ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа № 911/5146/15

за позовом Державного підприємства Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації

до Приватного підприємства Росьтехбуд

про стягнення 1870,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1393 від 18.12.2015 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Державного підприємства Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації до Приватного підприємства Росьтехбуд про стягнення 1870,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.12.2015 року порушено провадження у справі № 911/5146/15 та призначено справу до розгляду на 28.12.2015 року.

В судове засідання, яке відбулось 28.12.2015 року представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2015 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 11.01.2016 року.

В судовому засіданні 11.01.2016 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 11.01.2016 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2015 року між Державним підприємством Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (позивач, Замовник) та Приватним підприємством Росьтехбуд (відповідач, Підрядник) було укладено Договір № 21.05/15-1 на проведення електротехнічних вимірювань та установки контура заземлення (далі - Договір), згідно п. 1.1 якого Підрядник зобовязується надати, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити послуги електричних вимірювань та монтажу контура заземлення по обєкту ДП «Київоблстандартметрологія», Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 31 (далі - Обєкт ).

Фактична вартість наданих послуг за Договором в цілому визначається виходячи із фактично наданого Виконавцем та прийнятого Замовником обсягу послуг та узгодженої Сторонами вартості, згідно з Актом виконаних робіт, але не може перевищувати суму 10000,00 грн. (п. 2.1 Договору).

Замовник зобовязується сплатити Підряднику кошти в сумі 1870,00 грн. в т.ч. ПДВ до початку виконання робіт. Дана сума має бути врахована Підрядником при формуванні остаточного розрахунку по сплаті за надані послуги. Решту суми Замовник сплачує Підряднику після виконання робіт згідно акту виконаних робіт не пізніше 5-ти робочих днів від дати отримання (п. 2.2 Договору).

Розрахунки з Виконавцем за надані послуги виконуються шляхом перерахування Замовником грошових коштів на банківський рахунок Виконавця (п. 2.3 Договору).

Надання послуг за Договором в цілому підтверджується складеним у двох примірниках Актом здачі-приймання виконаних робіт (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1.1 Замовник зобовязаний прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до п. 2.2 Договору.

Згідно з п. 4.3.1 Договору Підрядник зобовязаний виконувати роботи згідно з Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів.

Пунктом 4.3.2 Договору передбачено, що Підрядник зобовязаний надавати Замовнику протоколи вимірів параметрів електрообладнання Обєкту Замовника, визначеного в п. 1.1 Договору по виконанню умов п. 2.2 Договору.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками Сторін та скріплених печаткою Сторін (п. 6.1 Договору).

Дія Договору починається з моменту, зазначеному в п. 6.1 Договору та закінчується по виконанню усіх договірних зобовязань Сторонами, що визначені в Договорі (п. 6.2 Договору).

Як встановлено судом, позивачем на виконання п. 2.2 Договору, було сплачено відповідачу 1870,00 грн. у якості попередньої оплати вартості послуг за Договором, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 828 від 15.06.2015 року.

Однак, як стверджує позивач, незважаючи на положення чинного законодавства України та умови Договору (п. 4.3) про зобовязання надати послуги електричних вимірювань та монтажу контура заземлення по обєкту згідно умов Договору та надавати Замовнику протоколи вимірів параметрів електрообладнання Обєкту Замовника, визначеного в п. 1.1 Договору по виконанню умов п. 2.2 Договору (після перерахування до початку виконання робіт коштів в сумі 1870,00 грн.), відповідач передбачені Договором послуги не надав, відтак не виконав своїх договірних зобовязань, що відповідачем не заперечено і не спростовано.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав відповідачу ОСОБА_2 № 936 від 07.09.2015 року, якою просив повернути сплачену до початку виконання робіт, у відповідності до п. 2.2 Договору, суму в розмірі 1870,00 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача 1870,00 грн. здійсненої ним оплати до початку виконання робіт, тому що станом на момент звернення до суду відповідач так і не приступив до виконання передбачених Договором робіт.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Частиною 3 ст.612 Цивільного кодексу України визначено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Аналогічні положення передбачені ч.2 ст.220 ГК України, яка передбачає, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Звернення позивача до суду з вимогою про повернення передплачених коштів свідчить про втрату ним інтересу до виконання відповідачем зобовязання за Договором, що з огляду на ст.ст. 612, 615 Цивільного кодексу України та 220 Господарського кодексу України є правомірним.

Враховуючи, що відповідач спірні кошти в сумі 1870,00 грн. не повернув, передбачені умовами Договору послуги відповідачу не надав, розмір заявлених до стягнення коштів відповідає фактичним обставинам справи, факт отримання коштів та їх безпідставного утримання відповідачем належним чином не спростовано, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1870,00 грн. є правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1870,00 грн. передплачених коштів, на які роботи не були виконані, є правомірними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Росьтехбуд (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 68, код 36484680) на користь Державного підприємства Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (09113, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, буд. 84, код 02568087) 1870 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят гривень) 00 коп. передплачених коштів та 1 218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.01.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін