ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.01.2016 Справа № 905/3378/15

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при секретарі судового засідання Бояровій К.О. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕС», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Донецька область, м. Маріуполь

про: стягнення заборгованості у розмірі 914573,44 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №1965 від 01.01.2015р.;

від відповідача: не з`явився.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕС», м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 914573,44 грн., а саме 798365,52 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 12638,60 грн., інфляційні нарахування у розмірі 79691,85 грн., пені у розмірі 23877,47 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №658 від 06.03.2014р., додаткова угода №3 від 26.12.2014р., специфікації: №1 від 06.03.2014р., №2, №3 від 27.05.2014р., №5, №6 від 20.08.2014р., №7 від 26.09.2014р., №8 від 31.10.2014р., №9 від 26.12.2014р., №10 від 14.05.2015р., №11 від 14.05.2015р., №12, №13 від 30.06.2015р., №14 від 15.07.2015р., №15 від 27.07.2015р., №16 від 19.08.2015р., №17 від 21.10.2015р., листи: №1683 від 21.05.2015р., №724 від 16.03.2015р., претензія №1776 від 19.11.2015р., видаткові накладні: №Е-174 від 27.01.2014р., №Е-177 від 27.01.2014р., №Е-72 від 18.03.2014р., №Е-485 від 27.03.2014р., №Е-675 від 28.04.2014р., №Е-1347 від 18.06.2014р., №Е-676 від 19.06.2014р., №879 від 02.07.2014р., №Е-1558 від 06.10.2014р., №Е-2453 від 18.11.2014р., №Е-1607 від 01.12.2014р., №Е-2557 від 05.12.2014р., №Е-2387 від 26.12.2014р., №Е-635 від 08.06.2015р., №Е-2452 від 18.11.2014р., №2453 від 18.11.2014р., №Е-1374 від 22.10.2015р., №Е-1207 від 24.09.2015р., №Е-1144 від 02.11.2015р., довіреності: №4760 від 21.01.2014р., №563 від 11.03.2014р., №809 від 25.03.2014р., №1129 від 23.04.2014р., №1926 від 17.06.2014р., №1804 від 20.06.2014р., №2139 від 02.07.2014р, №3817 від 13.11.2014р., №4067 від 27.11.2014р., №4346 від 19.12.2014р., №279 від 02.06.2015р., №3817 від 13.11.2014р., №849 від 30.09.2015р., №1067 від 28.10.2015р., товарно-транспортні накладні: №РЕ-174 від 27.01.2014р., №РЕ-72 від 18.03.2014р., №РЕ-1347 від 18.06.2014р., №РЕ-2145 від 06.10.2014р., №РЕ-2453 від 18.11.2014р., №РЕ-2387 від 26.12.2014р., №РЕ-635 від 08.06.2015р., №РЕ-1207 від 24.09.2015р., №РЕ-1144 від 02.11.2015р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Через канцелярію суду надав заяву №2976 від 25.01.2016р. про зменшення розміру позовних вимог та уточнюючий розрахунок основного боргу та штрафних санкцій, в порядку ст. 22 ГПК України, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 758365,52 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 8265,47 грн., інфляційні нарахування у розмірі 53595,97 грн., пені у розмірі 25388,65 грн., у звязку з частковою оплатою відповідачем, а саме у розмірі 40000,00 грн., відповідно до банківської виписки від 22.01.2016р.

Суд розглядає справу з урахуванням наданої заяви, відповідно до ст. 22 ГПК України.

Сума заборгованості складає 758365,52 грн.

Також, 26.01.2016р. через канцелярію суду позивач надав заяву про забезпечення позову №2700 від 11.01.2016р. з додатками.

Судом відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, у звязку з тим, що виноситься рішення 27.01.2016р.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву №09/96 від 11.01.2016р. з додатками, в якому заперечує проти задоволення позовної заяви. Також, через канцелярію суду надав заяву №09/96 від 11.01.2016р. про надання відстрочки виконання рішення на 4 (чотири) місяця та через електронну пошту надіслав документи, які просить долучити до матеріалів справи.

