ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 р. Справа № 909/464/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3"

вул. Лєскова, 9, м. Київ в особі Івано-Франківської ОД АТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" вул. Незалежності, 19, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5

АДРЕСА_1,

Калуський район, Івано-Франківська область

до відповідача: ОСОБА_6

АДРЕСА_1,

Калуський район, Івано-Франківська область

про стягнення 151 410,83 євро заборгованості та 435 587,84 грн. пені та штрафів за порушення умов Кредитного договору № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р.

За участю:

від позивача: ОСОБА_7 - представник, (довіреність № 395/15 від 03.08.2015 р.), ОСОБА_8 - заступник начальника Відділу стягнення Управління проблемних кредитів Банку Львівської обласної дирекції Департаменту проблемних кредитів Банку (довіреність № 376/15-Н від 30.07.2015 р.);

від відповідача ОСОБА_6: ОСОБА_3 - представник, (довіреність № 3146 від 09.12.2013 р.);

від відповідача ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 представники не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Івано-Франківської області подано позов ОСОБА_1 акціонерним товариством "ОСОБА_2 ОСОБА_3" в особі Івано-Франківської ОД АТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" до ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення в солідарному порядку 1 608 202,21 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р., що у валюті кредиту становить 124 760,65 євро.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 30.04.2014 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 20.05.2014 р.

Порушуючи провадження у справі судом здійснено електронний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 30.04.14 значиться ФОП ОСОБА_6, де зазначена адреса відповідача - 77300, АДРЕСА_2.

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_6 зареєстрований як ФОП в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В судових засіданнях 20.05.2014 р. та 27.05.2014 р. судом оголошувались перерви до 27.05.2014 р. та 05.06.2014 р. відповідно, про що представників сторін повідомлено під розписку.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2014 р. в прийнятті заяви про уточнення позовних вимог (вих. № 140-13-2-00/16-377 від 20.05.2014 р.; вх. № 7878/12 від 22.05.2014 р.) відмовлено. Провадження у справі в частині стягнення з ФОП ОСОБА_6 1 608 202,21 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р., що у валюті кредиту становить 124 760,65 євро припинено та відкладено розгляд справи в частині стягнення з ФОП ОСОБА_5 1 608 202,21 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р., що у валюті кредиту становить 124 760,65 євро на 24.06.2014 р.

12.06.2014 р. до господарського суду Івано-Франківської області поступила апеляційна скарга відповідача ФОП ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2014 р. зупинено провадження у справі до завершення розгляду апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2014 р. ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2014 р. в частині припинення провадження скасовано, матеріали справі в цій частині направлено до господарського суду Івано-Франківської області для розгляду.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2014 р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 09.09.2014 р.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 09.09.2014 р. виправлено допущену описку в ухвалі господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2014 р. Предметом спору слід вважати стягнення в солідарному порядку 1 608 202,21 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р., що у валюті кредиту становить 124 760,65 євро та відкладено розгляд справи на 25.09.2014 р.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову (вих. № 140-13-2-00/16-658 від 12.09.2014 р.; вх. № 12337/14 від 18.09.2014 р.) шляхом накладення арешту на все майно, що належить ФОП ОСОБА_5, в межах суми позову.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 25.09.2014 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ФОП ОСОБА_5, в межах суми позову відмовлено та відкладено розгляд справи на 02.10.2014 р.

В судовому засіданні 02.10.2014 р. судом оголошено перерву до 09.10.2014 р., про що представників сторін повідомлено під розписку.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області 09.10.2014 р. призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 р. погоджено строк проведення судово-економічної експертизи № 7985 із виконанням у ІІІ кварталі 2015 р.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 17.03.2015 р. поновлено провадження у справі, задоволено клопотання судового експерта ОСОБА_9 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Волинського відділення (вих. № 223 від 10.03.2015 р.; вх. № 2998/15 від 17.03.2015 р.) про представлення додаткових матеріалів необхідних для дачі висновку, зобов'язано позивача ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" в особі Івано-Франківської ОД АТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" в строк до 30.03.2015 р. подати для експертизи необхідні документи, зобов'язано відповідача ФОП ОСОБА_5 оплатити експертизу протягом місяця з дня одержання рахунку № 62 від 10.03.2015 р. та зупинено провадження у справі.

До господарського суду Івано-Франківської області повернулися матеріали справи з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз з експертним висновком № 7985 від 23.09.2015 р., в якому підтверджено заборгованість відповідача ФОП ОСОБА_5 по кредиту в сумі 119 061,47 євро, однак не підтверджено заборгованість по процентам та пені.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 13.10.2015 р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 27.10.2015 р.

Ухвалами господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 р. та 10.11.2015 р. відкладено розгляд справи на 10.11.2015 р. та 24.11.2015 р. відповідно.

До господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог (вих. № 140-13-2-00/16-499 від 20.11.2015 р.; вх. № 18353/15 від 24.11.2015 р.).

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2015 р. відкладено розгляд заяви про збільшення позовних вимог та справи на 01.12.2015 р.

В судових засіданнях 01.12.2015 р. та 15.12.2015 р. судом оголошувалась перерва до 15.12.2015 р. та 12.01.2016 р. відповідно, про що представників сторін повідомлено під розписку.

До господарського суду Івано-Франківської області надійшло клопотання відповідача ФОП ОСОБА_5 про припинення провадження у справі (вх. № 301/16 від 12.01.2016 р.).

Ухвалами господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2016 р. та 20.01.2016 р. відкладено розгляд заяви про збільшення позовних вимог, клопотання про припинення провадження у справі та справи на 20.01.2016 р. та 27.01.2016 р. відповідно.

В судовому засіданні представник відповідача ФОП ОСОБА_5 клопотання про припинення провадження у справі підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Клопотання обґрунтоване тим, що відкриваючи провадження у справі господарський суд виходив з того, що фізична особа ОСОБА_6 також є зареєстрована у якості суб'єкта підприємницької діяльності, відомості про що містяться в державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Однак відповідно до позовних матеріалів і як було з'ясовано згодом у судовому засіданні, ОСОБА_6 у даних правовідносинах є поручителем і виступає як фізична особа (не суб'єкт підприємницької діяльності), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), так як фізична особа в даному випадку не може бути стороною процесу. Дані обставини свідчать про порушення судом правил підвідомчості спорів та помилковість відкриття провадження у справі, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі підлягає припиненню.

Представники позивача в судовому засіданні щодо припинення провадження у справі заперечили та просили суд у задоволенні клопотання відмовити. В обґрунтування заперечень зазначено, що у суду відсутні правові підстави припинення провадження в цілому по справі. Практика по розгляду у подібних відносинах дозволяє зробити висновок про можливість розгляду питання припинення провадження в частині стягнення з ОСОБА_6, як солідарного боржника, але аж ніяк не припинення провадження і щодо ФОП ОСОБА_5 Що стосується позовної вимоги до ОСОБА_6, як солідарного боржника за договором поруки, то позивач вважає за необхідне розглянути дану вимогу в одному позові з вимогою про стягнення заборгованості ФОП ОСОБА_5 за кредитним договором, оскільки договір поруки укладався саме для забезпечення виконання кредитного договору укладеного з ФОП ОСОБА_5, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Також позивач при виборі саме такого способу захисту свого порушеного права виходив з доцільності розгляду цих договорів яка пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Розглянувши клопотання про припинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що в кредитному договорі кредитором виступає ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3", позичальником - ФОП ОСОБА_5, отже виходячи з положень ст. 1 ГПК України даний спір в частині стягнення з ФОП ОСОБА_5 заборгованості підвідомчий господарському суду.

Стосовно припинення провадження в частині позовної вимоги до ОСОБА_6, як солідарного боржника за договором поруки суд зазначає, що ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2014 р. провадження у справі в цій частині вже припинялося, оскільки господарський суд дійшов висновку про неможливість розгляду в порядку господарського судочинства позовної вимоги до фізичної особи ОСОБА_6 Однак постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2014 р. ухвалу суду від 05.06.2014 р. в частині припинення провадження скасовано, матеріали справі в цій частині направлено до господарського суду Івано-Франківської області для розгляду. Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_6 зареєстрований як ФОП в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд вважає за доцільне розглядати вищезазначену вимогу в одному позові з вимогою про стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_5 за кредитним договором, оскільки договір поруки укладався саме для забезпечення виконання кредитного договору укладеного з ФОП ОСОБА_5, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

В судовому засіданні представниками позивача подано суду уточнену заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 1098/16 від 27.01.2016 р.) згідно якої просять стягнути з ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р., 119 061,47 євро - тіло кредиту; 32 349,36 євро - відсотки та 416 987,84 грн. - пеня.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, а тому уточнена заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 1098/16 від 27.01.2016 р.) підлягає прийняттю та розгляду по суті, відповідно до збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 27.01.2016 р. судом оголошено перерву до 15:00 год. та надано можливість представникам відповідачів ознайомитись із заявою про збільшення позовних вимог та із розрахунком заборгованості долученого до заяви.

