ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа № 911/5230/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми Конкорд-агро, Київська обл., смт Гребінки

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Дніпро, Київська обл., с. Кодаки

про стягнення 215 659,50 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №1 від 01.01.2016)

від відповідача: не прибув

встановив:

03.12.2015 Приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма Конкорд-агро (далі-Агрофірма Конкорд-агро/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Дніпро (далі-ТОВ Агро-Дніпро/відповідач) про стягнення 215 659,50 гривень, з яких 70 992,00 грн основного боргу згідно договору на виконання сільськогосподарських робіт №48КА-2012 від 12.11.2012, 53 684,15 грн інфляційних втрат та 90 983,35 грн процентів за використання грошей.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.12.2015 порушено провадження у справі №911/5230/15, розгляд справи призначено на 28.12.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.12.2015 відкладено розгляд справи на 12.01.2016.

У судовому засіданні 12.01.2016 судом було оголошено перерву до 25.01.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2016 розгляд означеної справи відкладено на 01.02.2016.

У судове засідання 01.02.2016 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх у сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.11.2012 між ТОВ Агро-Дніпро (далі-замовник) та Агрофірма Конкорд-агро (далі-виконавець) було укладено договір на виконання сільськогосподарських робіт №48КА-2012 (далі-договір), відповідно до умов якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобовязання виконати наступні види та обсяги робіт: обмолот сої на площі 210 га.

Пунктами 1.2., 2.6., 3.1., 3.2. та 6.2. договору передбачено, що замовник зобовязується прийняти виконанні сільськогосподарські роботи та оплатити їх вартість у порядку та строки, визначені цим договором.

Прийомка-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийомки-передачі, що надається виконавцем замовнику в день закінчення виконаних робіт.

Вартість робіт, передбачених цим договором, встановлюється за погодженням сторін і передбачена протоколом узгодження договірної ціни, що додається до цього договору та є його невідємною частиною.

Розрахунок за виконані роботи проводиться на протязі двох банківських днів після підписання сторонами акту прийомки-передачі виконаних робіт або після закінчення строку, передбаченого п. 2.7.

Цей договір набуває чинності з моменту його укладання та діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

Відповідно до протоколу погодження вартості робіт, який є невідємною частиною договору, договірна вартість виконаної роботи становить 348,00 грн за один гектар.

Судом встановлено, що позивач свої договірні зобовязання виконав належним чином.

Так, 26.12.2012 сторонами було підписано акт здачі-прийняття робіт по договору №48КА-212 від 12.11.2012, відповідно до якого погоджено, що робота по обмолоту сої, виконана на площі 204 га, прийнята замовником. До того ж, сторони погодили загальну вартість виконаних робіт у розмірі 70 992,00 грн, із розрахунку 348,00 грн за один гектар. Копія зазначеного акта здачі-прийняття робіт, скріпленого підписами та відбитками печаток сторін, наявна в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов договору.

Оскільки відповідачем не виконано умови договору та не проведено розрахунків за виконанні роботи по обмолоту сої, позивач звернувся до відповідача з листом вимогою №65 від 13.05.2014, відповідно до якого вимагав перерахувати на рахунок Агрофірми Конкорд-агро кошти, зокрема 70 992,00 грн основного боргу.

Посилаючись на те, що відповідач на вимогу не відповів, свої грошові зобовязання не виконав, розрахунки за надані позивачем згідно договору послуги не провів, позивач просить суд стягнути з відповідач, зокрема, 70 992,00 грн суми основного боргу.

Дослідивши повно і всебічно матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Приписами статей ст. 175, 173 Господарського кодексу України унормовано, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 901, 903, ст. 629 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання.

З огляду наведеного, підписання відповідачем як договору так і акта здачі-прийняття робіт без будь-яких зауважень чи заперечень щодо якості та обсягу виконаної роботи свідчить про належне виконання позивачем своїх договірних зобов'язань, що породжує для відповідача обовязок по оплаті виконаних робіт у повному обсязі у строки передбачені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що відповідач свої грошові зобовязання за договором на виконання сільськогосподарських робіт №48КА-2012 від 12.11.2012 не виконав, а також те, що розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 70 992,00 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Посилання ж відповідача на відсутність дати укладання протоколу погодження договірної вартості робіт за договором, відтак не набрання ним чинності та безпідставність застосування позивачем його положень оцінюється судом критично, позаяк протокол погодження вартості робіт скріплений підписами та печатками сторін, що свідчить про погодження сторонами вартості виконаних робіт, у той час як відсутність дати підписання означеного протоколу не впливає на встановлення взаємних прав та обовязків сторін за договором, який у свою чергу містить усі істотні умови правочину, зокрема дату підписання.

Крім того, у звязку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з ТОВ Агро-Дніпро, зокрема, 53 684,15 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.01.2014 по 31.07.2015 на 70 992,00 грн заборгованості.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки арифметично вірний розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, обрахованих судом в межах визначеного позивачем періоду, становить 53 740,94 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 53 684,15 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача 90 983,35 грн процентів річних, нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України на 70 992,00 грн боргу за період з 31.12.2012 по 04.12.2015, суд вважає за необхідне зазначити таке.

В обгрунтування заявленої позовної вимоги позивач зазначає, що відповідно до додаткових умов протоколу погодження вартості робіт за договором сторонами погоджено інший розмір процентів, ніж це передбачено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме 0,12% за кожен день прострочення, а тому позивачем при розрахунку було використано саме такий розмір процентів річних.

Так, відповідно до додаткових умов протоколу погодження договірної вартості робіт за договором сторонами погоджено, що у разі порушення строків оплати виконаних робіт, передбачених договором, та/або встановлення інших строків оплати, що перевищують строки встановлені при укладенні договору, договірна вартість збільшується на 0,12 відсотка за кожен день перевищення строків оплати, встановлених при укладанні договору.

Виходячи з правового аналізу ст. 625 ЦК України, 3% річних не є основним зобовязанням та не входять до складу договірної вартості товарів, робіт чи послуг, а є самостійним засобом захисту цивільних прав і забезпечення виконання зобов'язань - певною компенсацією знецінення грошових коштів внаслідок прострочення оплати боргу.

До того ж, стягнення процентів річних як захід відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно спосіб захисту майнового права та інтересу кредитора, застосовується лише за наявності порушення грошового зобов'язання.

Вищезазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №4 від 17.12.2013.

Поряд з тим, відповідно до приписів ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, виходячи з правового аналізу вищезазначених норм закону та положень протоколу погодження договірної вартості робіт за договором, суд дійшов висновку, що передбачене збільшення договірної вартості на 0,12% за своєю правовою природою є зміною ціни договору, а саме вартості виконаних робіт, оскільки передбачені сторонами 0,12% є складовою для розрахунку ціни договору, а не самостійним заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання у порядку ст. 625 ЦК України, як помилково вважає позивач.

До того ж, враховуючи, що передбачені ст. 625 ЦК України відсотки річних є правовим наслідком порушення грошового зобовязання, у той час як збільшення договірної ціни на 0,12% передбачено сторонами як за порушення строків оплати виконаних робіт, так і у разі встановлення інших строків оплати, зазначені положення не узгоджуються з приписами ст. 625 ЦК України.

Інших доказів встановлення сторонами розміру процентів, відмінного від унормованого ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, суду не надано.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем встановлення іншого розміру процентів, ніж це передбачено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, суд здійснював нарахування 3% річних на 70 992,00 грн боргу за визначений позивачем період.

Оскільки арифметично вірний розмір процентів річних, обрахованих судом за визначений позивачем період з урахуванням передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України процентів, становить 6 237,57 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 90 983,35 процентів річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 6 237,57 грн.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського суду України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Дніпро (площа Леніна, 1, с. Кодаки, Васильківський р-н, Київська обл., 08645, ідентифікаційний код 30662397) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми Конкорд-агро (вул. Київська, 140, смт Гребінки, Васильківський р-н, Київська обл., 08662, ідентифікаційний код 30362276) 70 992 (сімдесят тисяч дев'ятсот девяносто дві) грн 00 коп. заборгованості, 53 684 (пятдесят три тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 15 коп. інфляційних втрат, 6 237 (шість тисяч двісті тридцять сім) грн 57 коп. 3% річних та 1 963 (одну тисячу девятсот шістдесят три) грн 71 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 03.02.2016

Суддя В.А. Ярема