донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.01.2016 справа №908/5088/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4, за довіреністю; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнасінняпром", с. Сонячне, Запорізька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від25.11.2015 р. (підписано 26.11.2015р.)
у справі№ 908/5088/15 (суддя Місюра Л.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрнасінняпром", с. Сонячне, Запорізька область
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, с. Сонячне, Запорізька область
простягнення 68 402,72 грн.
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнасінняпром", с. Сонячне, Запорізька область (Позивач) із позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, с. Сонячне, Запорізька область (Відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 33 339,78 грн., 3% річних в сумі 5 357,20 грн. та інфляційних в сумі 29 705,74 грн.

Рішенням господарського суду від 25.11.2015р. в задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку з перебігом строку позовної давності.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував строк позовної давності до спірної частини заборгованості, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом не в повному обсязі зясовані обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що згідно акту заліку взаємних вимог від 31.12.2012р., акту звіряння взаєморозрахунків станом на 31.03.2012р. та акту звіряння взаєморозрахунків станом на 01.01.2013р. відповідачем була визнана заборгованість, дані акти були підписані в межах строку позовної давності, а не після його спливу, що тягне за собою переривання строку позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності відповідача, який не скористався правом участі в судовому засіданні, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача вартості поставленого товару на загальну суму 33 339,78 грн.: карбаміду кількістю 3,6 тон на суму 8 514,00 грн., гербіциду Лонгред Гранд 75% кількістю 8,0 кг на суму 8 220,40 грн., гербіциду Харнес 90% кількістю 100,0 л на суму 6 380,00 грн. та гербіциду Гезогард 500 FW k.c. кількістю 45,0 л на суму 4 668,75 грн., у підтвердження чого позивач посилається на видаткову накладну № РН-0000040 від 07.05.2010 р.

До теперішнього моменту спірний товар оплачено не було.

Факт здійснення поставки, обсяг та вартість поставленого товару сторони не оспорюють.

Згідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 статті 692 цього Кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено поняття строку позовної давності, як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.ч. 1,5 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Вимогами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки докази узгодження сторонами строку оплати поставленого товару в матеріалах справи відсутні, у позивача виникло право вимоги оплати спірного товару з наступного дня після передання товару відповідачу, отже до моменту його звернення до суду з відповідним позовом у вересні 2015р. вже сплинув строк позовної давності на стягнення заборгованості за поставлений у 2010 році товар на суму 33 339,78 грн.

Крім того позивачем були заявлені до стягнення 3% річних за період з 08.05.2010 року по 15.09.2015 року в сумі 5 357,20 грн. та інфляційні за період з травня 2010 року по серпень 2015 року в сумі 29 705,74 грн.

В матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування строку позовної давності, отже згідно до вимог ч. 4 ст.267 ЦК України, висновок суду першої інстанції про відмову в позові в частині стягнення заборгованості в розмірі 33 339,78грн., 3% річних в сумі 5 357,20 та інфляційних в сумі 29 705,74грн. у звязку зі спливом строку позовної давності є вірним.

Судова колегія вважає безпідставними доводи позивача про переривання строку позовної давності у порядку ст. 264 ЦК України через підписання сторонами акту заліку взаємних вимог від 31.12.2012р., акту звіряння взаєморозрахунків станом на 31.03.2012р. та акту звіряння взаєморозрахунків станом на 01.01.2013р. в межах строку позовної давності за наступних підстав.

Згідно до вимог зазначеної норми, підставою до переривання строку позовної давності є вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним зазначеного боргу.

Зазначені акти не є підтвердженням вчинення такого правочину, оскільки, він не містить посилання на визнання боргу саме за спірною накладною, а є відображенням лише стану бухгалтерського обліку відповідача на зазначений момент.

Доказів вчинення конкретних дій позивача, що свідчать про визнання відповідачем боргу до моменту спливу строку позовної давності позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 25.11.2015 року у справі № 908/5088/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнасінняпром", с. Сонячне, Запорізька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.11.2015 року у справі № 908/5088/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим.

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГСДО