ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 917/519/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №14-125 від 13.05.14)

відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №5770 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 26.11.15 у справі № 917/519/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,

до Комунального підприємства "Теплоенерго", м.Кременчук Полтавської області,

про стягнення 754379,14 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом до КП "Теплоенерго" про стягнення 754379,14 грн., з яких 77977,49 грн. - 3% річних та 676401,65 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасні розрахунки за договором купівлі-продажу природного газу №13/3198-ТЕ-24 від 28.12.12 за період з 12.08.14 по 15.10.14.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.11.15 (суддя Бунякіна Г.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 446,04 грн. 3% річних, 3522,70 грн. інфляційних втрат та 79,37 грн. судового збору. В частині позовних вимог щодо стягнення 77531,45 грн. 3% річних та 672878,95 грн. інфляційних втрат - у позові відмовлено.

Позивач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги; відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.15 розгляд справи було призначено на 26.01.16, запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: позивачу - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; відповідачу - відзив на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

Відповідач, КП "Теплоенерго", 12.01.16 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить відмовити в задоволенні апеляційних вимог у повному обсязі. Свого представника для участі в судовому засіданні 26.01.16 відповідач не направив та не повідомив суд про причини його неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце вказаного засідання (докази повідомлення долучено до матеріалів справи).

Присутній в судовому засіданні 26.01.16 представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

28.12.12 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та комунальним підприємством "Теплоенерго" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3198-ТЕ-24, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

На виконання вказаного договору продавець з січня по грудень 2013 року поставив покупцю газ на загальну суму 19842286,29 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу (т. 1, а. с. 23-37), за який відповідач розрахувався частково, залишок заборгованості склав 14595784,85 грн. Як вбачається з матеріалів справи, вказана сума складається із заборгованості за лютий 2013 року (частково), а також за період з березня по грудень 2013 року.

03.10.14 між Територіальним органом Казначейства в Полтавській області, Департаментом житлово-комунального господарства Полтавської області державної адміністрації, Департаментом фінансів Полтавської області державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконкому Кременчуцької міськради, Управління житлово-комунального господарства м. Кременчука, Комунальним підприємством "Теплоенерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 03.10.14 № 608/30 (т.1, а.с. 126).

Зазначеним договором зокрема встановлено обовязок КП "Теплоенерго" перерахувати на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 14595784,85 грн. для погашення заборгованості за договором №13/3198-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу від 28.12.12.

У п.17 вищевказаного договору від 03.10.14 № 608/30 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

07.10.14 платіжним дорученням № 1 Комунальне підприємство "Теплоенерго" перерахувало Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 14595784,85 грн. заборгованості за договором №13/3198-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу від 28.12.12 тобто залишок основного боргу за отриманий у 2013 році природний газ відповідачем було погашено.

Наведені обставини були предметом розгляду у справі № 917/1802/14 (за участю тих же сторін, що і у даній справі №917/519/15), у якій рішенням господарського суду Полтавської області від 13.11.14 частково задоволено позов ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та стягнуто з комунального підприємства "Теплоенерго" 800843,31 грн. пені за періоди з 14.02.13 по 11.08.14, 541865,40 грн. - 3 % річних, 1749949,32 грн. - інфляційних втрат. В частині стягнення 14595784,85 грн. основного боргу провадження у справі припинено (з огляду на сплату), в частині стягнення 533895, 54 грн. пені у позові відмовлено.

Вказане рішення частково скасоване постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі № 917/1802/14 з прийняттям нового рішення у скасованій частині, а саме - з відповідача на користь позивача стягнуто 171076,34 грн. пені, 58425,27 грн. - 3% річних, 920,08 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зазначена постанова апеляційного господарського суду у справі № 917/1802/14 залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.04.15.

16.03.15 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом до КП "Теплоенерго" про стягнення 754379,14 грн., з яких 77977,49 грн. - 3% річних та 676401,65 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасні розрахунки за договором купівлі-продажу природного газу №13/3198-ТЕ-24 від 28.12.12 починаючи з 12.08.14 по 15.10.14 тобто за період, наступний за тим, що був предметом розгляду у справі № 917/1802/14. Відповідні нарахування здійснено на суму 14595784,85 грн., яка була предметом договору про організацію взаєморозрахунків від 03.10.14.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.04.15 у даній справі №917/519/15 позов задоволено повністю. Стягнуто вищевказані суми річних та інфляційних з відповідача на користь позивача. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.15 вказане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.09.15 рішення господарського суду Полтавської області від 21.04.15 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області. Судом касаційної інстанції зокрема зазначено, що при новому розгляді справи суду першої інстанції належить:

- встановити, чи набрало законної сили рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.14 у справі № 917/1802/14 та, відповідно, чи мають встановлені у ньому факти преюдиціальне значення для справи № 917/519/15;

- врахувати, що рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.14 у справі № 917/1802/14 частково скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі № 917/1802/14, якою і встановлені факти, що мають преюдиціальне значення для вирішення спору у справі № 917/519/15;

