ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.02.2016 Справа № 920/1888/15
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/1888/15

за позовом - Сумської міської ради, м. Суми,

до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми,

про внесення змін до договору,

за участю представників:

позивача - Базіля Р.В. за довіреністю № 32/03.02.02-17 від 11.01.2016 року,

відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд вважати укладеними зміни до договору оренди земельної ділянки від 23.11.2005 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 17.04.2006 року за № 88, в частині розміру орендної плати, а саме - розміру відсотку від нормативної грошової оцінки землі шляхом викладення першого абзацу розділу 3 договору в наступній редакції: «Орендна плата на рік становить 4,0 % від нормативної грошової оцінки землі»; судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач відзиву на позов суду не подав, свого представника в судове засідання не направив.

Копія ухвали про порушення провадження у справі № 920/1888/15 від 25.12.2015 року, надіслана судом відповідачеві за адресою, яку вказано позивачем у позовній заяві та зазначено відповідачем у договорі оренди земельної ділянки від 23.11.2005 року, повернута відділенням поштового зв'язку на адресу суду з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов'язковою, а відтак нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.11.2005 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.04.2006 року за № 88, площею 0,0608 га під будівництво центру по обслуговуванню автомобілів, яка знаходиться за адресою: м. Суми, проїзд Гайовий, 1/1.

Відповідно до пункту 2.2 договору, договір укладається терміном до 28.09.2020 року.

Пунктом 1.2 договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 147543,36 грн.

Згідно з розділом 3 договору, орендна плата на рік становить 2,0 % від нормативної грошової оцінки землі. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі щомісячно рівними частками до 15 числа, наступного за звітним, на рахунок міського бюджету м. Суми. Розмір річної орендної плати на 2005 рік становить 2950,87 грн., що становить 245,91 грн. за місяць. За наступні роки, починаючи з 2006 року, орендна плата справляється з урахуванням коефіцієнту індексації на підставі розрахунку орендної плати.

Абзацом 10 розділу 3 та пунктом 4.1 договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається у випадках і з моменту зміни умов господарювання, передбачених договором; підвищенням ціни, тарифів, тощо, в тому числі внаслідок інфляційних процесів. Орендодавець має право вимагати від орендаря збільшення розмірів плати у разі збільшення відповідно до законодавства України розмірів земельного податку та з інших мотивів.

Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.08.2005 року № 3629/01-20, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. орендованої відповідачем земельної ділянки станом на 2005 рік складає 242,67 грн.

Позивач просить суд вважати укладеними зміни до договору оренди земельної ділянки від 23.11.2005 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 17.04.2006 року за № 88, в частині розміру орендної плати, а саме - розміру відсотку від нормативної грошової оцінки землі шляхом викладення першого абзацу розділу 3 договору в наступній редакції: «Орендна плата на рік становить 4,0 % від нормативної грошової оцінки землі».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує введенням в дію Податкового кодексу України з 01.01.2011 року та втратою чинності Закону України «Про плату за землю». Позивач зазначає, що відповідно до статті 288.5.1 Податкового кодексу України, розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На виконання умов договору зазначена земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, що підтверджується актом встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 18).

Частиною восьмою статті 93 Земельного кодексу України визначено, що відносини пов'язані із орендою землі регулюються законом.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» закріплено, що відносини пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно статті 21 зазначеного Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 289.2 Податкового кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель сільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що земельна ділянка надається в оренду під будівництво центру по обслуговуванню автомобілів, згідно з Українським класифікатором цільового використання - землі комерційного використання.

Для земельних ділянок із функціональним використанням «під автотехобслуговування та ремонт автомобілів» на «землях комерційного використання» (цільове призначення) розмір відсотку від грошової оцінки землі для обчислення орендної плати встановлено у розмірі - 4,0 % (підпункт 2.2.22 пункту 7.2 рішення Сумської міської ради від 13 січня 2015 року № 3934-МР).

Таким чином розмір орендної плати на рік згідно даного договору та чинного законодавства України повинен становити 4,0 % від нормативної грошової оцінки землі.

Зміна розміру коефіцієнту індексації відбувається щорічно на підставі статті 289 Податкового кодексу України. Державний комітет України із земельних ресурсів щорічно інформує про індексацію нормативної грошової оцінки земель, де вказує індекси, що повинні застосовуватись при обчисленні розміру нормативної грошової оцінки земель на кожен поточний рік.

