ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.01.2016 Справа № 7/126-2010

Суддя господарського суду В.В. Мокану,

розглянувши матеріали за заявою публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк, м. Київ від 30.11.2015 № 107/07-05/302

про заміну сторони виконавчого провадження - боржника Державного підприємства „Сокирницький цеолітовий завод, с. Бороняво Хустського району на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю „Сокирницький цеолітовий завод, м. Мукачеве

по справі № 7/126-2010

за позовом публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ в особі філії „Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Хуст Закарпатської області, м. Хуст

до державного підприємства „Сокирницький цеолітовий завод, с. Бороняво Хустського району

про стягнення 95800, 00 грн.

з участю представників:

заявника (стягувача, позивача) ОСОБА_1, довіреність № 09-32/2 від 12.01.2016

боржника (відповідача ДП „Сокирницький цеолітовий завод) не брав участі

ТОВ „Сокирницький цеолітовий завод - ОСОБА_2, довіреність № 37 від 25.12.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 19.01.2011 року по справі № 7/126-2010 позов задоволено, присуджено до стягнення з державного підприємства „Сокирницький цеолітовий завод на користь публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк в особі філії „Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Хуст Закарпатської області суму 95 800,00 грн. заборгованості (основний борг) за кредитним договором від 09.11.2007 № 491, а також суму 1194 грн. у відшкодування судових витрат (у т.ч. по держмиту 958 грн., по інформаційно технічному забезпеченню судового процесу 236 грн.).

На примусове виконання рішення господарського суду від 19.01.2011 року господарським судом Закарпатської області 01.02.2011 року видано наказ.

Публічне акціонерне товариство „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк звернулося до суду із заявою від 30.11.2015 про заміну сторони виконавчого провадження боржника Державного підприємства „Сокирницький цеолітовий завод, с. Бороняво Хустського району на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю „Сокирницький цеолітовий завод, м. Мукачеве, яку обґрунтовує посиланням на факт переходу до ТОВ Цеоліт Україна (попередня назва ТОВ Сокирницький цеолітовий завод) обов'язків по сплаті заборгованості в сумі 95800 грн. за кредитним договором № 491 від 09.11.2007

року, присудженої до стягнення рішенням у даній справі. На підтвердження цього факту посилається на п. 20 зведеного акту інвентаризації майна державного підприємства станом на 30.11.2012 року, затвердженого Регіональним відділенням ФДМ України по Закарпатській області 10.12.2012 року, посилання на який містить п.1.1 договору купівлі продажу об'єкту приватизації. Повторне звернення з заявою про заміну сторони правонаступником обґрунтовує, зокрема, наступним: при першому зверненні банк не володів інформацією та не посилався на матеріали інвентаризації майна ДП Сокирницький цеолітовий завод з переліком активів й пасивів, які включав об'єкт приватизації, а його клопотання про витребування розшифровки відомостей акту інвентаризації судом було відхилено; ПАТ Промінвестбанк не мало можливості подати апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 16.01.2014 року, оскільки положеннями ст. 106 ГПК України не передбачено оскарження в апеляційному порядку, окремо від рішення суду, ухвали про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження; чинним законодавством не передбачено обмеження щодо повторного звернення заінтересованої сторони до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідачем ДП Сокирницький цеолітовий завод (боржником у виконавчому провадженні) письмових пояснень по суті заяви не подано.

Товариство з обмеженою відповідальністю Сокирницький цеолітовий завод проти задоволення заяви заперечує. Наголошує, що ухвалою господарського суду Закарпатської області від 16.01.2014 року, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні аналогічної заяви банку. В зазначеній ухвалі судом встановлено, що відповідно до п. 5.3.6 договору купівлі продажу майнового комплексу покупець зобов'язався протягом 30 календарних днів з дня підписання договору погасити заборгованість підприємства згідно зі зведеним виконавчим провадженням з виконання виконавчих документів по стягненню заборгованості на користь юридичних та фізичних осіб шляхом перерахування грошових коштів в сумі 1242450,35 грн. на розрахунковий рахунок відділу ДВС Хустського МРУЮ, тобто умовами договору сторони узгодили розмір заборгованості підприємства, майно якого є предметом продажу, та обсяг боргових зобов'язань, які передаються покупцю. За висновком суду, товариство прийняло на себе зобов'язання щодо окремих боргів підприємства перед його кредиторами, у решті зобов'язань, до яких належить і спірне зобов'язання перед банком, збереглися зобов'язальні правовідносини сторін. З посиланням на ч. 1 ст. 28 Закону України Про приватизацію державного майна суд констатував, що межі правонаступництва та відповідальності покупця визначаються умовами договору купівлі продажу, а вищезгаданим договором виконання товариством зобов'язань щодо погашення боргу перед банком не передбачено, оскільки виконавче провадження щодо виконання наказу господарського суду у справі № 7/126-2010 було відкрито лише 27.05.13, тобто вже після укладення договору купівлі продажу. Вважає, що встановлені в ухвалі господарського суду Закарпатської області від 16.01.2014 року вищевказані обставини є преюдиціальними в розумінні ч. 3 ст. 35 ГПК України та не підлягають доказуванню при розгляді даної заяви, правових підстав для задоволення заяви не вбачає.

Розглянувши заяву публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк № 107/07-05/302 від 30.11.2015 про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) по справі № 7/126-2010, суд приходить до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в

зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Заміна сторони виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження згідно ч. 5 ст. 8 Закону України „Про виконавче провадження здійснюється у разі вибуття однієї із сторін за зверненням державного виконавця або самої заінтересованої сторони.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником), тому у кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, які мали місце.