Судом відмовлено у задоволені заяви про надання відстрочки виконання рішення на 4 (чотири) місяця у звязку з тим, що відповідач до суду не надав усіх документів про скрутне становище підприємства.

Також, через канцелярію суду надав заяву №09/96 від 11.01.2016р., в якому просить зменшити суму пені на 80%.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

06.03.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕС» (надалі Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (надалі Покупець) був укладений договір поставки №658 (надалі Договір), відповідно до якого Постачальник зобовязується передати, а Покупець прийняти та оплатити обладнання товари на умовах, передбачених цим Договором (п.1.1. Договору).

За умов п.10.5. Договору, цей договір діє до 31.12.2014р. Закінчення строку дії цього договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань (у тому числі гарантійних) по справжньому Договору.

Згідно п.2.1. Договору, кількість, номенклатура обладнання вказуються у специфікаціях до цього Договору, які є невідємною частиною Договору.

За умов п.3.1. Договору, Поставка Обладнання здійснюється видами транспорту вказуються у Специфікаціях.

Відповідно п.3.2. Договору, Постачальник зобовязується поставити Обладнання на умовах поставки, вказується у Специфікаціях, відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс 2010».

Згідно п.3.3. Договору, строки поставки обладнання вказуються у Специфікаціях.

Відповідно п.5.1. Договору, оплата здійснюється Покупцем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, який вказаний у Договорі.

Умовами п.5.2. Договору, оплата Покупцем обладнання здійснюється в строк, що визначений у специфікації, який обчислюється з моменту поставки обладнання і надання документів, передбачених у п.6.3. Договору.

Згідно п.6.3. Договору, Постачальник зобовязаний надати Покупцеві до початку прийому обладнання наступні документи:

- рахунок на оплату Обладнання (оригінал);

- транспортні і супровідні документи (в тому числі товарно-транспортну накладну (оригінал) і накладну на поставку Обладнання (оригінал) під час поставки автомобільним транспортом, залізничну накладну під час поставки залізничним транспортом);

- пакувальні документи (копія);

- сертифікат чи паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, коли Постачальник не є виробником) (копія);

- сертифікат санітарно-гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законом випадках);

- акт прийому передачі Обладнання (у 2-х екземплярах), оформлений зі сторони Постачальника;

- інші документи, вказані у Специфікації.

Сторонами підписані Специфікації: №1 від 06.03.2014р., №2, №3 від 27.05.2014р., №5, №6 від 20.08.2014р., №7 від 26.09.2014р., №8 від 31.10.2014р., №9 від 26.12.2014р., №10 від 14.05.2015р., №11 від 14.05.2015р., №12, №13 від 30.06.2015р., №14 від 15.07.2015р., №15 від 27.07.2015р., №16 від 19.08.2015р., №17 від 21.10.2015р., відповідно до якої узгодили найменування, кількість та ціну продукції.

Факт поставки продукції та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача підтверджується видатковими накладними: №Е-174 від 27.01.2014р., №Е-177 від 27.01.2014р., №Е-72 від 18.03.2014р., №Е-485 від 27.03.2014р., №Е-675 від 28.04.2014р., №Е-1347 від 18.06.2014р., №Е-676 від 19.06.2014р., №879 від 02.07.2014р., №Е-1558 від 06.10.2014р., №Е-2453 від 18.11.2014р., №Е-1607 від 01.12.2014р., №Е-2557 від 05.12.2014р., №Е-2387 від 26.12.2014р., №Е-635 від 08.06.2015р., №Е-2452 від 18.11.2014р., №2453 від 18.11.2014р., №Е-1374 від 22.10.2015р., №Е-1207 від 24.09.2015р., №Е-1144 від 02.11.2015р., належним чином засвідчені копії яких міститься у матеріалах справи, з відмітками про отримання - підписами уповноважених осіб.

