ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Справа № 914/2368/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддів Матущак О.І.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Довгополові А.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю командитно-акційного товариства ТБ ОСОБА_2 б/н від 11.11.2015 р. (вх. № 01-05/5359/15 від 19.11.2015 р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р.

у справі № 914/2368/15 (Головуючий суддя Мороз Н.В., судді: Сухович Ю.О., Кітаєва С.Б.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю командитно-акційного товариства ТБ ОСОБА_2 (TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.), м. Двікози, Республіка Польща

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар, м. Городок, Львівська область

до відповідача - 2: AGROEXIM D.o.o.(Фірма Агроексім), м. Бєлград, Республіка Сербія

про визнання недійсним договору № 18/02-14 від 18.02.2014 р.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився (належно повідомлений);

від відповідача 1: не зявився (належно повідомлений);

від відповідача 2: ОСОБА_3 представник (довіреність від 24.04.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженнями голови суду від 23.12.2015 р. та від 20.01.2016 р. змінювався склад колегії суддів, у звязку із чим новим складом суду розпочато розгляд справи спочатку та завершено прийняттям постанови.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 23.12.2015 р.

На клопотання представника фірми «Агроексім» судове засідання 20.01.2016 р. відбувалось в режимі відеоконференції.

Відповідачу-2 розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України.

Відводу складу суду не заявлено.

20.01.2016 р. в канцелярію суду від представника позивача поступила заява, б/н від 20.01.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/355/16) в якій останній просить розглядати справу у його відсутності, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання. ТОВ Яблуневий дар належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 23.11.2015 р. та списком згрупованого поштового відправлення від 24.12.2015 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі №914/2368/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю командитно-акційного товариства ТБ ОСОБА_2 (TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.), м. Двікози, Республіка Польща (надалі позивач) до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар, м. Городок, Львівська область (надалі - відповідач 1) та AGROEXIM D.o.o.(Фірма Агроексім), м. Бєлград, Республіка Сербія (надалі відповідач 2) про визнання недійсним договору № 18/02-14 від 18.02.2014 р.

Дане рішення мотивоване тим, що позов заявлено учасником товариства з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар, який не був стороною спірного контракту №18/02-14 від 18.02.2014 р. укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2, такий не порушує прав і охоронюваних законом інтересів позивача як акціонера, а відтак вважає, що правові підстави для задоволення позову є відсутніми.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю командитно-акційне товариство ТБ ОСОБА_2 (TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.) не погодившись з прийнятим рішенням подало апеляційну скаргу б/н від 11.11.2015 р. (вх. № 01-05/5359/15 від 19.11.2015 року) в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Судом, на думку Скаржника, не взято до уваги того, що відповідно до п.14.7 статуту ТзОВ «Яблуневий дар» (в тому числі редакція, яка діяла на момент підписання договору), виконавчий директор має право укладати будь-які договори (угоди), сума яких перевищує 500 000,00 грн. лише після отримання згоди наглядової ради або загальних зборів учасників (чи іншого органу Товариства), визначеного Загальними зборами учасників. Вказує, що загальних зборів учасників, на яких розглядались би питання надання згоди виконавчому директору ТзОВ «Яблуневий дар» укладати з фірмою «АГРОЕКСІМ» договір №18/02-14 від 18.02.2014 р., не відбулось, така згода у жодний спосіб виконавчому директору ОСОБА_4 не надавалась. Також, на загальних зборах учасників ТзОВ «Яблуневий дар» не надавалось згоди виконавчому директору на укладення будь-яких інших договорів з фірмою «АГРОЕКСІМ». Така згода не надавалась і наглядовою радою Товариства. Вважає, скаржник, що укладення спірного Договору може призвести до позбавлення Товариства можливості брати участь у розподілі прибутку, адже його умови, якість і ціна товару, можуть суттєво вплинути на матеріальне та фінансове становище відповідача, що призведе до неможливості виплати дивідендів.

Також, скаржник вказує на те, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального законодавства, оскільки розглянув справу без участі сторін, при цьому, відповідачем 1 було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані обставини вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги.