В процесі приватизації державного майна Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Закарпатській області було продано об'єкт державної власності групи А єдиний майновий комплекс державного підприємства Сокирницький цеолітовий завод, про що 03.04.2013р. між РВ ФДМУ України по Закарпатській області (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Цеоліт Україна (Покупець) було укладено договір № 404 купівлі продажу обєкта державної власності групи А єдиного майнового комплексу Державного підприємства „Сокирницький цеолітовий завод разом із земельною ділянкою, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 по реєстру за №1234 (далі - договір купівлі продажу).

Згідно п.1.1. договору купівлі продажу Продавець передав у власність Покупцю обєкт державної власності групи А єдиний майновий комплекс ДП „Сокирницький цеолітовий завод разом із земельною ділянкою (далі - обєкт приватизації), а Покупець зобовязався прийняти обєкт приватизації та сплатити ціну його продажу.

У абзаці 5 п.1.1 договору купівлі продажу зазначено, що обєкт приватизації включає в себе всі його активи і пасиви згідно з матеріалами інвентаризації, за результатами якої складений зведений акт інвентаризації майна станом на 30.11.2012р., затверджений Регіональним відділенням ФДМУ по Закарпатській області 10.12.2012р. При цьому в п.20 вищевказаного зведеного акту інвентаризації майна ДП „Сокирницький цеолітовий завод під назвою „Інвентаризаційний опис № 20 „Короткострокові кредити банку внесено інформацію про кредити в кількості 2 одиниці на загальну суму 394544,89 грн.

Як вбачається з інвентаризаційного опису № 20 кредиторської заборгованості по ДП Сокирницький цеолітовий завод станом на 30 листопада 2012 року по рахунку 601 Короткострокові кредити банків у національній валюті значаться: кредитний договір № 138 від 18.04.2008 року на суму 298744,89 грн. та кредитний договір № 491 від 09.11.2007 року на суму 95800 грн., разом 394544,89 грн.

Отже, сума заборгованості, яка була предметом спору у даній справі 95800 грн. по кредитному договору № 491 від 09.11.2007 року, згідно з матеріалами інвентаризації увійшла до загального обсягу активів та пасивів, які за договором купівлі продажу включає обєкт приватизації.

Відповідно до абзацу 2 п.3.3. договору купівлі продажу, після придбання обєкта приватизації його новий власник стає правонаступником прав та обовязків приватизованого підприємства.

За нормою ч. І ст. 28 Закону України „Про приватизацію державного майна особи, які придбали державні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов'язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Аналогічну норму щодо правонаступництва в повному обсязі прав та обовязків приватизованого підприємства містить також ч. 2 ст. 22 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), у якій зазначено, що після придбання об'єкта його новий власник стає правонаступником прав і обов'язків приватизованого підприємства.

Відповідно до ст. 66 Господарського кодексу України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Згідно ч.2 ст. 191 Цивільного кодексу України до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до умов договору купівлі продажу та чинного законодавства України покупець товариство з обмеженою відповідальністю „Цеоліт Україна, перейменований в наступному в товариство з обмеженою відповідальністю „Сокирницький цеолітовий завод, став правонаступником прав та обовязків державного підприємства „Сокирницький цеолітовий завод, в т. ч. і по кредитних зобовязаннях перед ПАТ „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк за кредитним договором № 491 від 09.11.2007 року, тому заява ПАТ „Промінвестбанк про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 7/126-2010 підлягає задоволенню.

Заперечення ТОВ Сокирницький цеолітовий завод судом відхилено з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п.2.6 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26 грудня 2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Твердження представника ТОВ „Сокирницький цеолітовий завод про преюдиціальність обставин, встановлених ухвалою господарського суду від 16.01.2014 року у даній справі, є помилковим, оскільки інформації про дослідження та оцінку обставин щодо складу активів та пасивів згідно з матеріалами інвентаризації обєкту приватизації ухвала не містить, а наведена в ній правова оцінка обсягу переданих за договором купівлі продажу обовязків не може вважатися преюдицією.

Правомірність повторного звернення банку з заявою про заміну сторони правонаступником суд вбачає у відмінностях підстав звернення. На підтвердження факту правонаступництва при зверненні з даною заявою ПАТ „Промінвестбанк послався на матеріали інвентаризації майна ДП „Сокирницький цеолітовий завод, зокрема, пункт 20 зведеного акту інвентаризації, у якому наведено всі його активи та пасиви, включені до складу обєкту приватизації. При первинному зверненні з заявою про заміну сторони правонаступником підставою вимоги було посилання лише на абзац 2 п. 3.3 договору та Закон України „Про приватизацію державного майна

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 1, 8 Закону України „Про виконавче провадження,

СУД УХВАЛИВ:

1. Заяву публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк, м. Київ від 30.11.2015 № 107/07-05/302 про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження по справі № 7/126-2010 задоволити.

2. Замінити боржника державне підприємство „Сокирницький цеолітовий завод", с. Бороняво, вул. Гагаріна, 45, Хустський район () по справі № 7/126-2010 з виконання наказу господарського суду Закарпатської області від 01.02.2011 року про стягнення з державного підприємства „Сокирницький цеолітовий завод на користь публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк суми 95800 грн. заборгованості (основний борг) за кредитним договором від 09.11.2007 року № 491, а також суми 1194 грн. у відшкодування судових витрат (у т.ч. по держмиту 958 грн., по інформаційно технічному забезпеченню судового процесу 236 грн.) на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю „Сокирницький цеолітовий завод", м. Мукачево, вул. Мічуріна, 1/15 ().

3. Копію даної ухвали надіслати публічному акціонерному товариству „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк, державному підприємству „Сокирницький цеолітовий завод", ТОВ „Сокирницький цеолітовий завод" та відділу ДВС Хустського РУЮ.

Суддя В.В. Мокану