РІШЕННЯ

"21" січня 2016 р.Справа № 921/1137/15-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства НААН (вул. 40-річчя Перемоги, 1, с. Корделівка, Калинівський район, Вінницька область, 22446)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агропост-Тернопіль" (вул. Чернівецька, 44-Б, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46400)

про cтягнення заборгованості в сумі 397 299,44 грн.

За участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - не з'явився.

Суть справи:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства НААН звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агропост-Тернопіль" про стягнення, з врахуванням зменшення позовних вимог 217500 грн. боргу, 16821,98 грн. 3% річних, 162907,50 грн. втрат від інфляції.

Розгляд справи, призначений вперше на 14 грудня 2015 року було відкладено на 21 січня 2016 року.

Уповноважений представник відповідача, участь якого не визнавалась обов'язковою, в судове засідання жодного разу не з'явився, витребувані документи, у т.ч. відзив на позов не представив.

Направлені на його адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвали про відкриття провадження та відкладення розгляду справи, повернулись з відміткою пошти про неможливість вручення у зв'язку з відсутністю адресата. Однак, як вбачається з поданого позову та спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, ТОВ "Агропост-Тернопіль" про зміну свого місцезнаходження органи державної реєстрації не повідомляло.

За змістом ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.)

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (ст. 75 ГПК України).

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для такого розгляду, суд вважає за можливе вирішити спір, в порядку ст. 75 ГПК України.

В засіданні представнику позивача розяснювались належні йому права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

18 квітня 2013 року між Державним підприємством "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства НААН та ТОВ "Агропост Тернопіль" укладено договір №5 купівлі - продажу 83,7 тон цукру на суму 418500 грн.

У пункті 4 договору сторони передбачили можливість проведення розрахунків за поставлений цукор шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, внесення готівки в касу господарства або проведення взаємозаліку між сторонами по бухгалтерських документах.

На виконання умов договору №5 від 18 квітня 2013 року, по накладних №№72/2 від 18 квітня 2013 року, №44/2 від 19 квітня 2013 року, на підставі виданої ТОВ "Агропост Тернопіль" довіреності №6 від 18 квітня 2013 року, уповноважений представник відповідача отримав від ДП ДГ "Корделівське" ІК НААН 1674 мішки цукру вагою 83,7 тон на суму 418500 грн.

На вказані господарські операції, ДП ДГ "Корделівське" ІК НААН (продавцем) було видано покупцю податкові накладні, які згідно з Податковим кодексом України є податковим документом та складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зауважень щодо відступів від положень угоди, інших недоліків щодо кількості та якості поставленого товару від покупця не надходило.

Поряд з цим, 15 квітня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір поставки №15-04/13, відповідно до умов якого, ТОВ "Агропост- Тернопіль" брало на себе зобов'язання поставити ДП ДГ "Корделівське" ІК НААН борону дискову, прикотуючий коток, причіпний оприскувач та коток зубчато-кільчатий, всього, обладнання на загальну суму 418500 грн.

Однак, в порушення умов договору №15-04/13 від 15 квітня 2013 року, по видатковій накладній №РН-0000005 від 18 квітня 2013 року ТОВ "Агропост- Тернопіль" передало ДП ДГ "Корделівське" ІК НААН лише борону дискову та прикотуючий коток на загальну суму 201000 грн.

Як вбачається з представленого акта звірки взаємних розрахунків від 23 грудня 2013 року, змісту позову та пояснень представника позивача, вартість поставленого відповідачем обладнання було зараховано позивачем в рахунок погашення зобов'язання по оплаті за поставлений цукор.

Решта обладнання поставлено не було. Обов'язок оплатити 00) 217500грн. вартості отриманого цукру ТОВ "Агропост- Тернопіль" не виконало.

Не сплачено ТОВ "Агропост- Тернопіль" 217500 грн. заборгованості і в строк до 25 грудня 2013 року, вказаний у гарантійному листі від 23 грудня 2013 року.

Не виконання відповідачем взятих на себе зобовязань стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення порушених прав в судовому порядку.

На запитання суду про те, чи виставлялися відповідачу рахунки на оплату, представник позивача відповіді не надав. Проте зазначив, що 19.04.2013 р. цукор поставлявся не як плата за техніку. Можливий взаємозалік міг відбутися лише за погодженням обох сторін.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Так, статтею 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання зобовязання не встановлений, боржник повинен виконати його в семи денний термін з дня предявлення про це вимоги кредитора, за умови, що обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, у п.1.7 постанови пленуму № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" Вищий господарський суд України рекомендує судам виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України, якою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання.

Нормами ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Між сторонами у справі виникли зобовязання, які за своєю правовою природою мають ознаки договору купівлі - продажу.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України покладає на покупця обовязок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.2 ст. 692 ЦК України).

Судом зясовано, що в порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, розрахунок по оплаті вартості отриманого цукру боржник провів в день його відпуску однак лише частково. Заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 217500 грн.

В Акті звірки взаємних розрахунків та гарантійному листі від 23 грудня 2013 року, дана сума значиться сторонами як "заборгованість", тобто зобов'язання, термін виконання якого вже настав.

Доказів на підтвердження іншого, у т.ч. проведення розрахунку станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення заборгованості в сумі 217500 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані і незаперечені відповідачем.

Згідно з ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення виконання грошових зобовязань боржник на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з врахуванням втрат від інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Зважаючи на суму боргу, передбачений договором строк виникнення зобовязання, розрахунок позивача, період нарахування, інші обставини справи, вимоги про стягнення 16821,98 грн. 3% річних та 162907,50 грн. втрат від інфляції, є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08 липня 2011 року, судові витрати по справі відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно сумі задоволених вимог та враховуючи зменшення позовних вимог судовий збір в сумі 1 грн. 06 коп. підлягає поверненню з Державного бюджету за письмовою заявою позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1,2, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

1. Стягнути ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агропост-Тернопіль" (46400, вул. Чернівецька, 44-Б, м. Тернопіль, Тернопільська область, код 38535270) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства НААН (22446, вул. 40-річчя Перемоги, 1, с. Корделівка, Калинівський район, Вінницька область, код 00497644) 217500 (двісті сімнадцять тисяч пятсот) грн. боргу, 16821 (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 98 коп. 3% річних, 162907 (сто шістдесят дві тисячі девятсот сім) грн. 50 коп. втрат від інфляції, 5958 (пять тисяч девятсот пятдесят вісім) грн. 44 коп. сплаченого судового збору.

Видати наказ.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення, через місцевий господарський суд.

Дата підписання: 26 січня 2016 року.

Суддя І.П. Шумський