РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016№910/29921/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/29921/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвисотмонтаж-Буд», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Енженерінг Сістемс», м. Київ,

про стягнення 37 342,85 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Скуби І.В. (довіреність від 07.10.2015 №б/н);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвисотмонтаж-Буд» (далі - ТОВ «Спецвисотмонтаж-Буд») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Енженерінг Сістемс» (далі - ТОВ «Енженерінг Сістемс»): 9 742, 58 грн. невикористаного авансу, перерахованого позивачем за договором субпідряду від 11.03.2013 №11/03 (далі - Договір); 10 807,72 грн. витрат позивача у розмірі 3% від суми виконаних робіт; 7 954,79 грн. пені; 8 107, 52 грн. втрат від інфляції; 730, 24 грн. 3% річних, а всього 37 342,85 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

відповідно до Договору ТОВ «Енженерінг Сістемс» як субпідрядник зобов'язалося виконати роботи з улаштування підлог на 10 (десяти) поверхах на будівництві житлового будинку №4, який знаходиться з а адресою: м. Київ, вул. М. Ушакова, 1; проте, роботи в повному обсязі відповідачем виконано не було;

ТОВ «Спецвисотмонтаж-Буд» відповідно до умов Договору перерахувало відповідачу 370 000 грн. авансу; станом на 24.11.2015 сторонами підписано чотири акта приймання-передачі виконаних робіт: за червень 2013 року від 27.06.2013 №1 на суму 146 718,71 грн.; за липень 2013 року від 27.07.2013 №1 на суму 97 812,47 грн.; за жовтень 2013 року від 31.10.2013 №4 та №5 на загальну суму 115 726,24 грн., у зв'язку з чим станом на 24.11.2015 у відповідача залишається в авансі 9 742,58 грн.;

відповідачем в порушення пункту 2.5 Договору не повернуто позивачу витрати у розмірі 3% від суми виконаних робіт, що становить 10 807,72 грн.; позивач також просить суд стягнути з відповідача 7 954,79 грн. пені; 8 107, 52 грн. втрат від інфляції та 730, 24 грн. 3% річних, нарахованих на суму не повернутих відповідачем 3% витрат позивача від суми виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2015 порушено провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 18.01.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на юридичну адресу, зазначену у позовній заяві (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 15, оф. 6) та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал; до матеріалів справи долучено конверти повернення з адреси відповідача з відмітками поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 18.01.2016 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013 ТОВ «Спецвисотмонтаж-Буд» (генпідрядник) та ТОВ «Енженерінг Сістемс» (субпідрядник) укладено Договір, за умовами якого:

- генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на свій ризик, власними силами, засобами, матеріалами, інструментами, технікою і оснащенням, якісно та в установленні строки виконати роботи з улаштування підлог на 10 (десяти) поверхах, починаючи з 13-го поверху на будівництві житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Ушакова, 1, буд. №4, згідно з проектною документацією, а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи (пункт 1.1 Договору);

- вартість і обсяг робіт визначається кошторисом та договірною ціною (додаток 1), які є невід'ємною частиною Договору. Загальна сума за Договором складає 770 000 грн., у тому числі податок на додану вартість у сумі 128 333,33 грн., із розрахунку 77 000 грн., в тому числі ПДВ - за один поверх площею 597,5 кв.м. (пункт 2.1 Договору);

- перед початком роботи генпідрядник здійснює передплату субпідряднику у сумі вартості матеріалів та 30% від вартості робіт з улаштування підлог на 13 поверсі (пункт 2.2 Договору);

- роботи, які виконуються за Договором, оплачуються згідно з актами за формами КБ-2 та КБ-3 (пункт 2.4 Договору);

- для відшкодування витрат генпідрядника з обслуговування робіт, які виконуються субпідрядником (послуги генерального підряду), субпідрядник протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання коштів від генпідрядника за підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт здійснює відрахування генпідряднику у розмірі 3% від суми виконаних субпідрядником робіт та відшкодовує вартість спожитої електроенергії та води (пункт 2.5 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за Договором (пункт 3.1 Договору );

- дата закінчення виконання усіх робіт за Договором - 30.09.2013. Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття генпідрядником. За згодою генпідрядника закінчення робіт може бути здійснено достроково або подовжено (підпункт 3.1.2 пункту 3.1 Договору);

- у випадку порушення субпідрядником строків відшкодування витрат генпідрядника з обслуговування робіт, які виконуються субпідрядником (послуги генерального підряду), субпідрядник сплачує генпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 5.2 Договору);

- передача закінчених робіт і поставлених матеріалів субпідрядником і приймання їх генпідрядником оформлюється актом приймання-передачі (пункт 6.1 Договору).

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено пунктом 2.2 Договору, позивач перерахував відповідачу до початку виконаних робіт аванс у сумі 370 000 грн., що підтверджується банківськими виписками за 14.03.2013, 26.04.2013, 07.06.2013 та 12.07.2013.

Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався у строк до 30.09.2013 виконати роботи з улаштування підлог на 10 (десяти) поверхах на будівництві житлового будинку №4, який знаходиться з а адресою: м. Київ, вул. М. Ушакова, 1, на загальну суму 770 000 грн.

На виконання умов Договору сторонами складено акти приймання-передачі виконаних робіт, а саме: за червень 2013 року від 27.06.2013 №1 на суму 146 718,71 грн.; за липень 2013 року від 27.07.2013 №1 на суму 97 812,47 грн.; за жовтень 2013 року від 31.10.2013 №4 та №5 на загальну суму 115 726,24 грн.

Судом встановлено, що вказані акти приймання-передачі виконаних робіт підписані та скріплені печатками товариств, а отже, роботи на суму 360 257,42 грн., належним чином виконані ТОВ «Енженерінг Сістемс» та без будь-яких зауважень прийняті ТОВ «Спецвисотмонтаж-Буд».

Відповідно до частини другої статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Претензією від 07.08.2015 №95 ТОВ «Спецвисотмонтаж-Буд» повідомило відповідача про розірвання Договору в односторонньому порядку з моменту отримання ТОВ «Енженерінг Сістемс» даної претензії та вимагало перерахувати позивачу невикористаний аванс у сумі 9 742,58 грн.; 10 807,72 грн. витрат ТОВ «Спецвисотмонтаж-Буд» (3% від суми виконаних робіт) та нараховані пеню, втрати від інфляції та 3% річних.

Отже, оскільки відповідачем в порушення умов договору та вимог чинного законодавства України не було виконано своїх зобов'язань перед позивачем щодо виконання робіт на суму 370 000 грн. (370 000 грн. передплати - 360 257,42 грн. фактично виконаних робіт за підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт), яка була заздалегідь перерахована позивачем, і факт понесення позивачем цих збитків безпосередньо обумовлений порушенням з боку відповідача обов'язку з належного та своєчасного виконання робіт, то позовні вимоги про стягнення з відповідача невикористаного авансу у сумі 9 742,58 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування витрат замовника з обслуговування робіт, які виконуються підрядником, в загальній сумі 10 807,72 грн.

Пункту 2.5 Договору встановлено, що для відшкодування витрат генпідрядника з обслуговування робіт, які виконуються субпідрядником (послуги генерального підряду), субпідрядник протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання коштів від генпідрядника за підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт здійснює відрахування генпідряднику у розмірі 3% від суми виконаних субпідрядником робіт та відшкодовує вартість спожитої електроенергії та води.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою правління НБУ від 03.12.2003 №514 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.12.2003 за №1213/8534, банківський день - це робочий день банку в тому місці, в якому повинна виконуватися дія, передбачена Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів або іншими міжнародними документами, затвердженими Міжнародною торговельною палатою.

Судом здійснено власний розрахунок 3% витрат замовника за актами приймання-передачі виконаних робіт, та встановлено, що він неправильний. За розрахунком суду суми 3% витрат замовника складають:

- за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.06.2013 №1 - 4 401,56 грн.;

- за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.07.2013 №1 - 2 934,37 грн.;

- за актами приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2013 №4 та №5 - 3 471,79 грн.

Разом з тим, враховуючи, що при додаванні вказані суми складають 10 807,72 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги у вказаній сумі підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 7 954,79 грн. пені.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, пунктом 5.2 Договору встановлено, що у випадку порушення субпідрядником строків відшкодування витрат генпідрядника з обслуговування робіт, які виконуються субпідрядником (послуги генерального підряду), субпідрядник сплачує генпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 7 954,79 грн. пені, нараховані на такі суми та за такі періоди:

- 4 401,65 грн. (за розрахунком позивача 3% витрат за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.06.2013 №1): з 01.07.2013 по 12.08.2013 сума пені 72,60 грн.; з 13.08.2013 по 14.04.2014 сума пені 384,09 грн.; з 15.04.2014 по 16.07.2014 сума пені 312,09 грн.; з 17.07.2014 по 12.11.2014 сума пені 358,75 грн.; з 13.11.2014 по 05.02.2015 сума пені 287,01 грн.; з 06.02.2015 по 03.03.2015 сума пені 122,28 грн.; з 04.03.2015 по 18.11.2015 сума пені 1 881,25 грн.;

- 2 934,38 грн. (за розрахунком позивача 3% витрат за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.07.2013 №1): з 31.07.2013 по 12.08.2013 сума пені 14,63 грн.; з 13.08.2013 по 14.04.2014 сума пені 256,05 грн.; з 15.04.2014 по 16.07.2014 сума пені 142,06 грн.; з 17.07.2014 по 12.11.2014 сума пені 239,17 грн.; з 13.11.2014 по 05.02.2015 сума пені 191,34 грн.; з 06.02.2015 по 03.03.2015 сума пені 81,52 грн.; з 04.03.2015 по 18.11.2015 сума пені 1 254,15 грн.;

- 3 471,78 грн. (за розрахунком позивача 3% витрат за актами приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2013 №4 та №5): з 05.11.2013 по 14.04.2014 сума пені 199,08 грн.; з 15.04.2014 по 16.07.2014 сума пені 168,07 грн.; з 17.07.2014 по 12.11.2014 сума пені 282,97 грн.; з 13.11.2014 по 05.02.2015 сума пені 226,38 грн.; з 06.02.2015 по 03.03.2015 сума пені 96,45 грн.; з 04.03.2015 по 18.11.2015 сума пені 1 483,83 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені та періоди її нарахування, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що він неправильний.

Так, позивачем не враховано, що частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте позивачем у розрахунку суми пені не враховані зазначені приписи ГК України.

Отже, сума пені за наведені судом періоди нарахування становить:

- з 4 401,56 грн. (3% за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.06.2013 №1); період - з 02.07.2013 (оскільки 01.07.2013 останній день сплати відповідачем 3% витрат позивача за вказаним актом) по 02.01.2014 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені у відповідності до вимог статті 232 ГК України), сума пені 295,09 грн.;

- з 2 934,37 грн. (за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.07.2013 №1); період - з 31.07.2013 (оскільки 30.07.2013 останній день сплати відповідачем 3% витрат позивача за вказаним актом) по 31.01.2014 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені у відповідності до вимог статті 232 ГК України), сума пені 194,39 грн.;

- з 3 471,79 грн. (за актами приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2013 №4 та №5); період - з 05.11.2013 (оскільки 04.11.2013 останній день сплати відповідачем 3% витрат позивача за вказаними актами) по 05.05.2014 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені у відповідності до вимог статті 232 ГК України), сума пені 237,03 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 726,51 грн. пені, у решті стягнення суми пені (7 228,28 грн.) слід відмовити.

Щодо стягнення 8 107,52 грн. втрат від інфляції та 730,24 грн. 3% річних суд вважає за необхідне зазначити таке.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 8 107,52 грн. втрат від інфляції та 730,24 грн. 3% річних за такі періоди:

з 01.07.2013 по 18.11.2015 - втрат від інфляції на суму 3 289,84 грн.; 3% річних на суму 315,11 грн.;

з 31.07.2013 по 18.11.2015 - втрат від інфляції на суму 2 198,32 грн.; 3% річних на суму 202,83 грн.;

з 05.11.2013 по 18.11.2015 - втрат від інфляції на суму 2 619,36 грн.; 3% річних на суму 212,30 грн.

Згідно з пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

З огляду на викладене судом визначено такі суми та періоди нарахування втрат від інфляції та 3% річних:

з 02.07.2013 (оскільки 01.07.2013 останній день сплати відповідачем 3% витрат позивача за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.06.2013 №1) по 18.11.2015 (дата здійснення позивачем розрахунку втрат від інфляції та 3% річних) - втрат від інфляції на суму 3 443,60 грн.; 3% річних на суму 314,74 грн.;

з 31.07.2013 (оскільки 30.07.2013 останній день сплати відповідачем 3% витрат позивача за актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.07.2013 №1) по 18.11.2015 - втрат від інфляції на суму 2 300,96 грн.; 3% річних на суму 202,83 грн.;

з 05.11.2013 (оскільки 04.11.2013 останній день сплати відповідачем 3% витрат позивача за актами приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2013 №4 та №5) по 18.11.2015 - втрат від інфляції на суму 2 741,19 грн.; 3% річних на суму 212,30 грн.

Отже, за перерахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягало б 8 485,75 грн. втрат від інфляції та 729,87 грн. 3% річних. Однак, розрахунок втрат від інфляції може призвести до виходу суду за межі позовних вимог.

Пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції, а тому стягненню з відповідача підлягає втрати від інфляції у сумі 8 107,52 грн. за розрахунком позивача.

З огляду на викладене стягненню з відповідача підлягає 8 107,52 грн. втрат від інфляції та 729,87 грн. 3% річних; у решті стягнення суми 3% річних (0,37 грн.) слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енженерінг Сістемс» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 15, оф. 6; ідентифікаційний код 37634502) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвисотмонтаж-Буд» (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 18К; ідентифікаційний код 33056888): 9 742 (дев'ять тисяч сімсот сорок дві) грн. 58 коп. невикористаного авансу; 10 807 (десять тисяч вісімсот сім) грн. 72 коп. витрат позивача у розмірі 3% від суми виконаних робіт; 726 (сімсот двадцять шість) грн. 51 коп. пені; 8 107 (вісім тисяч сто сім) грн. 52 коп. втрат від інфляції; 729 (сімсот двадцять дев'ять) грн. 87 коп. 3% річних та 1 111 (одну тисячу сто одинадцять) грн. 25 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.2016.

Суддя О. Марченко