Через канцелярію господарського суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про оголошення перерви в судовому засіданні до 03.02.2016 р. зважаючи на відсутність можливості у короткий термін здійснити перевірки даних та правильність здійснення розрахунків викладених у поданому позивачем розрахунку заборгованості, оскільки ні відповідач ОСОБА_6 ні його представники не є фахівцями у галузі фінансових розрахунків, а також у зв'язку з перебуванням аудитора з яким у відповідача ОСОБА_6 укладено договір на аудиторське обслуговування у відрядженні.

Не підлягає задоволенню клопотання відповідача ОСОБА_6 про оголошення перерви в судовому засіданні, оскільки причини, на які посилається, не є поважними причинами. Судом самостійно здійснено перерахунок сум зазначених у розрахунку.

Представник відповідача ОСОБА_5 після перерви в судове засідання не з'явився.

За таких обставин, у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача ОСОБА_5 за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням уточненої заяви про збільшення розміру позовних вимог, заслухавши пояснення представників сторін присутніх у судовому засіданні, оцінивши докази у відповідності до ст. 43 ГПК України, суд встановив наступне.

08.04.2008 р. між ВАТ "ОСОБА_2 банк ОСОБА_3", найменування банку перейменовано на АТ "ОСОБА_2 банк ОСОБА_3" та ФОП ОСОБА_5 укладено Генеральну кредитну угоду № 52 (далі - Генеральна кредитна угода).

В межах Генеральної кредитної угоди між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р. (далі - Кредитний договір).

Згідно Кредитного договору ВАТ "ОСОБА_2 банк ОСОБА_3" (далі - Кредитор) надало ФОП ОСОБА_5 (далі - Позичальник) кредит в розмірі 144 000,00 (сто сорок чотири тисячі) євро зі сплатою 13,25% відсотків річних на умовах визначених Кредитним договором та кінцевим терміном повернення до 06.04.2018 р. включно.

Відповідно до п. 3.7. Кредитного договору сторони домовилися, що погашення заборгованості за Кредитним договором буде здійснюватися відповідно до Графіку погашення кредитної заборгованості (невід'ємний додаток № 1 до цього договору).

Правовідносини кредитора та позичальника також врегульовувались Додатковими угодами до Кредитного договору № 014/14-10/200-1 G52 від 30.09.2009 р., № 014/14-10/200-2 G52 від 31.05.2010 р., № 014/14-10/200-3 G52 від 29.04.2011 р., № 014/14-10/200-4 G52 від 27.06.2012 р., відповідно до яких встановлювались пільгові процентні ставки на певні строки (умови їх застосування та продовження).

Пунктом 6.15. Кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується в строки, передбачені договором, здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів - у валюті, що відповідає валюті кредиту. Позичальник зобов'язаний здійснювати сплату інших комісій, пені та штрафів в національній валюті України (по офіційному курсу НБУ на день сплати - для кредитів в іноземній валюті).

Позичальником порушено умови п. п. 3.7., 6.15. Кредитного договору та Додаткових угод до нього, в частині строків погашення заборгованості за Кредитним договором і станом на 19.11.2015 р. заборгованість становить: 119 061,47 євро - тіло кредиту, 32 349,36 євро - відсотки та 416 987,84 грн. - пеня.

Кредитор має право дострокового вимагати погашення заборгованості від позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадку невиконання позичальником розділу 6 цього договору (п. 7.3. Кредитного договору).

23.01.2014 р. позивач надіслав відповідачу ФОП ОСОБА_5 вимогу № 140-13-2-00/16-35/47 про виконання зобов'язань по Кредитному договору. Дана вимога отримана відповідачем ФОП ОСОБА_5 28.01.2014 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 08.04.2008 р. між ВАТ "ОСОБА_2 банк ОСОБА_3" та відповідачем ОСОБА_6 укладено Договір поруки № G52-114 (далі - Договір поруки, з наступними змінами та доповненнями внесеними Додатковими договорами від 29.04.2011 р. та 27.04.2012 р.).

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки поручитель ОСОБА_10 на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язаннях боржника (відповідача ФОП ОСОБА_5 О.), які виникають з умов Кредитного договору.

У відповідності до п. 2.1 Договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитних договорах, укладених в межах Генеральної кредитної угоди, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитними договорами, комісійної винагороди, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, встановлену на момент подання позовної вимоги у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з наступного.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" поняття банківського кредиту визначається як будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є концесуальним, він вважається укладеним із моменту досягнення згоди між сторонами за всіма істотними умовами, двостороннім (встановлює права й обов'язки як для кредитодавця, так і для позичальника) та відплатним (обов'язкова відплатність фінансових послуг з надання кредиту у вигляді процентів).

Згідно із ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав прийняті на себе зобов'язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером № TR010/14-10/200G5 від 15.04.2008 р. на суму 144 000,00 євро із призначенням платежу видача позики відповідно до умов Кредитного договору № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008 р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ФОП ОСОБА_5 не виконала взяті на себе зобов'язання відповідно до умов Кредитного договору у встановлені строки не повернув заборгованість за кредитом в сумі 119 061,47 євро (в т.ч. 51 386,94 євро прострочена заборгованість за кредитом). 23.01.2014 р. позивач надіслав відповідачу ФОП ОСОБА_5 вимогу дострокове повернення заборгованості. Заборгованість відповідача ФОП ОСОБА_5 по тілу кредиту в сумі 119 061,47 євро підтверджується також експертним висновком Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. За таких обставин позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 119 061,47 євро є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає, що представником позивача подано суду пояснення до розрахунку заборгованості по Кредитному договорі із наведенням прикладів розрахунку відсотків.

Суд здійснив перерахунок заборгованості по відсоткам, дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 32 349,36 євро (в т.ч. 30 231,53 євро прострочена заборгованість за відсотками) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами Кредитного договору, зокрема пунктом 10.2. Кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період існування заборгованості, за кожний день прострочення.

Слід також визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення пені за тілом кредиту в сумі 263 278,88 грн. та пені за відсотками в сумі 153 708,96 грн. за період з 19.06.2015 р. по 19.11.2015 р., правильність нарахування яких перевірена судом, оскільки така вимога заявлена на підставі закону.

У відповідності до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 08.04.2008 р. між ВАТ "ОСОБА_2 банк ОСОБА_3" та відповідачем ОСОБА_6 укладено Договір поруки № G52-114.

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки поручитель ОСОБА_10 на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язаннях боржника (відповідача ФОП ОСОБА_5 О.), які виникають з умов Кредитного договору.

У відповідності до п. 2.1 Договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитних договорах, укладених в межах Генеральної кредитної угоди, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитними договорами, комісійної винагороди, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, встановлену на момент подання позовної вимоги у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (солідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на вище викладене та зважаючи на те, що факт неналежного виконання зобов'язань підтверджується матеріалами справи, вимога про солідарну відповідальність є обгрунтованою.

У пункті 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

За правилами, встановленими ст. 49 ГПК України, судовий збір по справі слід покласти на відповідачів.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 543, 546, 549, 551, 554, 610-612, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 232, 345 Господарського кодексу України та керуючись ст. ст. 22, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3" в особі Івано-Франківської ОД АТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 (паспорт: СС № 881043, виданий Калуським MB УМВС в Івано-Франківській області), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача - ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3" - 151 410,83 євро (сто п'ятдесят одна тисяча чотириста десять євро вісімдесят три євроценти) - заборгованості за Кредитним договором № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р., а також 435 587,84 грн. (чотириста тридцять п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят сім гривень вісімдесят чотири копійки) - пені та штрафів за порушення умов Кредитного договору № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р.

Стягнути з відповідача ОСОБА_6, (паспорт: СС № 103225, виданий Калуським MB УМВС в Івано-Франківській області), ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, як солідарного боржника ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 за Договором поруки № G52-114 від 08.04.2008 р. (з наступними змінами та доповненнями внесеними додатковими договорами від 29.04.2011 р. та 27.04.2012 р.) на користь позивача - ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3" - 151 410,83 євро (сто п'ятдесят одна тисяча чотириста десять євро вісімдесят три євроценти) заборгованості за Кредитним договором № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р., а також 435 587,84 грн. (чотириста тридцять п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят сім гривень вісімдесят чотири копійки) - пені та штрафів за порушення умов Кредитного договору № 014/14-10/200 G52 від 08.04.2008 р.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 (паспорт: СС № 881043, виданий Калуським MB УМВС в Івано-Франківській області), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3" судовий збір в сумі 27 765,44 грн. (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят п'ять гривень 44 копійки).

Стягнути з відповідача ОСОБА_6 (паспорт: СС № 103225, виданий Калуським MB УМВС в Івано-Франківській області), ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, як солідарного боржника ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 за Договором поруки № G52-114 від 08.04.2008 р. (з наступними змінами та доповненнями внесеними додатковими договорами від 29.04.2011 р. та 27.04.2012 р.) на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3" судовий збір в сумі 27 765,44 грн. (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят п'ять гривень 44 копійки).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.02.2016 р.

Суддя М. А. Шіляк