Відповідач 2 - Фірма «АГРОЕКСІМ» у відзиві, б/н від 04.12.2015 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/7856/15 від 07.12.2015 р.) заперечує доводи апеляційної скарги посилаючись на те, що учасники не наділені суб»єктивним правом щодо здійснення повноважень від імені товариства з обмеженою відповідальністю, як юридичної особи - суб»єкта господарювання, а тому вважає, що позивач не належить до тих суб»єктів, котрі мають право самостійно оспорити укладений товариством з обмеженою відповідальністю господарський договір. Водночас, зазначає, що з позовної заяви не вбачається уповноваження відповідачем 1 позивача, як учасника відповідача 1, на представництво інтересів відповідача 1 при зверненні до суду з позовом у даній справі. Також зазначає, що відповідно до витягу з ЄДР ЮО та ФОП стосовно відповідача 1 станом на 18.02.2014 р. дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи керівника відповідача 1 ОСОБА_5 відсутні. Станом на дату укладення контракту відповідач 2 отримав відповідний витяг з ЄДР ЮО та ФОП, і ніяких обмежень щодо повноважень керівника відповідача1 ОСОБА_5 у витязі зазначено не було. Відтак вважає, що відповідач 2 укладаючи спірний Контракт з відповідачем 1 діяв відповідно до звичаїв ділового обороту та норм етики, у відповідності із сформованою між контрагентами практикою ділових взаємин, маючи позитивний досвід роботи з відповідачем 1, не припускаючи та знаючи про те, що відповідач нібито вніс якісь зміни до Статуту, обмеживши повноваження підписанта за Контрактом певною грошовою сумою. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника відповідача 2, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі №914/2368/15 нормам чинного матеріального та процесуального права, обставинам та матеріалам справи, виходячи з наступного.

У відповідності до п.1.2. статуту ТзОВ Яблуневий дар, затвердженого загальними зборами учасників ТзОВ Яблуневий дар протоколом від 18.12.2013р., державну реєстрацію якого проведено 19.12.2013 р. за №5000005, учасниками товариства є: Компанія Франкозо Корпорейшн Лімітед (Francoso Corporation Limited) юридична особа, що створена та діє згідно законодавства республіки Кіпр; Товариство з обмеженою відповідальністю командитно-акційне товариство ТБ ОСОБА_2 (TB Fruit Polska Sp.z.o.o., S.K.A.) (т-1, а.с.15-42).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20936270 станом на 27.07.2015 р. вбачається, що учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар є Товариство з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство ТБ ОСОБА_2 та Компанія Франкозо Корпорейшн Лімітед (т-1, а.с.60-67).

18 лютого 2014 р. Фірмою АГРОЕКСІМ (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар (покупець) укладено контракт № 18/02-14 (том І, а.с.10-13) з додатком № 1 Технічні умови від 18.02.2014 р. (Приложение № 1 к контракту №18/02-14 від 18.02.2014 р. Технические условия) (т-1, а.с.14).

За цим контрактом продавець (відповідач-2) продає, а покупець (відповідач-1) купляє саджанці вишні в кількості 300 000 штук та прищеплені ММ-106 саджанці яблуні в кількості 324 000 штук.

Відповідно до п. 2.3. контракту загальна вартість товару, що поставляється по даному контракту, складає 781 200,00 Євро.

Як вбачається з тексту контракту №18/02-14 від 18.02.2014 р., він підписаний від імені відповідача-1 директором ТзОВ Яблуневий дар ОСОБА_4

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 2 ст. 203 ЦК встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Пунктами 1, 3, 5 ст. 65 ГК України встановлено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Позивач (скаржник) в своїх доводах щодо недійсності контракту №18/02-14 від 18.02.2014 р., в силу ч. 2 ст. 203 ЦК України, посилається на те, що директор ТзОВ Яблуневий дар (відповідача-1) без достатніх на це повноважень від імені відповідача-1 уклав спірний договір. Відсутність повноважень обґрунтовує тим, що всупереч вимогам статуту, рішення загальних зборів учасників товариства про уповноваження директора на укладення договору не приймалося, в подальшому договір не схвалювався.

Згідно п. 14.7. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар в редакції, зареєстрованій державним реєстратором 21.10.2013 р., виконавчий директор має право укладати будь-які договори (угоди), сума яких перевищує 500 000 грн. лише після отримання згоди наглядової ради або загальних зборів учасників (чи іншого органу товариства, визначеного загальними зборами учасників).

Відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

Як зазначено у п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи зясовувати повязані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

На виконання умов спірного контракту відповідачем-2 було передано відповідачу-1 саджанці на обумовлену суму, що підтверджується наявними в матеріалах справи Міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) №№ 02036394, 02046308, 02024585, 02036032, 02046306, 02036396, 02036039, 02046304, 02036383, 02024593, 02036355 (том І, а.с. 91-112), карантинний дозвіл на імпорт № 75/02821 від 25.03.2014 р. (том І, 113)) вартість саджанців частково оплачена, що підтверджується виписками з банківського рахунку (том І, а.с.154-155157-158, 160-161, 163-164, 166-167, 169-170). Отримані відповідачем-1 саджанці відповідачу-2 не було повернуто, що свідчить про подальше їх використання відповідачем-1 у своїй господарській діяльності. Таким чином, отримання відповідачем-1 від відповідача-2 товару (саджанців), часткова сплата їх вартості, свідчать про схвалення дій представника, який уклав спірний контракт від імені відповідача-1, що в силу приписів ст. 241 ЦК України не дає підстав для визнання цього договору недійсним із заявлених позивачем підстав.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на запит від 01.08.2015 р. за № щодо ТзОВ Яблуневий дар, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.02.2014 р. керівником ТзОВ Яблуневий дар зазначено ОСОБА_4. Відомостей про наявність обмежень у керівника щодо представництва інтересів від імені ТзОВ Яблуневий дар в реєстр не внесено (т-1, а.с.68-82).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в Єдиному державному реєстрі серед інших містяться відомості про прізвище, імя, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

В матеріалах справи відсутні докази, що на момент укладення спірного контракту до Єдиного державного реєстру було внесено відомості про реєстраційну дію щодо обмеження повноважень керівника ТзОВ Яблуневий дар (у вигляді внесення змін до відомостей про юридичну особу).

