РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/28795/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

про зобов'язати вчинити дії

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача: Левченко В.І. (представник за довіреністю);

від відповідача: Войтенко О.В. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 26 січня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Київенерго", 10.11.2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 94/11/7742 від 09.11.2015 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик", м. Київ, про зобов'язати вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч умов укладеного договору на постачання електричної енергії, не надав доступ позивачу до електричних установок, внаслідок чого позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 12.11.2015 року порушено провадження у справі № 910/28795/15, призначено розгляд справи на 01.12.2015 року.

Через відділ діловодства суду 30.11.2015 року від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, оформлені клопотанням від 30 листопада 2015 року, які були долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.12.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання 01.12.2015 року не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 01.12.2015 року розгляд справи, у зв'язку із нез'явленням представника відповідача в судове засідання відкладено на 09.12.2015 року.

Через відділ діловодства суду 07.12.2015 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи б/н від 04 грудня 2015 року, яке було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 09.12.2015 року від представника відповідача надійшло клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та клопотання про залучення Фонду державного майна України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, які долучені судом до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 811 Господарського процесуального кодексу України, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У справі № 910/28795/15 судом, за клопотанням представника відповідача, поданого через відділ діловодства суду 09.12.2015 року, у відповідності до вимог до частини 7 статті 811 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у справі фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судове засідання 09.12.2015 представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору, а також підтримав подане ним клопотання про залучення Фонду державного майна України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Розглянувши в судовому засіданні 09.12.2015 року подане відповідачем клопотання про залучення Фонду державного майна України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, суд відмовив в його задоволенні з мотивів, викладених в ухвалі від 09.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року, за клопотанням представника відповідача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, також продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено до 12.01.2016 року.

Судове засідання 12.01.2016 року не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду від 22.01.2016 року розгляд справи призначено на 26.01.2016 року.

В судовому засіданні 26.01.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2011 року між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - позивач, виконавець, енергопостачальна організація, постачальник) та Публічним акціонерним товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" (далі - відповідач, замовник, абонент, споживач) (разом - сторони), укладено Договір на постачання електричної енергії № 11000 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, по тексту - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача за об'єктами Споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електромереж. Приєднана та дозволена потужність у точці підключення визначена у Додатку «Перелік об'єктів Споживача».

Пунктом 2.1 Додатку 2 «Порядок розрахунків» до Договору передбачено, що споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на розрахунковий період за нижче зазначеною системою платежів і розрахунків:

До 20 числа розрахункового місяця - 70%,

- до 30 числа розрахункового місяця - 30%.

Відповідно до п. 2.2. Додатку 2 остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього Договору здійснюється на підставі виставлених Постачальником рахунків протягом 5 операційних днів з моменту їх отримання.

За приписами п. 4.3. Додатку 2, обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період підтверджуються Актом про використану електричну енергію, який Відповідач надає Позивачу протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6.1.3. Договору електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочі дні у разі:

- недопущення споживачем до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв'язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або електропередавальної організації, на яких покладено згідно з законодавством України та/або договором відповідні обов'язки;

- несплати Відповідачем відповідних платежів у терміни, встановлені Додатком «Порядок розрахунків».

Аналогічна позиція викладена в пункті 7.5. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (далі - Правила, ПКЕЕ), в якому зазначено, що Постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі: недопущення до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв'язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або електропередавальної організації, на яких покладено згідно з законодавством України та/або договором відповідні обов'язки.

Позивач стверджує, що свої зобов'язання за Договором відповідач систематично не виконує у зв'язку з чим у нього постійно виникає заборгованість, що підтверджується ухваленими на користь позивача рішеннями, а саме: Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.04.2013р. у справі № 910/2392/13; Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.03.2014р. у справі № 910/274/14; та Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.09.2015р. у справі № 910/10452/15;

Позивач також зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором складає 16 400 615,68 грн., однак прилади обліку знаходяться на території відповідача, які не є у вільному доступі та відключення яких можливо лише на території місцезнаходження відповідача, тому позивач фізично не може припинити подачу електричної енергії відповідачу, у зв'язку з чим і звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Позивач також звернув увагу суду на наявні в матеріалах справи численні попередження позивача про припинення електропостачання за спірним договором за період з січня по жовтень 2015 року, підписані представниками відповідача, а також актів позивача про недопуск за відповідний період (також підписаних представниками відповідача).

Відповідач в судовому засіданні 26.01.2016 року усно заперечив проти задоволення позовних вимог, відзиву на позовну заяву не надав.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вже було встановлено судом, 24 лютого 2011 року між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Публічним акціонерним товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик", укладено Договір на постачання електричної енергії № 11000, відповідно до п. 1.1 якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача за об'єктами Споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електромереж. Приєднана та дозволена потужність у точці підключення визначена у Додатку «Перелік об'єктів Споживача».

Враховуючі п. 6.1.3. Договору та п. 7.5. ПКЕЕ, а також наявні в матеріалах справи численні попередження позивача про припинення електропостачання за спірним договором за період з січня по жовтень 2015 року, підписані представниками відповідача, а також акти позивача про недопуск за відповідний період (також підписані представниками відповідача), суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача з боку позивача про наслідки невиконання положень Договору в частині несплати відповідачем відповідних платежів у терміни, встановлені Додатком «Порядок розрахунків».

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що п. 2.3.5. Договору передбачено, що Відповідач зобов'язаний забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників Позивача за пред'явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії.

Аналогічна позиція висвітлена в п.п. 4, 5 п. 8.1. Розділу 8 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.96 N 28 Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право: на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до розрахункових засобів обліку електричної енергії, що встановлені на об'єктах споживачів, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів обліку; на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки обліку та технічної перевірки засобів обліку споживача відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

Пунктом 3.33. ПКЕЕ визначено, що Електропередавальна організація не рідше одного разу на шість місяців має здійснювати контрольний огляд засобу обліку. Технічна перевірка здійснюється електропередавальною організацією (постачальником електричної енергії за регульованим тарифом) не рідше одного разу на три роки. Роботи з контрольного огляду засобу обліку та технічної перевірки розрахункових засобів обліку електричної енергії проводяться у присутності уповноважених представників споживача, а в разі, якщо споживач купує електричну енергію у постачальника електричної енергії за нерегульованим тарифом - додатково в присутності представників постачальника за нерегульованим тарифом та оформляються актом про проведені роботи із зазначенням в акті прізвища уповноваженого представника електропередавальної організації, який проводив роботи, та номера його службового посвідчення, підстави проведення технічної перевірки або контрольного огляду засобу обліку та детального опису результатів обстеження.

Як визначено в п. 10.5. Розділу 10 ПКЕЕ, Споживач має забезпечити доступ персоналу електропередавальної організації (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом) для виконання оперативних перемикань, відключень електроустановок електропередавальної організації (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом), обслуговування розрахункових засобів обліку електричної енергії, протиаварійної системної автоматики, виконання робіт, пов'язаних із спорудженням і ремонтом електричних мереж електропередавальної організації (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом), що розташовані на території споживача.

Відповідно до п. 2.7. Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 13.06.1996 № 15/1, Ліцензіат повинен закуповувати електроенергію на Оптовому ринку електричної енергії України відповідно до умов його діяльності та Здійснювати належне проведення розрахунків з оптовим постачальником електричної енергії, а також із суб'єктом підприємницької діяльності, що здійснює передачу належної ліцензіату електричної енергії, якщо електрична енергія поставляється мережами, які не є його власністю.

Крім того, в п. 3.8.5. вищезгаданих умов та правил, зазначено, що Ліцензіат має право припинити електропостачання будь-якому споживачу, якщо дії споживача привели або можуть призвести до порушення ліцензіатом Умов та Правил.

Пунктом 10.6. ПКЕЕ, визначено, що у разі перешкоди у доступі уповноважених представників відповідних органів виконавчої влади, уповноважених представників постачальника електричної енергії та/або підприємства, що здійснює передачу електричної енергії до електричних установок Споживача, посадові особи такого Споживача несуть відповідальність відповідно до законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором складає 16 400 615,68 грн., однак прилади обліку знаходяться на території відповідача, які не є у вільному доступі та відключення яких можливо лише на території місцезнаходження відповідача, тому позивач фізично не може припинити подачу електричної енергії відповідачу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено судом, відповідачем всупереч виконанню вимог ухвали суду не подано відзив на позовну заяву, доказів на спростування доводів позивача також не надано.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 218,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" в редакції станом на день подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" (код ЄДРЮОФОП 14308569; адреса: 03680, м. Київ, просп. Перемоги, будинок 49/2) надати Публічному акціонерному товариству "Київенерго" (код ЄДРЮОФОП 00131305; адреса: 01001, м. Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5) безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача за метою виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії. Видати наказ.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" (код ЄДРЮОФОП 14308569; адреса: 03680, м. Київ, просп. Перемоги, будинок 49/2) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (код ЄДРЮОФОП 00131305; адреса: 01001, м. Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5) судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень). Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.02.2016 року.

Суддя О.С. Комарова