КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/24557/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Стражинська Т.Ю.

від відповідача - Лакуста О.І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" на рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2015 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт"

про 5144601,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 по справі №910/24557/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" 4103401 грн. 06 коп. - основного боргу та 61551 грн. 02 коп. - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 по справі №910/24557/15 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2015, у складі колегії суддів: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А. прийнято апеляційну скаргу до провадженням з призначенням на 15.12.2015.

09 грудня 2015 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, який долучено судом до матеріалів справи.

15 грудня 2015 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання щодо здійснення технічної фіксації судового процесу та заяву про направлення поштової кореспонденції на адресу для листування.

15 грудня 2015 року розгляд справи не відбувся, в зв'язку з перебуванням головуючого судді Сітайло Л.Г. на лікарняному.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015, в зв'язку з виходом головуючого судді з лікарняного, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.01.2016.

18 січня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником відповідача подано додаткові документи по справі, які долучено судом до матеріалів справи.

18 січня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником відповідача подано додаткові документи по справі, які долучено судом до матеріалів справи.

19 січня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником позивача подано клопотання про припинення апеляційного провадження та додаткові документи по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 розгляд справи відкладено до 02.02.2016

В судове засідання 02.02.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Технічна фіксація в судовому засіданні не здійснювалась, за погодженням сторін, про що зазначено в протоколі судового засідання від 02.02.2016.

Представником відповідача в судовому засіданні подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Колегія суддів розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені ст. 102 ГПК України, а також достатність доказів, наявних в матеріалах справи для вирішення спору.

Щодо клопотання представника позивача про припинення провадження по справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 року N 7 " Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" якщо апеляційну скаргу подано, зокрема особою, яка не має права її подавати, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

У разі помилкового порушення апеляційного провадження, в зазначених випадках, суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Колегія суддів, дослідивши довіреність представника апелянта, що видана директором відповідача ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5, якою останнього уповноважено представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт", зокрема в судах, прийшла до висновку про її належність.

Зокрема, в матеріалах справи наявні заяви директора відповідача ОСОБА_4 про ознайомлення з матеріалами справи (том 2 а.с.103, 112 ), наказ ОСОБА_4 №7 від 19.11.2015 про проведення документальної ревізії, в якому, зокрема доручено ОСОБА_5 подати апеляційну скаргу по справі №910/24557/15 (том 2 а.с.106), розпорядження директора відповідача ОСОБА_4 №2/15 від 14.12.2015, в якому, зокрема доручено ОСОБА_5 подати клопотання про відкладення розгляду справи (том 2 а.с.107), пояснення по справі директора відповідача ОСОБА_4 (том 2 а.с. 144).

Крім того, представник відповідача ОСОБА_5 представляв інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" під час розгляду справи місцевим господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_5 діяв в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт".

Посилання представника позивача на невірний код ЄДРПОУ, зазначений на бланку довіреності №3 від 15.10.2015, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки зазначена довіреність скріплена печаткою відповідача, код ЄДРПОУ на якій відповідає відомостям, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а саме 31088656. Таким чином. колегія суддів прийшла до висновку, що на бланку довіреності має місце технічна описка коду ЄДРПОУ - 31988656 замість вірного 31088656.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

03 липня 2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (постачальник) укладено Договір №11-07/13 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця кукурудзу 3 кл врожаю 2011 року (надалі - товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, відповідно до умов договору.

Згідно з п. 3.3. Договору кількість, строк, місце та умови поставки, ціна та загальна вартість товару для кожної партії, що поставляється згідно цього договору, визначаються в специфікаціях до цього договору, які підписуються сторонами щодо кожної партії товару та є невід'ємними частинами цього договору.

Пунктами 5.2., 5.3. Договору сторони погодили, що за умови поставки EXW оплата товару проводиться протягом строку, зазначеного в специфікаціях до цього договору. За умови поставки FCA ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК оплата товару проводиться протягом строку, зазначеного в специфікаціях до цього договору після останньої з подій, зазначених нижче: поставка товару; пред'явлення постачальником рахунку-фактури; оформлення акту звірки взаєморозрахунків станом на дату завантаження останнього транспортного засобу.

Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та діє до 30 вересня 2014 року, а в частині розрахунків та поставки товару - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 10.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, за період з 18.07.2013 до 20.09.2013, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 12263560,77 грн.

Крім того, відповідачем повернуто позивачу частину товару на загальну суму 4232499,13 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Місцевим господарським судом встановлено, що поставка відповідачем та прийняття товару позивачем підтверджується специфікаціями та видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств без зауважень.

Відповідач свої зобов'язання за Договором, в частині оплати належним чином не виконав, а саме частково розрахувався за отриманий товар на суму 2886460,48 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 03.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" (Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (Сторона 2) укладено Договір про припинення зобов'язання зарахуванням.

Відповідно до умов договору про припинення зобов'язання зарахуванням сторони підтвердили одна одній, що станом на момент укладення даного договору між ними існують такі зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав:

а) вимога Сторони 1, що випливає з Договору №11-07/13 від 03.07.2013 щодо сплати Стороною 2 заборгованості у сумі 1041200,10 грн.;

б) вимога Сторони 2, що випливає з Договору №11-07/13 від 03.07.2013, щодо сплати Стороною 1 непогашеної частини заборгованості у сумі 2747825,56 грн. за отриманий товар згідно Специфікацій №№15-151 від 11-20 вересня 2013 року на загальну суму 3959167,52 грн.

Відповідно до даного договору та правил ст. 601 ЦК України вимога Сторони 1 у сумі 1041200,10 грн. погашається на суму 1041200,10 грн. зустрічною вимогою Сторони 2 на таку ж суму 1041200,10 грн. (п. 1.2. договору про припинення зобов'язання зарахуванням).

Зобов'язання Сторони 1 щодо сплати боргу в сумі 2747825,56 грн. Стороні 2 одночасно погашається частково зустрічною вимогою Сторони 1 на таку ж суму 1041200,10 грн.

Частково задовольняючи позовні місцевий господарський суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, в частині стягнення основного боргу в сумі 4103401,06 грн. (12263560,77 грн. (сума поставленого товару) - 4232499,13 грн. (сума повернутого товару) - 2886460,48 грн. (сума сплаченого товару) - 1041200,10 грн. (сума зарахованих зустрічних однорідних вимог) = 4103401,06 грн.).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, 03.02.2014 між позивачем та відповідачем укладено Договір про припинення зобов'язання зарахуванням.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з умов договору про припинення зобов'язання зарахуванням, сторони погодили, що після укладання даного Договору залишок заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 становить 1706625,46 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку вбачається волевиявлення сторін на те, що саме загальний розмір заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 становить 1706625,46 грн., а не по окремим специфікаціям, як зазначає позивач.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача виникла в період з 18.07.2013 до 20.09.2013, тобто до укладення Договору про припинення зобов'язання зарахуванням.

Так, на виконання умов Договору №11-07/13 від 03.05.2013, після укладання Договору про припинення зобов'язання зарахуванням, відповідач сплатив позивачу частину заборгованості в розмірі 157000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 1549625,46 грн.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу позову покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 по справі №910/24557/15 - частковому скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" на рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2015 по справі №910/24557/15 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 по справі №910/24557/15 скасувати частково.

3.Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" (01033, м. Київ, вулиця Шота Руставелі, будинок 20 В; ідентифікаційний код 31088656) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (04050, м. Київ, вулиця Мельникова, будинок 12; ідентифікаційний код 33307 (один мільйон п'ятсот сорок дев'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) грн. 46 коп. основного боргу та 23244 (двадцять три тисячі двісті сорок чотири) грн. 38 коп. - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.»

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (04050, м. Київ, вулиця Мельникова, будинок 12; ідентифікаційний код 33307354) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КійАгроПродукт" (01033, м. Київ, вулиця Шота Руставелі, будинок 20 В; ідентифікаційний код 31088656) 25568 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот шістдесят вісім) грн. 82 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва

6.Матеріали справи №910/24557/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець