ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" січня 2016 р.Справа № 916/4501/15

За позовом: Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси

до відповідача: Дочірнього підприємства Проектний інститут Одеський Промбудпроект Державного акціонерного товариства Будівельна компанія Укрбуд

про стягнення 78770,46грн.

Суддя Літвінов С.В.

В судових засіданнях приймали участь представник

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність;

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність;

В судовому засіданні 25.01.2016р. приймали участь представники:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність;

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Відповідача, Дочірнього підприємства Проектний інститут Одеський Промбудпроект Державного акціонерного товариства Будівельна компанія Укрбуд про стягнення заборгованість в розмірі 203955,72грн., яка складається з основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 125185,26грн., 3% річних в розмірі 2551,72грн., пені в сумі 33618,24грн. та інфляційних витрат в сумі 42600,50грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.11.2015р. було порушено провадження по справі №916/4501/15

25.01.2016р. представник позивача надав до суду заяву про зменшення розмірі позовних вимог, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 78770,46грн., яка складається з 3% річних в розмірі 2551,72грн., пені в сумі 33618,24грн. та інфляційних витрат в сумі 42600,50грн.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних вимог Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси, згідно з вказаною заявою є остаточною, у звязку з чим приймається господарським судом для розгляду по суті викладених в них вимог.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. строк розгляду справи був продовжений на пятнадцять днів в порядку ст.. 69 ГПК України.

Відповідач надав відзив на позов, відповідно якого позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, не визнає вважає їх необґрунтованими безпідставними в звязку з чим просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

В судових засідання в порядку ст. 77 ГПК України проголошувались перерви з 09.12.2015р. до 11.01.2016р. та з 11.01.2016р. по 25.01.2016р.

11.01.2016р. представник позивача надав заяву про припинення провадження по справі в частині основного боргу.

Суд залишає заяву без задоволення в звязку з тим, що позивач скористався своїм правом та 25.01.2016р. надав до суду заяву про зменшення розмірі позовних вимог, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 78770,46грн., яка складається з 3% річних в розмірі 2551,72грн., пені в сумі 33618,24грн. та інфляційних витрат в сумі 42600,50грн.

У судовому засіданні 25.01.2016р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" створене на підставі рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року за № 101-V шляхом злиття КП "Одестеплокомуненерго" та КП "Одесатеплоенерго".

Згідно п. 2.1.1. статуту КП "Теплопостачання міста Одеси", основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою та електричною енергією.

01.10.2007р. між комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси (постачальник) та Дочірнім підприємством Проектний інститут Одеський Промбудпроект Державного акціонерного товариства Будівельна компанія Укрбуд (споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії №2199 (далі договір).

Пунктом 10.1 передбачено, що цей договір набуває чинності з 01.10.2007р. та діє до 31.12.2008р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.4 договору).

Згідно п.1. договору Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати Споживачу теплову енергію, а Споживач зобовязується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, теплова енергія постачається Споживачу на підприємство по вул. В.Арнаутська, 15 згідно витрат теплоносія G=16.78 т/годину в обсягах згідно Додатку 1 до цього договору.

Умовами п. 4.2.1 визначено обовязок Теплопостачальної організації забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з додатком 1.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік споживання теплової енергії визначається за показниками приладу обліку.

Згідно п.п. 6.3, 6.4, 6.6 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації вартість заявленої та зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця наступного за розрахунковим.

Положеннями п. 3.2.2 договору встановлено обовязок Споживача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, що передбачені цим договором.

Розрахунки за теплову енергію здійснюються згідно тарифів, встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 28.11.2014р. №648 „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, регіональних організацій (крім населення) КП „Теплопостачання міста Одеси.

Позивач зазначає, що на виконання договірних зобов'язань, підприємство відпускало теплову енергію споживачу, проте, в порушення своїх обов'язків, визначених у п. 3.2.2., 6.3., 6.4. Договору, відповідач спожиту теплову енергію не сплачував в повному обсязі, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість в грудні 2014р. в розмірі 125185,26грн.

Невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором про постачання теплової енергії №2199 від 01.10.2007р. стало підставою для звернення Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Вищевказане цілком кореспондується з положеннями ст. 275 Господарського кодексу України, згідно якої за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. При цьому ч.2 ст. 275 цього кодексу встановлено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 ГК України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 40 „Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р., споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 2. ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 901 Цивільного Кодексу України положення глави 63 цього Кодексу Послуги можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та враховуючи вищенаведене у відповідача дійсно існувала заборгованість за спожитий теплову енергію, яка під час розгляду справи ним була сплачена, в звязку з чим позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог.

Проте, факт сплати заборгованості відповідачем не позбавляє позивача права нарахування штрафних санкцій.

Так, позивачем, в звязку з невиконанням відповідачем умов договору було нараховано 3%річних в сумі 2551,72грн., пені в сумі 33618,24грн. та інфляційних витрат в розмірі 42600,50грн..

У відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобовязання.

Згідно ч.1 ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2.3 договору у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання Споживач зобовязаний сплатити Теплопостачальній організації заборгованість з урахуванням норм ст. 625 ЦК України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Розглянувши здійсненні позивачем розрахунки сум пені, 3% річних та індексу інфляції, господарський суд відзначає їх правильність та обґрунтованість, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 33618,24грн. 3%річних в сумі 2551,72грн. та індекс інфляції в розмірі 42600,50грн. за порушення грошових зобовязань за договором на постачання теплової енергії підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так як вказує відповідач його вина у виникненні заборгованості відсутня, а отже й нарахування штрафних санкцій є неправомірним. Обґрунтовуючи відсутність вини відповідач постилається на той факт що Постановою першого Приморського ВДВС ОМУЮ було відкрите виконавче провадження №ВП46447254 від 10.02.2015р. про стягнення на користь позивача 288959,83грн. та в рамках відповідного виконавчого провадження 10.02.2015р. була винесена постанова про арешт коштів боржника. В звязку з арештом рахунків, підприємство не мало можливості сплатити будь-які суми поточної заборгованості.

Проте, суд не може погодитись з відповідними посиланнями відповідача оскільки борг виник за грудень місяць 2014р., розрахунковим періодом є календарний місяць, отже оплата вартості спожитої теплової енергії мала відбутись в січні 2015р., постанова про арешт рахунків була винесена лише10.02.2015р. вже після порушення відповідачем умов договором щодо своєчасної оплати вартості спожитої теплової енергії.

Отже, на думку суду оскільки відповідачем ще до винесення постанови про арешт рахунків були порушені умови договору щодо своєчасної оплати вартості спожитої теплової енергії, позивачем правомірно та обґрунтовано були нараховані штрафні санкції як того передбачають умови договору та норми чинного законодавства.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Проектний інститут Одеський Промбудпроект Державного акціонерного товариства Будівельна компанія Укрбуд (65125, м . Одеса, вул. В. Арнаутська 15, ) на користь Комунального підприємства Теплопостачання м. Одеси (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) 2551 (дві тисячі пятсот пятдесят одну)грн. 72 коп. 3% річних, 33618 (тридцять три тисячі шістсот вісімнадцять)грн.. 24коп. пені, 42600 (сорок дві тисячі шістсот) грн. 50коп. інфляційних витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано та складено 27 січня 2016 р.

Суддя С.В. Літвінов