Складовими частинами розрахунку орендної плати (в тому числі при щорічній зміні) є розмір відсотку від нормативної грошової оцінки землі та сама нормативна грошова оцінка землі.

Отже, відповідно до умов договору, орендна плата, а саме, розмір відсотку від нормативної грошової оцінки землі та сама нормативна грошова оцінка землі - підлягають щорічній зміні.

Статтею 142 Конституції України закріплено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст.

На момент укладення договору в 2005 році орендна плата була визначена сторонами у розмірі 2,0 %. Виконання договору і користування земельною ділянкою відповідачем за даним розміром орендної плати триває. Правовідносини не припинилися в момент укладання договору, а отже, - плата за користування землею здійснюється зараз і застосування тарифів, ставок, цін, тощо за користування землею, встановлених на даний момент, цілком відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною третьою статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір вирішується в судовому порядку.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів врегульовано статтею 188 Господарського кодексом України, за приписами якої, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Рішенням Сумської міської ради від 08 липня 2015 року № 4582-МР позивач вирішив запропонувати орендарям, зазначеним у додатку, внести зміни до договорів оренди земельних ділянок у частині розміру орендної плати згідно з рішенням Сумської міської ради від 13 січня 2015 року № 3934-МР «Про встановлення плати за землю на території міста Суми». Пунктом 15 додатку до рішення Сумської міської ради від 08 липня 2015 року № 4582-МР відповідачу було запропоновано новий розмір орендної плати за договором - 4,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, на підставі пункту 2 рішення Сумської міської ради від 08 липня 2015 року № 4582-МР, супровідним листом від 31.07.2015 року № 641/06.01-20 звернувся до відповідача з пропозицією привести укладений договір до вимог чинного законодавства.

Станом на грудень 2015 року відповіді на зазначений лист позивач від відповідача не отримував.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору, а також в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 145 Конституції України закріплює можливість захисту прав органів місцевого самоврядування в судовому порядку.

Також, параграфом в) пункту 2.2.3. Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами, викладеного в листі ВГСУ від 01.01.2010 року роз'яснено:

Згідно з приписами статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, а тому в разі прийняття відповідним органом рішення про внесення змін щодо ставок орендної плати за земельні ділянки та затвердження нових коефіцієнтів, які застосовуються в розрахунку орендної плати за земельні ділянки, ці обставини можуть бути не взяті судом до уваги лише у разі скасування такого рішення органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Рішення Сумської міської ради від 13 січня 2015 року № 3934-МР «Про встановлення плати за землю на території міста Суми» та рішення Сумської міської ради від 28 січня 2015 року № 3979-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 13.01.2015 № 3934-МР Про встановлення плати за землю на території міста Суми» діючі, не скасовані та не оскаржені в судовому порядку.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не досягли згоди щодо зміни договору в частині розміру орендної плати. А тому у позивача виникло право на звернення до господарського суду з позовною вимогою щодо внесення змін до розділу 3 договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати за землю.

Частиною четвертою статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Також, згідно статті 11 Господарського процесуального кодексу України, у разі недосягнення згоди щодо зміни Договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими, такими, що повністю підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню, оскільки станом на дату судового розгляду вищевказаний договір не припинений, у встановленому законодавством порядку не розірваний, є чинним, земельна ділянка відповідно до умов договору використовується відповідачем.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по судовому збору у сумі 1218,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 288, 290 Податкового кодексу України, статтями 6, 632, 651 Цивільного кодексу України, статтями 21, 30 Закону України «Про оренду землі», статтями 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Вважати укладеними зміни до договору оренди земельної ділянки від 23.11.2005 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 17.04.2006 року за № 88, в частині розміру орендної плати, а саме - розміру відсотку від нормативної грошової оцінки землі шляхом викладення першого абзацу розділу 3 договору в наступній редакції: «Орендна плата на рік становить 4,0 % від нормативної грошової оцінки землі».

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (40030, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Сумської міської ради (40000, м. Суми, пл. Незалежності, 2; одержувач платежу Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради 02499021, № рахунку 4967, Банк одержувача ГУДКСУ у Сумській області, код 37970593, МФО 837013) витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.02.2016 року.

Суддя П.І. Левченко