ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.01.16р. Справа № 904/10163/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМОІЛ", м. Переяслав-Хмельницький, Київська область

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпропетровськ

про стягнення 37452,17 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 директор, виписка з ЄДР серії ААВ № 326065 від 21.12.11 р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМОІЛ" (далі - позивач) звернулося з позовом до господарського суду Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (далі - відповідач) про стягнення 37 452,17 грн. заборгованості, з яких: 22 831,20 грн. боргу, 654,91 грн. 3 % річних, 4848,34 грн. пені, 9117,72 грн. індексу інфляції та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати поставленої продукції по договору № 511141478 від 14.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2015 р. по справі № 904/10163/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 10.12.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 р. розгляд справи відкладено на 24.12.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2016 р. призначено розгляд справи на 20.01.2016 р.

Представник позивача у судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, до суду надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 4848,34 грн.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.01.2016 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМОІЛ" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (покупець) укладений Договір поставки № 511141478 (далі - Договір) за умов п. 1.1. якого постачальник зобовязався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію матеріально-технічного призначення, що надалі іменується товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і терміни постачання товару вказані в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, що є невідємною його часткою.

Відповідно до п. 2.4. Договору сума Договору складається з сум Специфікацій, що є невідємною часткою Договору.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки за цим Договором проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і терміни, вказані в Специфікаціях до договору. При оплаті з відстроченням платежу розрахунки проводяться покупцем за фактично прийняту вагу (прийняту кількість).

Відповідно до Специфікації № 1 до Договору передбачена умова оплати: 100 % факт постачання 30 календарних днів.

За умов п. 4.3. Договору розрахунки за цим Договором за умовою попередньої оплати проводяться при наданні постачальником до моменту оплати рахунку, за умовою оплати за фактом постачання оригіналів рахунку і податкової накладної.

Цей Договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його повноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2015 р. (п. 10.1. Договору).

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань з поставки продукції покупцю та факт отримання останнім товару на загальну суму 22 831,20 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи видатковою накладною № 511 від 20.10.2014 р. (а.с. 20).

Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем зі сплати продукції на суму 22 831,20 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України (надалі по тексту ГК України), який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 ГК України).

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент розгляду справи борг відповідача складає 22 831,20 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 7.5. Договору в разі несвоєчасного здійснення розрахунків за цим Договором, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивачем за прострочення виконання договірних зобовязань щодо оплати наданих послуг нарахована пеня у розмірі 4848,34 грн. (за період з 20.11.2014 р. по 20.05.2011 р.).

Так, згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" також визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за просрочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, у законі йдеться про чітко визначений розмір пені, який мають визначити сторони у договорі. Натомість, з умов Договору (п. 7.5.) вбачається, що сторонами визначений граничний, а не конкретний розмір пені.

Аналогічна правова позиція підтримана у постановах Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.05.2014 р. у справі № 904/1249/14, від 03.07.2014 р. у справі № 904/2399/14, від 06.08.2014 р. по справі № 904/3343/14, від 13.10.2014 р. у справі № 904/3824/14.

З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що підстави для стягнення пені з відповідача відсутні, оскільки фактично її розмір Договором не врегульований. Тому, в частині стягнення пені слід відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 654,91 грн. (за період з 20.11.2014 р. по 04.11.2015 р.) та індексу інфляції в сумі 9117,72 грн. (за період з 18.04.2015 р. по 22.06.2015 р.).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити за час прострочення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та індексу інфляції, господарський суд вважає, його таким, що підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, позовні вимоги підтвердженні матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню у сумі: 22 831,20 грн. боргу, 654,91 грн. 3 % річних, 9117,72 грн. індексу інфляції.

Судовий збір у справі покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 7 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" надмірно сплачений згідно платіжного доручення № 626 від 09.11.2015 року судовий збір в розмірі 160,00 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМОІЛ" (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Б.Хмельницького, 180-в; 1) 22 831,20 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот тридцять одна грн. 20 коп.) боргу, 654,91 грн. (шістсот пятдесят чотири грн. 91 коп.) 3 % річних, 9117,72 грн. (девять тисяч сто сімнадцять грн. 72 коп.) індексу інфляції, 1060,32 грн. (одна тисяча шістдесят грн. 32 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Повернути на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМОІЛ" (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Б.Хмельницького, 180-в; 1) надмірно сплачений судовий збір в розмірі 160,00 грн. (сто шістдесят грн. 00 коп.), перерахований згідно платіжного доручення № 626 від 09.11.2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 904/10163/15.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_2
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України " 25 " січня 2016 р.