Означені накладна підписані сторонами без заперечень. Повноваження представника отримувача підтверджені відповідними довіреностями: №4760 від 21.01.2014р., №563 від 11.03.2014р., №809 від 25.03.2014р., №1129 від 23.04.2014р., №1926 від 17.06.2014р., №1804 від 20.06.2014р., №2139 від 02.07.2014р, №3817 від 13.11.2014р., №4067 від 27.11.2014р., №4346 від 19.12.2014р., №279 від 02.06.2015р., №3817 від 13.11.2014р., №849 від 30.09.2015р., №1067 від 28.10.2015р., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умов п. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію оплатив не в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості за поставлений товар становить 758365,52 грн.

На момент прийняття рішення по справі відповідач існуючий борг у розмірі 758365,52 грн. не погасив, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 8265,47 грн., інфляційних витрат у розмірі 53595,97 грн., відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 8265,47 грн., розрахована по кожній накладній, інфляційні витрати у розмірі 53595,97 грн., розрахована по кожній накладній, суд перевірив на правильність розрахунку, дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 25388,65 грн., відповідно до п.7.2. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п. п. 1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.7.2. Договору, передбачено, що у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів терміну оплати Ресурсів, Покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування пені за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Заявлений до стягнення розмір пені у розмірі 25388,65 грн., розрахована за накладною, відповідно до п.7.2. Договору, суд перевірив на правильність розрахунку, дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Клопотання відповідача щодо зменшення суми пені на 80% судом до уваги не приймається у звязку з тим, що відповідач до суду не надав усіх документів про скрутне становище підприємства.

Також, суд повідомляє, щодо надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/3378/15 відповідача, Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», не позбавлено права на подання заяви, відповідно до ст. 121 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у розмірі 12684,22 грн., згідно задоволеним позовним вимогам.

Також, за приписами ст. 49, 84 ГПК України при винесенні рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами та про повернення судового збору з бюджету у разі необхідності.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2. ст. 44 ГПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч.1. ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з ч.1. ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2015р. становить 1218,00 гривень.

Позивачем у позовній заяві №2080 від 30.11.2015р. заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 914573,44 грн., тобто майнові вимоги у розумінні ч.2. ст. 16 ЦК України, ч.2. ст. 20 ГК України.

Розміри ставок судового збору встановлені у частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відтак, з огляду на приписи вказаного Закону позивачем у даному випадку повинно бути сплачено за подання до суду позовної заяви судовий збір у розмірі 13718,60 гривень.

Разом з цим, позивачем до позовної заяви додане платіжне доручення №1428 від 30.11.2015р. про сплату судового збору у розмірі 17029,07 грн., тобто судовий збір було внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Розмір переплати становить 3310,47 грн.

Враховуючи те, що за приписами п.1. ч.1. ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом та із урахуваннях заяви про зменшення розміру позовних вимог, то сума судового збору у розмірі 4344,85 гривень, яка сплачена на підставі платіжного доручення №1428 від 30.11.2015р. на суму 17029,07 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України як надмірно сплачена.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 526, 627, 629, 530, 549, 625, 655, 662, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 216-218, 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕС», м. Київ до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 845615,61 грн., а саме: 758365,52 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 8265,47 грн., інфляційні нарахування у розмірі 53595,97 грн., пені у розмірі 25388,65 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, б. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕС» (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 8, оф. 199; ) заборгованість у розмірі 758365,52 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 8265,47 грн., інфляційні нарахування у розмірі 53595,97 грн., пені у розмірі 25388,65 грн., судовий збір у розмірі 12684,22 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕС» (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 8, оф. 199; ) з державного бюджету України суму судового збору у розмірі 4344,85 гривень, сплаченого відповідно до платіжного доручення №1428 від 30.11.2015р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99