донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.01.2016 справа № 905/1488/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:не з`явився,
від відповідача:ОСОБА_4 за дов. № 17/65 від 19.11.2015,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
на рішення господарського суду Донецької області
від30.10.2015
по справі№ 905/1488/15 (ОСОБА_5)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області,
простягнення 61 034 806, 36 грн.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), м. Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (далі ПАТ «Енергомашспецсталь»), м. Краматорськ Донецької області, про стягнення основного боргу в розмірі 39 614 525, 25 грн., пені в сумі 6 176 383,96 грн., штрафу в розмірі 2 773 016, 77 грн., 3 % річних у сумі 321 428, 33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 12 149 452, 05 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 905/1488/15 позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Енергомашспецсталь» основний борг у розмірі 39 614 525, 25 грн., пеню в сумі 6 159 945, 60 грн., штраф у розмірі 2 773 016, 77 грн., 3 % річних у сумі 320 606, 41 грн., інфляційні втрати в розмірі 7 489 284, 22 грн. та судовий збір у сумі 67 479, 48 грн. В іншій частині позову відмовлено. Крім того, виконання рішення відстрочено на 1 рік до 30.10.2016.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволення заяви про відстрочення виконання рішення та прийняти нове, яким у задоволенні зазначеної заяви відмовити. Зокрема, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і вважає, що у Відповідача відсутні обставини, які ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення, а тому місцевий господарський суд неправильно застосував приписи ст. 121 ГПК України.

На виконання вимог ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2015 представник Відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 905/1488/15 залишити без змін з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу.

Представник Позивача у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, з чим погодився представник Відповідача.

Представник Відповідача у судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 905/1488/15 залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :

Між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Енергомашспецсталь» 14.11.2014 укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 47/1051-ПР (далі Договір), відповідно до якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах цього договору (а. с. 10-15).

Відповідно до умов п. 1.2. Договору, газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

Згідно з п. 2.1. Договору продавець передає Покупцеві у період з 01 січня по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 45 500 тис. м3 у щомісячних обсягах, передбачених цим пунктом Договору.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця (п. 3.3 Договору).

За п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому визначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Ціна газу встановлена розділом 5 Договору.

Як встановлено п. 5.2 Договору, ціна за 1 000 м3 природного газу складає 5 568, 70 грн., крім того ПДВ 1 113, 74 грн., всього з ПДВ 6 682, 44 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами у визначеному цим пунктом порядку. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до умов п. 6.4. Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1. цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу. (п. 7.2. Договору).

Як встановлено п. 9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині поставки природного газу з 01 січня по 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості. (п. 11.1. Договору).

Додатковою угодою № 1 від 01.12.2014 до Договору п. 5.2 Договору викладено в новій редакції, відповідно до якої до сплати за 1 000 м3 газу 6 384, 70 грн., крім того ПДВ 1 276, 94 грн., всього з ПДВ 7 661, 64 грн.» (а. с. 16).

На виконання умов Договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» поставила ПАТ «Енергомашспецсталь» відповідно до Акту приймання-передачі газу від 31.01.2015 у січні 2015 року 3 365, 257 тис. м3 природного газу на суму 25 783 387, 65 грн. (а. с. 17) та відповідно до акту приймання-передачі газу від 28.02.2015 у лютому 2015 року 3 213, 112 м3 природного газу на суму 23 831 137, 60 грн. (а. с. 18).

Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2015 ПАТ «Енергомашспецсталь» здійснило часткову оплату поставленого природного газу в розмірі 10 000 000, 00 грн., що підтверджується випискою АТ «Ощадбанк» з рахунку ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (а. с. 76) і не заперечується Відповідачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує здійснення платежу на суму 10 000 000, 00 грн., проте зазначає, що кошти внесені за лютий 2015 року, а не за січень 2015 року, як вказано у розрахунку заборгованості, наданого Позивачем.

У звязку з порушенням умов Договору ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернулось до ПАТ «Енергомашспецсталь» з вимогою про сплату основного боргу за поставлений газ у розмірі 39 614 525, 25 грн., штрафних санкцій та інфляційних втрат на загальну суму 4 729 872, 11 грн. протягом трьох днів з моменту отримання цієї вимоги (а. с. 22).

Докази направлення цієї вимоги додано до позовної заяви (а. с. 23-24).

