ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 917/2006/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 20.07.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (вх.№ 5743П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. у справі № 917/2006/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м Харків

до 1-ї міської клінічної лікарні, м. Полтава

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «Тотус-фарм», м. Полтава

про стягнення 5000,00 грн. та визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015р. позивач, ФОП ОСОБА_2, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтави збитків у розмірі 5000,00 грн. та визнання укладеним договору поставки фотопластинок і фотоплівок, плівок для миттєвого друку, фотохімікатів та фотографічних незмішаних речовин, код ДКПП-20.59.1. між ФОП ОСОБА_2 та 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтави, в редакції наведеній у позові (а.с.8 т.1).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. по справі №917/2006/15, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Свою скаргу апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не вжито всіх необхідних заходів щодо повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи та порушено норми законодавства, яке регулює правила закупівель за державні кошти, та безпідставно не прийнято до уваги доводи Антимонопольного комітету України, викладені у рішенні від 05.06.2015р. №846-р/пк-ск.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2016р.

25.01.2016р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№796), в якому також відповідач просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

26.01.2016р. в судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні та скасуванні оскаржуваного рішення, прийняття нового - про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

18 травня 2015 року на офіційному загальнодержавному веб-порталі з питань державних закупівель Міністерства економічного розвитку і торгівлі України було оприлюднено оголошення № 132071 про проведення 1-ою міською клінічною лікарнею м. Полтави державних закупівель фотопластинок і фотоплівок, плівок для миттєвого друку; фотохімікатів та фотографічних незмішаних речовин, код ДКПП - 20.59.1, шляхом запиту цінових пропозицій у порядку, визначеному Законом України "Про здійснення державних закупівель" (а.с.87-88).

З матеріалів справи вбачається, що, запит цінових пропозицій містив наступні додатки: додаток № 1 форма "Пропозиція", додаток № 2 "Вимоги", додаток № 3 "Роз'яснення щодо пункту 6 " Основні умови договору" цінової пропозиції", додаток № 4 "Специфікація" (а.с.17-19).

Згідно реєстру отриманих цінових пропозицій, пропозиції надійшли від ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Тотус-фарм", ТОВ "Нова медична група", ФОП ОСОБА_3 (а.с.89).

В протоколі № 28 розкриття пропозицій конкурсних торгів, кваліфікаційних пропозицій, цінових пропозицій від 28.05.2015р. комітетом конкурсних торгів встановлено, що в документах, наданих ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Нова медична група", відсутній додаток № 4 до запиту цінових пропозицій (а.с.91, 92).

Згідно протоколу № 31 від 02.06.2015р. комітетом конкурсних торгів ухвалено відхилити цінову пропозицію ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Нова медична група". Підставою для прийняття такого рішення було те, що вказаними особами не подано специфікацію - додаток № 4 до запиту цінових пропозицій (а.с.99).

Згідно протоколу № 33 комітетом конкурсних торгів найбільш економічно вигідною було визнано цінову пропозицію ТОВ "Тотус-фарм" (а.с.102).

14.07.2015р. відповідач уклав з ТОВ "Тотус-фарм" договір № 115 про закупівлю товарів за державні кошти (а.с.144-147).

Протоколом № 42 комітетом з конкурсних торгів було затверджено звіт по процедурі запиту цінових пропозицій від 20.07.2015р. (а.с.120-123).

Не погоджуючись з таким рішенням тендерної комісії відповідача, позивач звернувся зі скаргою на дії відповідача до Антимонопольного комітету України (Постійно діючої адміністративної колегії з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель), в якій просив скасувати всі рішення відповідача, прийняті після розкриття пропозицій конкурсних торгів та завершити процедуру закупівлі. За подання скарги позивачем сплачено плату у розмірі 5000,00 грн., які останній вважає збитками, понесеними через протиправну поведінку відповідача.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що закупівля товарів за державні кошти мала здійснюватися згідно норм Цивільного та Господарського кодексів; запит цінових пропозицій та цінова пропозиція у сукупності мають силу попереднього договору; відповідно до ст. ст. 182, 187 ГК України якщо сторона, яка уклала попередній договір, ухиляється від укладення основного договору, друга сторона має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку. Крім того, позивач вказує на те, що договір про закупівлю, укладений відповідачем з ТОВ "Тотус-фарм", суперечить інтересам держави, порушує публічний порядок та є нікчемним відповідно до ст. 228 ЦК України, оскільки цінова пропозиція від ТОВ "Тотус-фарм" не є найменшою серед тих, що надійшли до відповідача.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача реальних збитків, оскільки матеріалами справи не підтверджено понесення їх позивачем саме за вини відповідача, а також відсутність правових підстав для визнання договору укладеним в редакції позивача за відсутності акцепту відповідача щодо укладення спірного договору.

З таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 5000,00 грн. збитків., позивачем зазначено, що йому безпідставно відмовлено відповідачем в укладенні договору про закупівлю фотопластинок і фотоплівок, плівок для миттєвого друку; фотохімікатів та фотографічних незмішаних речовин, код ДКПП - 20.59.1, тому він оскаржив дії замовника державних закупівель до Антимонопольного комітету України (а.с.24) та сплатив за подання скарги плату у розмірі 5000,00 грн. Зазначена обставина з'ясована у рішенні від 05.06.2015р. №846-р/пк-ск, у зв'язку з чим Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з питань розгляду скарг про порушення у сфері державних закупівель вказана скарга була прийнята до розгляду (а.с.26, 111-112).

Рішенням від 06.07.2015р. Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з питань розгляду скарг про порушення у сфері державних закупівель постановлено припинити розгляд скарги позивача з тих підстав, що наведена у скарзі процедура закупівлі не є державною закупівлею в розумінні Закону України "Про здійснення державних закупівель" (а.с.27-28, 113-114).

Позивач зазначає, що діючим законодавством не передбачено можливості повернення плати за "подання скарги до Антимонопольного комітету України у зв'язку із тим, що ця скарга ним не розглядалась та посилається на положення частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, відповідно до якої витрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права є реальними збитками.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Загальними підставами для стягнення збитків з особи, яка їх заподіяла є: настання збитків; неправомірна поведінка особи, що заподіяла збитки; безпосередній причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням збитків; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, відповідно до ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У роз'ясненні Вищого господарського суду України N 02-5/215 від 01.04.94 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв'язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв'язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

З матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів на підтвердження наявності 4-х складових необхідних для стягнення з відповідача суми збитків не наведено.

Заявляючи вимогу про визнання договору про закупівлю фотопластинок і фотоплівок, плівок для миттєвого друку; фотохімікатів та фотографічних незмішаних речовин, код ДКПП - 20.59.1 між позивачем та відповідачем, ФОП ОСОБА_2 укладеним, позивач зазначає, що його пропозиція була для відповідача економічно найвигіднішою та вважає, що відповідач ухиляється від укладення договору за відсутності на те обґрунтованих підстав, та при наявності того, що позивач та відповідач дійшли згоди про те, що запит цінових пропозицій та цінова пропозиція у сукупності мають силу попереднього договору.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель», цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт і послуг, за умови, що вартість предмета закупівлі (без урахування податку на додану вартість), товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 100 тисяч гривень, а робіт - 1 мільйон гривень.

Згідно з частиною 5 статті 2 цього закону, забороняється укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 35 закону, замовник здійснює закупівлю шляхом застосування процедури запиту цінових пропозицій щодо товарів і послуг, для яких існує постійно діючий ринок, за умови, що їх вартість не перевищує 500 тисяч гривень.

Переможцем процедури запиту цінових пропозицій визнається учасник, який подав пропозицію, що відповідає вимогам замовника, зазначеним у запиті цінових пропозицій, та має найнижчу ціну.

Замовник акцептує цінову пропозицію в день визначення переможця. Протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про визначення переможця замовник зобов'язаний надіслати переможцю процедури закупівлі повідомлення про акцепт цінової пропозиції, а всім учасникам - повідомлення про результати процедури запиту цінових пропозицій із зазначенням найменування та місцезнаходження учасника-переможця.