Відповідно до частин 1, 3 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду та вбачається з матеріалів справи, що директором ТзОВ Яблуневий дар на момент укладення спірного контракту був ОСОБА_4, який мав належний обсяг цивільної дієздатності та діяв в межах повноважень, наданих йому законодавством України, виступав від імені ТзОВ Яблуневий дар та діяв в інтересах юридичної особи добросовісно і розумно.

Скаржником на спростування вищевказаних висновків не було представлено доказів, які б підтверджували, що станом на 18.02.2014 р. (дату укладення спірного контракту) директор ТзОВ Яблуневий дар не мав належних повноважень на укладення контракту із відповідачем-2.

Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Про наявність будь-яких обмежень директора ТзОВ Яблуневий дар ОСОБА_4 щодо підписання договору Фірма АГРОЕКСІМ не знала, та за всіма обставинами справи не могла знати. Зворотного позивачем суду не доведено.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю Командитно-акційне товариство ТБ ОСОБА_2 на дату звернення до суду (15.07.2015 р.) є учасником ТзОВ Яблуневий дар.

Права учасника товариства чітко визначені законом та статутом.

Згідно ст. 10 Закону України Про господарські товариства, учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобовязане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частина третя цієї ж статті).

Отже, відповідно до зазначених приписів законодавства субєктом корпоративних прав щодо господарського товариства є учасник (засновник, акціонер) такого товариства.

У вирішенні корпоративних спорів суд виходить з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на частку товариства з обмеженою відповідальністю або вступу до інших господарських товариств.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний контракт (том І, а.с.10-13) укладався від імені товариства його органом управління (виконавчим органом), а саме директором товариства.

Відповідно до ст. 115 ЦК України, ст. 12 Закону України Про господарські товариства власником майна господарського товариства є господарське товариство.

Управління товариством здійснюють його органи (ст. 23 Закону України Про господарські товариства).

Зазначені вище положення чинного законодавства свідчать про те, що учасник ТзОВ Яблуневий дар, наділений певними корпоративними правами, тобто правами особи, частка якої визначається у статутному капіталі господарського товариства, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарським товариством, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даного товариства та активів у разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

При цьому, до складу повноважень учасника господарського товариства при реалізації своїх корпоративних прав не відноситься право визнавати недійсними правочини, що були укладені самим господарським товариством, крім випадків, коли він уповноважений на це відповідним товариством, або якщо таке право надається йому статутом товариства, позаяк учасник є лише власником частки та не відповідає за зобовязаннями товариства, учасником якого він є.

У пункті 51 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 р. Про практику розгляду судами корпоративних спорів розяснено, що законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. З цієї підстави господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позовів про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 29-28/177-08-5087 від 10.11.2009 р. та п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України) №01-08/631 від 27.11.2009 р.

Таким чином, учасник не наділений субєктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства, як учасник товариства, він може брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах та законодавстві, що регулює ці правовідносини, тому відчуження майна товариством не є порушенням прав учасника.

Не можна ототожнювати власні права та інтереси учасника з правами та інтересами самого товариства.

З огляду на все вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позов учасника, який не був стороною спірного контракту № 18/02-14 від 18.02.2014 р., укладеного між юридичними особами, не можна визнати обґрунтованим, оскільки в такому випадку, відсутнє порушення охоронюваного законом інтересу Позивача..

Матеріалами справи не підтверджено і Скаржник не посилався на те, що він уповноважений на це відповідним товариством, як і не підтверджено, що таке право надано йому статутом Товариства з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар.

Щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального законодавства, з огляду на те, що судом розглянуто справу без участі сторін, не враховуючи при цьому, що відповідачем 1 було подано клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні такого з врахуванням обмеження процесуальних строків розгляду справи встановлених ст. 69 ГПК України та наявністю в матеріалах справи доказів для з»ясування спору по суті.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі до уваги не приймаються, оскільки вони не спростовують висновків місцевого суду та підтверджуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі № 914/2368/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судовий збір за перегляд справи в апеляційному порядку покласти на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі №914/2368/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю командитно-акційного товариства ТБ ОСОБА_2 б/н від 11.11.2015 р. (вх. № 01-05/5359/15 від 19.11.2015 р.) без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному провадженні покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю командитно-акційного товариства ТБ ОСОБА_2.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25.01.2016 р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Судді Матущак О.І.

ОСОБА_1