Оскільки зазначені вимоги залишені Покупцем без відповіді, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до суду для стягнення вищевказаної заборгованості.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 905/1488/15 є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтями 526, 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було поставлено ПАТ «Енергомашспецсталь» природний газ на суму 49 614 525, 25 грн., який був оплачений Відповідачем частково в сумі 10 000 000, 00 грн. Тобто заборгованість Відповідача за Договором становить 39 614 525, 25 грн.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідно до п. 6.4 Договору, який кореспондується зі статтею 534 ЦК України, порядок черговості погашення заборгованість за Договором, незалежно від призначення платежу, погашається у такому порядку: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума боргу.

Викладене відповідає положенням ст. 534 ЦК України, за приписами якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено Договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що грошові кошти, сплачені Відповідачем в сумі 10 000 000, 00 грн., повинні зараховуватись в порядку хронологічної черговості виникнення основного боргу, тобто спочатку за січень, а потім за лютий 2015 року.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 12 149 452, 05 грн. та 3% річних у сумі 321 428, 33 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, здійснений судом першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що з Відповідача підлягає стягненню сума відсотків річних у розмірі 320 606, 41 грн. за період з 15 лютого по 03 червня 2015 року.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 12 149 452, 05 грн. за період з лютого по квітень 2015 року.

Колегія суддів, враховуючи лист Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 та п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14, перевіривши розрахунок, здійснений судом першої інстанції, вважає його арифметично вірним, а тому з Відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 7 489 284, 22 грн. за період з березня по квітень 2015 року.

Крім того, на підставі п. 7.2 Договору, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заявлено до стягнення з Відповідача штрафу в розмірі 7 % від суми простроченого платежу за прострочення оплати понад 30 днів у розмірі 2 773 016, 77 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу за порушення Відповідачем зобовязання за Договором та, перевіривши розрахунок, здійснений Позивачем, вважає його арифметично вірним, а тому до стягнення підлягає штраф у сумі 2 773 016, 77 грн.

З приводу клопотання Відповідача про зменшення розміру пені колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтями 83 ГПК України, 233 ГК України, 551 ЦК України суду надано право у виняткових випадках зменшити розмір пені.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, як встановлено ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Колегія суддів також враховує співвідношення суми пені до основного боргу, а також розмір штрафу (2 773 016, 77 грн.), нарахованих інфляційних втрат (7 489 284, 22 грн.) і 3% річних (320 606, 41 грн.) та погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Відповідач не довів невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення зобовязання.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що клопотання Відповідача про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

Перевіривши розрахунок суми пені, здійснений судом першої інстанції, судова колегія вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 6 159 945, 60 грн. за період з 15 лютого по 03 червня 2015 року і зменшенню її розмір не підлягає.

Щодо заяви Відповідача про надання відстрочки виконання рішення строком на 3 роки колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення ПАТ «Енергомашспецсталь» надано такі документи: баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2015 (а. с. 83), відповідно до якого заборгованість за поточними зобовязаннями Відповідача становить 5 477 697, 00 грн.; звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 30.06.2015, з якого вбачається, що кредиторська заборгованість Відповідача за розрахунками з нерезидентами становить 618 192, 90 грн. (а. с. 84); звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2015 року, який свідчить про відсутність у підприємства прибутку за звітний період та збитки у розмірі 1 442 590, 00 грн. (а. с. 85), довідку про несвоєчасну виплату заробітної плати за період з 01.01.2015 по 30.06.2015 (а. с. 86), лист відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України від 25.06.2015 № 4-9-11312, згідно з яким на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ПАТ «Енергомашспецсталь» на користь юридичних осіб у кількості 129 виконавчих проваджень на суму 25 676 786, 94 грн. (а. с. 82).

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідач також надав копії судових рішень, винесених на користь ПАТ «Енергомашспецсталь», виконавчих документів, виданих на підставі цих рішень, а також докази предявлення цих документів до виконання.

Суд першої інстанції також обґрунтовано врахував майновий стан Позивача, часткову сплату Відповідачем суми основного боргу за поставлений природний газ у спірний період, значний розмір суми, заявленої до стягнення, фактичний строк прострочення грошових зобовязань з боку Відповідача, відсутність у ПАТ «Енергомашспецсталь» можливості сплатити зазначену суму одразу, а також стягнення дебіторської заборгованості з контрагентів Відповідача.

За таких обставин, оцінюючи надані Сторонами докази у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про надання відстрочки виконання рішення на строком 1 рік до 30.10.2016 у звязку з наявністю у цьому випадку виключних обставин, і вважає, що це забезпечить виконання судового рішення належним чином.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 905/1488/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 905/1488/15 залишити без задоволення

Рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 905/1488/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3