Повідомлення про акцепт цінової пропозиції обов'язково безоплатно оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу.

Замовник укладає з переможцем договір про закупівлю відповідно до основних умов договору, зазначених у запиті цінових пропозицій, у строк не раніше ніж через три робочих дні з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт цінової пропозиції, але не пізніше ніж через 14 днів з дня визначення переможця (ч.5 ст. 35 Закону).

Замовник відхиляє цінові пропозиції, у разі якщо вони не відповідають вимогам замовника, зазначеним у запиті, або з підстав, зазначених у статті 17 цього Закону (ч.6 ст. 35 Закону № 1197-VII).

Згідно рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з питань розгляду скарг про порушення у сфері державних закупівель від 06.07.2015р. №1077-р/пк-ск, процедура закупівлі 1-ю міською лікарнею м. Полтави фотопластинок і фотоплівок, плівок для миттєвого друку; фотохімікатів та фотографічних незмішаних речовин, код ДКПП - 20.59.1, про початок якої повідомлено в оголошенні 18.05.2015 року на офіційному загальнодержавному веб-порталі з питань державних закупівель Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не є процедурою державної закупівлі у відповідності до Закону України «Про здійснення державних закупівель», оскільки очікувана вартість предмету закупівлі не може перевищувати 50000,00 грн., тоді як закон про державні закупівлі розповсюджується на суб'єктів, які здійснюють замовлення на продукцію, вартість якої дорівнює або перевищує 100 тисяч гривень.

Позивач посилається на висновки Міністерства економрозвитку України, надані в Роз`ясненнях (а.с. 29-31) щодо того, що при закупівлі без проведення процедур закупівель, передбачених частиною 1 статті 12 Закону України «Про здійснення державних закупівель», товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує межі, встановлені частиною першою статті 2 закону, замовник керується положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а також Бюджетного кодексу України (у разі, якщо замовником є розпорядник бюджетних коштів або одержувач бюджетних коштів), без урахування здійснених закупівель за тим же предметом у поточному році, за якими укладені відповідні договори. При цьому, здійснення закупівель у вищезазначених випадках має бути обґрунтованим та моментально підтвердженим.

Таким чином, позивач вважає, що в порушення вимог Бюджетного кодексу України, укладений між відповідачем та ТОВ «Тотус-Фарм» договір не є економічно вигідним для відповідача, оскільки ціна товару позивача є нижче, ніж ТОВ «Тотус-Фарм».

Проте, колегія суддів зазначає, що запит цінових пропозицій відповідача містив, зокрема, додаток № 4 «Специфікація» (а.с.17-19). При направленні цінової пропозиції позивачем не було надано відповідачу додаток № 4 «Специфікація». Зазначене підтверджено протоколом № 28 розкриття пропозицій конкурсних торгів, кваліфікаційних пропозицій, цінових пропозицій від 28.05.2015р. та визнається позивачем у позові.

Послання позивача у позові на те, що визначені в додатку № 4 товари були вказані ним в додатку № 1 «Форма «Пропозиція», не спростовують факту неподання позивачем повного пакету документів, визначеного в запиті цінових пропозицій.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Фактично договір закупівлі фотопластинок і фотоплівок, плівок для миттєвого друку; фотохімікатів та фотографічних незмішаних речовин, код ДКПП - 20.59.1 за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Тому визначення товару за асортиментом, кількістю, типами, марками, видами тощо у договорах поставки є необхідним, саме у специфікації, передбаченою за згодою сторін у додатку до договорах.

В даному випадку специфікація була визначена відповідачем у запиті цінових пропозицій, тому доводи позивача що відсутність специфікації у формі «пропозиції» не є підставою для відхилення його пропозиції, є хибними.

До того ж, як зазначалося раніше, економічно вигідним була пропозиція ТОВ «Тотус-Фарм», оскільки містила всю необхідну інформацію та була нижче за ціною ніж у ФОП ОСОБА_3

Крім того, як зазначив відповідач, закупівля товарів, робіт та послуг здійснюється ним виключено на підставі Закону України «Про здійснення державних закупівель», з метою створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції, та з урахуванням частини 5 статті 2 вказаного закону.

Позивач у позові посилається на те, що запит цінових пропозицій та цінова пропозиція у сукупності мають силу попереднього договору, тому відповідно до ст. ст. 182, 187 ГК України останній має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку.

Проте, враховуючи, що форма «пропозиція» позивача не відповідала всім вимогам замовника, та була відхиленою з підстав відсутності Додатку №4 «специфікація», у позивача відсутні підстави вимагати укладення такого договору в судовому порядку, оскільки позивач не був визначений переможцем процедури запиту цінових пропозицій, та відповідно, його пропозиція не була акцептована відповідачем.

Посилання позивача на те, що договір № 115 про закупівлю товарів за державні кошти від 14 липня 2015 року є нікчемним із підстав, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, колегія суддів також вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Як зазначалось раніше, договір № 115 від 14 липня 2015 року був укладений між відповідачем та ТОВ "Тотус-фарм" в результаті проведення відповідачем конкурсних торгів у формі цінової пропозиції згідно Закону України "Про здійснення державних закупівель". Пропозиції учасників торгів повинні відповідати вимогам замовника, що і було викладено в Запиті цінових пропозицій, який опубліковано у Віснику держаних закупівель № 253 (18.05.2015), номер оголошення 132071. Згідно до вимог замовника до складу цінової пропозиції учасника повинна додаватись специфікація (яка являється невід'ємною частиною договору), що передбачено додатком № 4 до цінової пропозиції.

Цінова пропозиція ТОВ "Тотус-фарм" становила загальну суму 47238,27 грн. (з ПДВ). В пакет документів, наданих із ціновою пропозицією входила специфікація (№ 10 реєстру документів: лист погодження з основними умовами договору із специфікацією).

У відповідності до Закону України "Про здійснення державних закупівель" найбільш економічно вигідна пропозиція - пропозиція, що відповідає всім критеріям та умовам, визначеним у документації конкурсних торгів, та визнана найкращою за результатами оцінки конкурсних пропозицій відповідно до статті 28 цього Закону.

Серед допущених до процедури оцінки пропозицій, найбільш економічно вигідною за критерієм оцінки "ціна" була цінову пропозицію ТОВ "Тотус-фарм", що посвідчено в протоколі № 33 комітетом конкурсних торгів (а.с.102).

Правочин не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК). Зокрема, зміст вчиненого правочину не повинен суперечити публічному порядку держави, закріпленому в законодавстві України, тобто публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, використання, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).

У відповідності до п. 3.7. постанови пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов'язання, а також наявність наміру у кожної із сторін. Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

В матеріалах справи відсутні докази на спростування того, що договір № 115 від 14.07.2015 року, укладений між відповідачем та ТОВ "Тотус-фарм", не підпадає під жодній із критеріїв, визначених статтею 228 ЦК України. Укладаючи даний договір, сторони не мали наміру порушити публічний порядок, не мали на меті досягнення будь-яких протиправних наслідків. Протиправних наслідків, в результаті укладення і виконання даного договору не було досягнуто: жодного порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина не відбулося, не відбулося знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Мета, форма та зміст вчиненого правочину відповідає вимогам законодавства України. Стосовно сторін договору відсутні кримінальні провадження, вироки суду, постанови про притягнення сторін (чи будь-якої сторони) до адміністративної відповідальності.

В статті 41 Закону України «Про здійснення державних закупівель» визначено, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абзацами третім, четвертим частини другої статті 31, абзацом четвертим частини п'ятої статті 36 та абзацом другим частини третьої статті 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

В даному випадку договір № 115 від 14.07.2015 року укладено після закінчення процедури оскарження згідно рішення від 06.07.2015р. (а.с.113-114). Порушення визначених строків не відбулося.

Таким чином, посилання позивача на нікчемність вказаного договору згідно статті 228 Цивільного кодексу України не знайшли свого відображення в матеріалах справи.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи на підставі чого, рішення Господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. у справі № 917/2006/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись 99, 101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. по справі №917/2006/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 01.02.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.