- встановити, чи існувала заборгованість у відповідача перед позивачем за поставлений природний газ за Договором у період, за який позивачем нараховано до стягнення 3% річних та інфляційні втрати (з 12.08.2014 по 15.10.2014);

- за умови встановлення факту існування заборгованості у спірний період перевірити розрахунок нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст.111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду від 26.11.15, прийнятого за результатами нового розгляду справи, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 446,04 грн. 3% річних, 3522,70 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 12.08.14 по 15.10.14 на суму заборгованості 95208,16 грн., яка, на думку місцевого господарського суду, залишилася несплаченою відповідачем за газ, отриманий від позивача у 2013 році. В частині позовних вимог щодо стягнення 77531,45 грн. 3% річних та 672878,95 грн. інфляційних втрат - у позові відмовлено, при цьому мотивування відмови в позові у вказаній частині із посиланням на обставини справи та відповідні норми чинного законодавства місцевим господарським судом не наведено.

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі №917/1802/14, судом апеляційної інстанції встановлено факт несвоєчасної оплати отриманого Комунальним підприємством "Теплоенерго" природного газу за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.12 №13/3198-ТЕ-24, але водночас зазначено, що, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків від 03.10.14 № 608/30, сторони тим самим змінили порядок і строки розрахунку за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу що виключає стягнення санкцій, передбачених підпунктом 7.2 пункту 7 договору купівлі-продажу природного газу та наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, стосовно суми заборгованості (14595784,85 грн.), яка складає предмет договору про організацію взаєморозрахунків, оскільки в розумінні статті 610 Цивільного кодексу України не має місце виконання зобовязання з порушенням умов, визначених змістом договорів про організацію взаєморозрахунків (неналежне виконання).

Таким чином, для застосування санкцій, передбачених підпунктом 7.2 пункту 7 договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 17 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Аналогічну правову позицію про відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором купівлі-продажу природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, якщо сторони уклали договори про організацію взаєморозрахунків, яким фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, викладено у постановах Верховного Суду України від 09.09.14 № 3-101гс14, від 09.09.14 № 3-102гс14, від 09.09.14 № 3-105гс14, від 16.09.14 № 3-111гс14, від 30.09.14 №3-114гс14, постановах Вищого господарського суду від 29.10.14 у справі №910/12433/13, 29.10.14 у справі № 920/270/14.

Харківським апеляційним господарським судом в ході розгляду справи №917/1802/14 встановлено, що позовні вимоги щодо нарахування пені, інфляційних втрат та річних були предявлені на всю суму поставки за 2013 рік з урахуванням несвоєчасності оплати. Однак, оскільки ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" поставлено протягом січня-грудня 2013 року природний газ на суму 19842286,29 грн., з якої для суми 14595784,85 грн. (заборгованість за лютий 2013 року (частково), а також за період з березня по грудень 2013 року) встановлено спеціальні умови погашення згідно з договором про організацію взаєморозрахунків від 03.10.14 №608/30 - судом у постанові від 05.02.15 зазначено, що відповідальність за несвоєчасність сплати вартості поставленого природного газу відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу природного газу підлягає застосуванню виключно в межах суми 5246501,44 грн., яка складається з боргу за січень 2013 року - 4741739,12 грн. та за лютий 2013 року - 504762,32 грн., і яку станом на час подання позову у справі №917/1802/14 було оплачено відповідачем з порушенням встановлених договором строків розрахунків.

Відповідно, вказаною постановою з КП "Теплоенерго" стягнуто на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 171076,34 грн. пені (з урахуванням здійсненого судом зменшення її розміру в порядку ст.551 ЦК України та 233 ГК України) та 58425,27 грн. 3% річних, нарахованих на вищевказану суму 5246501,44 грн.

Тобто за результатами судового розгляду справи №917/1802/14 за участю тих же сторін, що є позивачем та відповідачем у даній справі № 917/519/15, з відповідача було стягнуто пеню та відсотки річних, нараховані на суму 5246501,44 грн. у звязку зі сплатою відповідачем вказаної суми з порушенням встановлених договором строків оплати, та відмовлено у стягненні нарахувань на суму 14595784,85 грн., яка була предметом договору про організацію взаєморозрахунків від 03.10.14 № 608/30 і відносно якої сторони змінили порядок і строки розрахунку.

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, та приписи ст.35 ГПК України, колегія суддів зазначає, що укладення договору про організацію взаєморозрахунків від 03.10.14 № 608/30 виключає стягнення з відповідача на користь позивача нарахувань на суму основного боргу за зобовязаннями лютого 2013 року (у сумі 3270691,63 грн., що становила залишок несплаченої заборгованості), а також за зобовязаннями, що виникли з березня по грудень 2013 року включно (усього на суму 14595784,85 грн).

Тому посилання апелянта на те, що нарахування пені, річних та інфляційних на суму 14595784,85 грн. ним здійснено за період з 12.08.14 по 15.10.14, тоді як договір про організацію взаєморозрахунків № 608/30 було укладено 03.10.14, а також викладені в апеляційній скарзі невірні тлумачення позивачем змісту постанов Верховного Суду України не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні нарахувань на суму основного боргу 14595784,85 грн.

В апеляційній скарзі позивача не міститься жодного обґрунтування стосовно неврахування ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вищезазначених преюдиціальних обставин, встановлених постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі № 917/1802/14.

У судовому засіданні 26.01.16 на відповідне запитання колегії суддів представником позивача відповіді також не надано.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, враховуючи необґрунтованість вимог апелянта та невідповідність його доводів приписам чинного законодавства (зокрема, ст.35 ГПК України).

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як уже зазначалося, Вищим господарським судом України у постанові від 01.09.15 в даній справі було надано суду першої інстанції вказівку встановити, чи існувала заборгованість у відповідача перед позивачем за поставлений природний газ за договором у період, за який позивачем нараховано до стягнення 3% річних та інфляційні втрати (з 12.08.14 по 15.10.14).

За результатами зясування вказаних обставин справи місцевий господарський суд дійшов висновку, що з матеріалів даної справи та постанови ХАГС від 05.02.15 у справі № 917/1802/14 вбачається, що у період, за який позивачем нараховано до стягнення 3% річних та інфляційні втрати, існувала заборгованість у розмірі 95208,16 грн., отже, на думку місцевого господарського суду, штрафні санкції за порушення строків розрахунків за період з 12.08.14 по 15.10.14 позивач мав право нараховувати на суму 95208,16 грн.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, розмір вищевказаної суми заборгованості 95208,16 грн. визначено судом шляхом віднімання від загальної вартості отриманого відповідачем газу (19842286,29 грн.) суми заборгованості, погашеної відповідно до договору про організацію взаєморозрахунків від 03.10.14 №608/30 (14595784,85 грн.) та суми, яка, на думку суду першої інстанції, була сплачена відповідачем позивачеві до укладення вищевказаного договору, а саме - 5151293,28 грн. Зокрема, в оскаржуваному рішенні зазначено, що у мотивувальній частині постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі № 917/1802/14 встановлено наступний факт: КП "Теплоенерго" зобов'язання по оплаті отриманого природного газу у визначені строки не виконало, здійснивши частковий розрахунок за одержаний природний газ на загальну суму 5151293,28 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи №917/1802/14 платіжними дорученнями.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що ні з тексту постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі №917/1802/14, копія якої долучена до даної справи №917/519/15, ні з інших матеріалів справи не вбачається, що сума частково погашеної відповідачем заборгованості становила саме 5151293,28 грн.

Натомість у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі №917/1802/14 зазначено про те, що на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.12 продавцем з січня по грудень 2013 року передано покупцю природний газ на загальну суму 19842286,29 грн., а також про те, що станом на момент подання до господарського суду позову у справі №917/1802/14 загальна заборгованість відповідача перед позивачем складала 14595784,85 грн.

Також Харківським апеляційним господарським судом при розгляді справи №917/1802/14 встановлено, що різницю між вищезазначеними сумами (19842286,29 грн. та 14595784,85 грн.), а саме - 5246501,44 грн. було сплачено відповідачем позивачеві на момент подання позову у справі №917/1802/14 (у серпні 2014 року). Відповідне також підтверджується розрахунками, наданими позивачем у даній справі №917/519/15 (т.1. а.с.9, 10). Матеріали справи свідчать, що вказану суму 5246501,44 грн. (яка складається з заборгованості за січень 2013 року та частково за лютий 2013 року) було дійсно сплачено з порушенням встановлених договором строків, у звязку з чим постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі №917/1802/14 було стягнуто з КП "Теплоенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 171076,34 грн. пені та 58425,27 грн. 3% річних за відповідні періоди прострочення.

Як було встановлено вище, у жовтні 2014 року відповідачем погашено решту заборгованості у сумі 14595784,85 грн.

Тобто на момент подання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" позову в даній справі №917/519/15 (у березні 2015 року) непогашеної заборгованості у відповідача перед позивачем за жодний із періодів 2013 року не існувало, а штрафні санкції за прострочення погашення боргу було стягнуто згідно з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.15 у справі №917/1802/14.

Тому висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач сплатив лише 5151293,28 грн., внаслідок чого утворилася сума заборгованості 95208,16 грн., яка не сплачена на момент подання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" позову в даній справі №917/519/15 і на яку мають бути нараховані відсотки річних та інфляційні за період з 12.08.14 по 15.10.14 колегія суддів вважає таким, що не відповідає обставинам справи.

Зазначене згідно з п.3 ч.1 ст.104 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 446,04 грн. 3% річних, 3522,70 грн. інфляційних втрат. Відповідно, в цій частині має бути прийнято нове рішення, яким у позові слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктом 3 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 26.11.15 у справі №917/519/15 в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго", м.Кременчук Полтавської області, на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, 446,04 грн. 3% річних, 3522,70 грн. інфляційних втрат та 79,37 грн. судового збору - скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову у вказаній частині відмовити.

В частині відмови у позовних вимогах щодо стягнення 77531,45 грн. 3% річних та 672878,95 грн. інфляційних втрат рішення залишити без змін.

Повний текст постанови складено 01.02.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.