ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"19" січня 2016 р. Справа № 910/24687/15

За позовом публічного акціонерного товариства Київобленерго, Київська обл., м. Вишневе

до садівницького товариства Арсеналець-6, Київська обл., Обухівський р-н, с.Підгірці

про стягнення 557239,42 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №125 від 22.05.2015,

ОСОБА_2, довіреність №227 від 23.06.2015;

Відповідача не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду міста Києва з позовною заявою звернулось публічне акціонерне товариство Київобленерго (далі - Позивач) до садівницького товариства Арсеналець-6 (далі - Відповідач) про стягнення 557239,42 грн, з яких 464839,88 грн основного боргу, 76909,26 грн пені, 3892,39 грн 3% річних та 11597,89 грн інфляційних втрат.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на невиконання Відповідачем умов Договору на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням електроенергії №188 від 17.01.1997 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 порушено провадження у справі №910/24687/15 та призначено її до розгляду на 21.10.2015 о 16:40 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва справу №910/24687/15 передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.11.2015 справу №910/24687/15 прийнято до провадження суддею Третьяковою О.О., розгляд справи призначено на 24.11.2015.

В судових засіданнях 24.11.2015, 09.12.2015 та 15.12.2015 оголошувалась перерва по 09.12.2015, 15.12.2015 та 19.01.2016 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору у справі №910/24687/15 за клопотанням Позивача б/№ від 15.12.2015 продовжено по 19.01.2016.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Відповідачем подано відзиви б/№ від 23.11.2015 (вх. суду №27891/15 від 23.11.2015) та б/№ від 15.12.2015 (вх. суду №29788/15 від 15.12.2015), в яких останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Позивачем подані письмове пояснення вих. №14/юр від 18.01.2016 (за вх. суду №931/16 від 18.01.2016) стосовно обставин, викладених у відзивах Відповідача.

Відповідач у судове засідання 19.01.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується підписом останнього на бланку перерви від 15.12.2015.

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явка Відповідача обовязковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників Позивача, суд

встановив:

Між акціонерною енергопостачальної компанією Київобленерго, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Київобленерго (далі Позивач, Постачальник) та садівницьким товариством Арсеналець-6 (далі Відповідач, Споживач) укладено Договір на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням електроенергії №188 від 17.01.1997 (далі Договір).

Відповідно до ст.26 Закону України Про електроенергетику споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28, встановлено, що Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до п.1. Договору Електропостачальна організація зобовязується постачати електричну енергію Споживачу у відповідності з умовами Договору, а Споживач своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним Договором.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що Споживач зобовязується: сплачувати за використану електроенергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в цей період тарифами, індексом цін та Умовами цього Договору; для визначення величини використаної електроенергії знімати та представляти за установленою формою до Електропостачальної організації показання розрахункових електролічильників за формою згідно з Додаткои №9.

Згідно з п.7. Договору розрахунки за електричну енергію та інші платежі за розрахунковий період (місяць) здійснюються за діючими тарифами та існуючим індексом відповідно до тарифних груп кожної точки обліку (пп.3.1.; 3.2.; 3.3. Додатку №3).

Як зазначається в п.7.1. Договору щомісячно 6 числа згідно з Додатком №4 до Договору на користування електроенергією направляється представник Споживача у відділ збуту РЄС за адресою м.Обухів для подання звіту за використану електроенергію за розрахунковий місяць, документів, що підтверджують оплату за розрахунковий період та одержання платіжних вимог-доручень (платіжних доручень) для плати спожитої електроенергії в наступному розрахунковому періоді та інших платіжних документів (надбавка за компенсацію реактивної енергії, плата за перевищення договірних величин електричної енергії та потужності та ін.) При цьому сума оплати за використану електроенергію визначається у відповідності з очікуваним споживанням електроенергії в наступному розрахунковому періоді з урахуванням сальдо розрахунків за минулий розрахунковий період і є передоплатою.

Відповідно до п.7.2. Договору оплата платіжних документів здійснюється Споживачем самостійно, в 5-ти денний строк після дати, зазначеної в платіжному документі.

На виконання умов Договору Позивачем на підставі даних щомісячних звітів Відповідача про спожиту електроенергію виставлено Відповідача рахунки-фактури за активну електроенергію: № за лютий 2015 року від 10.02.2015 на суму 428264,51 грн, № за березень 2015 року від 11.03.2015 на суму 438589,06 грн, № за квітень 2015 року від 08.04.2015 на суму 425993,61 грн, № за травень 2015 року від 19.05.2015 на суму 453424,71 грн, № за червень 2015 року від 09.06.2015 на суму 462202,17 грн, № за липень 2015 року від 08.07.2015 на суму 475586,98 грн, № за серпень 2015 року від 14.08.2015 на суму 500839,88 грн (копії зазначених документів додано до матеріалів справи).

Однак в порушення своїх договірних зобовязань Відповідач виставлені рахунки своєчасно та в повному обсязі не сплатив, а відтак станом на день звернення Позивача з даним позовом до суду, за Відповідачем рахується заборгованість за лютий-серпень 2015 року в розмірі 464839,88 грн.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч.1 ст.714 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Частинами 2-5 ст.275 Господарського кодексу України встановлено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у національних стандартах або технічних умовах. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу. Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Як зазначається в ч.ч.2, 3 ст.714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що Відповідач в обумовлений Договором строк свої грошові зобовязання перед Позивачем в повному обсязі не виконав, заборгованість складала заявлений розмір і під час розгляду спору Відповідачем не погашена, суд вважає, що Відповідач сплату електроенергії за спірний період в повному обсязі не здійснив, тому вимога Позивача про стягнення з Відповідача 464839,88 грн основного боргу є правомірною, а тому підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 76909,26 грн пені за загальний період прострочки з 18.02.2015 по 02.09.2015, 3892,39 грн 3% річних за загальний період прострочки з 18.02.2015 по 02.09.2015 та 11597,89 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 18.02.2015 по 02.09.2015.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що при відсутності оплати за електроенергію, яка спожита за розрахунковий період (тобто після дати сальдових розрахунків за поточний місяць по показниках розрахункових лічильників) обумовлений Договором, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на дату виникнення боргу. Сума нарахованої пені включається в наступний платіжний документ.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Проте, як встановлено судом, при здійсненні розрахунку пені Позивачем порушено вимоги вищезазначеної статті щодо обмеження строку нарахування штрафних санкцій шістьма місяцями.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки сплати за спожиту електричну енергію, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування пені, вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України та ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" щодо розміру пені, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
Лютий 2015
59624.5118.02.2015 - 03.03.20151419.5000 %0.107 %*891.92
59624.5104.03.2015 - 18.08.201516830.0000 %0.164 %*16466.17
Березень 2015
73324.5519.03.2015 - 27.08.201516230.0000 %0.164 %*19526.43
73324.5528.08.2015 - 02.09.2015627.0000 %0.148 %*650.88
Квітень 2015
55084.5516.04.2015 - 27.08.201513430.0000 %0.164 %*12133.69
55084.5528.08.2015 - 02.09.2015627.0000 %0.148 %*488.97
Травень 2015
67391.1027.05.2015 - 27.08.20159330.0000 %0.164 %*10302.53
67391.1028.08.2015 - 02.09.2015627.0000 %0.148 %*598.21
Червень 2015
61577.4617.06.2015 - 27.08.20157230.0000 %0.164 %*7288.07
61577.4628.08.2015 - 02.09.2015627.0000 %0.148 %*546.61
Липень 2015
67384.8116.07.2015 - 27.08.20154330.0000 %0.164 %*4763.09
67384.8128.08.2015 - 02.09.2015627.0000 %0.148 %*598.16
Серпень 2015
80452.9024.08.2015 - 27.08.2015430.0000 %0.164 %*529.01
80452.9028.08.2015 - 02.09.2015627.0000 %0.148 %*714.16
Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду, складає 75497,90 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 76909,26 грн пені підлягає частковому задоволенню в сумі 75497,90 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки сплати за спожиту електричну енергію, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, перевіривши розрахунки Позивача, суд вважає, що вони є вірними, а тому вимоги Позивача про стягнення 3892,39 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки сплати за спожиту електричну енергію, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування інфляційних втрат, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
18.02.2015 - 18.03.201559624.511.1086439.4566063.96
19.03.2015 - 15.04..061.0000.00132949.06
16.04.2015 - 26.05..611.0224136.74192170.35
27.05.2015 - 16.06..711.0041021.70256446.41
17.06.2015 - 15.07..171.0000.00317002.17
16.07.2015 - 23.08..980.992-3075.10381311.88
24.08.2015 - 02.09..881.0000.00464839.88
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду, складає 8522,79 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 11597,89 грн інфляційних втрат пені підлягає частковому задоволенню в сумі 8522,79 грн.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими та вказує, що часткова оплата останнім отриманої електричної енергії обумовлена споживанням такої електроенергії не лише Відповідачем (Споживачем), але й субспоживачами (СТ «Барвінок» та ТОВ «Фаворит-Досуг»), що приєднані до його електромережі та споживають електроенергію в позадоговірному порядку, у звязку з чим між сторонами здійснювалось листування щодо переукладення Договору.

Як вбачається з пояснень Позивача, на підставі наданих Відповідачем звітів, Позивачем формуються рахунки на оплату за спожиту електроенергію. При цьому, при здійсненні розрахунків за спожиту Відповідачем електроенергію, яка підлягає оплаті, Позивачем враховуються дані про обсяг і вартість спожитої електроенергії такими субспоживачами як ТОВ «Бакинський бульвар» та СТ «Механік», що отримані з відповідних звітів, поданих останніми на виконання укладених між Позивачем та зазначеними субспоживачами договорів про постачання електричної енергії.

Однак Позивач не в змозі враховувати дані інших субспоживачів, оскільки не має з ними договірних відносин, а отже відсутні підстави для відповідного перерахунку вартості електроенергії, що підлягає оплаті Відповідачем.

Відповідно до п.1.6. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28, договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

З огляду на зазначене, заперечення Відповідача судом не приймаються, а відтак, враховуючи, що станом на день подачі позову Договір є чинним, будь-які зміни до Договору стосовно зобовязань Відповідача щодо оплати спожитої електроенергії сторонами не внесено, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 464839,88 грн основного боргу, 75497,90 грн пені, 3892,39 грн 3% річних та 8522,79 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з садівницького товариства Арсеналець-6 (08700, Київська обл., Обухівський р-н, с. Підгірці, код 25294770) на користь публічного акціонерного товариства Київобленерго (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б, код 23243188) 464839,88 грн (чотириста шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять девять гривень вісімдесят вісім копійок) основного боргу, 75497,90 грн (сімдесят шість тисяч девятсот девять гривень двадцять шість копійок) пені, 3892,39 грн (три тисячі вісімсот девяносто дві гривні тридцять девять копійок) 3% річних, 8522,79 грн (вісім тисяч пятсот двадцять дві гривні сімдесят девять копійок) інфляційних втрат та 8292,29 грн (вісім тисяч двісті девяносто дві гривні двадцять девять копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В інших позовних вимогах відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 січня 2016 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.