо припинення протиправних дій невідомих осіб, ТОВ «Скарабей» завдано матеріальну шкоду у розмірі 89 559,66 грн., стягнення якої є предметом позову у даній справі.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що працівники УДСО діяли у відповідності до пункту 5.1.2. Договору, а саме: після надходження сигналу про спрацювання сигналізації в приміщенні офісу ТОВ «Скарабей» на об'єкт негайно було направлено наряд охорони Дніпровського РВ УДСО, який за інформацією представника замовника виявив спроби проникнення на об'єкт. До того ж, відповідач вказує на те, що після прибуття наряду на кожний виклик, відповідачем здійснено перевірку технічного стану сигналізації, після чого об'єкт знову було взято під охорону, про що складено відповідні акти.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Спір у даній справі виник з підстав відшкодування позивачеві збитків у розмірі 89 559,66 грн., завданих, на його думку, внаслідок невиконання відповідачем умов Договору.

Як вбачається з умов Договору, відповідач взяв на себе зобов'язання здійснювати охорону майна позивача на об'єкті та обслуговувати сигналізацію на ньому.

Із наявних у матеріалах справи відомостей із журналу ПЦС № 4596-1 за 24.12.2014 та за 25.12.2014 (том 1, а.с. 67-69), журналом ЄО Дніпровського РУ (ТВМ № 1) за 24.12.2014 №64619 та за 25.12.2014 №64730 (том 1, а.с. 60-61) УДСО діяло у межах обов'язків, передбачених умовами Договору, а саме здійснено виїзди нарядів на об'єкт охорони після надходження сигналу «Тривога», перевірено технічні умови сигналізації, про що складено акти (том 1, а.с. 63-64).

Зазначене свідчить про належне виконання відповідачем умов Договору на надання послуг охорони майна від 01.12.2008.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що 24.12.2014 на момент виїзду на Об'єкт наряду охорони позивачем було повідомлено, а сторонами зафіксовано факт викрадення із приміщення ТОВ «Скарабей» будь-яких матеріальних цінностей.

Згідно з пунктом 6.1.1. Договору відповідач відшкодовує збитки, що завдані замовнику третіми особами внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем своїх договірних зобов'язань в межах суми прямої дійсної шкоди, але не більше 10 000,00 гривень.

Відповідно до пункту 6.1.2. Договору до збитків, що підлягають відшкодуванню, включається вартість викраденого або знищеного майна, розмірі зниження у ціні пошкодженого майна, а також суми викрадених грошових коштів у межах розміру ліміту залишку готівки в касі, затвердженого установою банку для замовника.

Розмір збитку повинен бути підтверджений відповідними документами та розрахунком вартості пошкодженого майна (пункт 6.1.3. Договору).

У відповідності до пункту 6.1.4. Договору відшкодування збитків замовнику здійснюється на підставі наданих виконавцю наступних документів:

а) Заява замовника до Виконавця про відшкодування понесених збитків з зазначенням переліку викраденого майна, його вартості у національній валюті України, переліку пошкодженого майна та розміру зниження його у ціні, а також суми викрадених грошових коштів;

б) Акт інвентаризації майна на об'єкті, проведеної за участю представників виконавця;

в) Звіряльна відомість, складена за результатами проведеної інвентаризації;

г) Акт зниження у ціні пошкодженого майна, затверджений сторонами;

д) Довідка територіального органу внутрішніх справ про порушення кримінальної справи за фактом викрадення майна з об'єкту, знищення або пошкодження майна на об'єкті із зазначенням розміру збитків, заподіяних замовнику.

Як уже зазначалося вище, листом від 12.01.2015 вих. №2 позивач повідомив відповідача про дату та час проведення інвентаризації майна на Об'єкті та визначення розміру збитків, яка відбудеться за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 26, 23.01.2015 о 09 годині 00 хв.

Відповідно до пункту 5.1.5. Договору виконавець зобов'язаний брати участь у роботі інвентаризаційної комісії, створеної замовником для зняття залишків майна на об'єкті та визначення розміру збитків, завданих замовнику внаслідок проникнення на об'єкт сторонніх осіб.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що позивачем не дотримано умов Договору щодо участі уповноважених представників відповідача у визначенні розміру цих збитків, в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, а також у складанні документів, які підтверджують розмір збитків, зокрема, Акту інвентаризації майна на об'єкті.

Натомість, із матеріалів справи, зокрема, із Акту перебування на об'єкті за вимогою «Замовника» від 22.01.2015 №265 (том 1, а.с. 66), вбачається, що 23.01.2015 о 08 год. 54 хв. представник ТОВ «Скарабей», якого немає у списках довірених осіб (пункт 5.2.3. Договору), самовільно здійснив зняття з охорони об'єкту, у той час, як представники УДСО та Дніпровського РВ з'явились на Об'єкті лише об 09 год. 15 хв., що, як зазначає відповідач у запереченнях на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу, і зумовило відмову від підписання підготовленого позивачем акту інвентаризації, оскільки проведенню інвентаризації передував доступ представників ТОВ «Скарабей» до приміщення після настання вищезгаданої події.

Доказів на спростування зазначених обставин позивачем суду не надано.

На підтвердження розміру збитків позивачем до суду першої інстанції було надано розрахунок завданих збитків та звіт з визначення вартості збитку, нанесеного власнику майна, через пошкодження внаслідок незаконного проникнення в приміщення, групи нежитлових приміщень №54 за адресою м. Київ, бульвар Перова, будинок 26 від 22.09.2015 (том 1, а.с. 118-129).

Колегія суддів не приймає до уваги як належний доказ розміру завданих збитків розрахунок на суму 24 451,66 грн. та звіт експерта на суму 65 108,00 грн. (загальний розмір збитків 89 559,66 грн.), оскільки у звіті експерта вказано про здійснення огляду приміщення 22.09.2015, однак доказів присутності представників відповідача, як і доказів направлення повідомлення про здійснення такого огляду, позивачем до суду не надано.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу частини 1 статті 225 Господарського кодексу України, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

З огляду на положення статті 22 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Вищевказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.12.2010 у справі №06/113-38, від 04.07.2011 у справі №51/250.

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування збитків, що полягають, як вбачається із позовної заяви із втрат, яких зазнала особа у зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за Договором щодо належної охорони майна позивача, покладає на позивача обов'язок довести наявність складових, визначених вищенаведеними нормами.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, відповідно до вказаних норм тягар доказування тієї чи іншої обставини покладається виключно на сторону, яка посилається на ті чи інші обставини, в даному випадку, доказування позивачем, що надало б правові підстави для стягнення з відповідача збитків.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, всупереч наведених норм, не надав доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача за завдану позивачу шкоду у розмірі 89 559,66 грн., а також не довів належними та допустимими доказами дійсного розміру збитків.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарабей» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарабей» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі №910/22363/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі №910/22363/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/22363/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко