ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016р. Справа№ 914/3863/15

За позовом: Компанії Сеянг Інтернешенл (Seyang International), м.СамсунгДжейл, Йоксам-Донг, Гангнам-Гу, Сеул, Республіка Корея

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТПК-Профіль-ГП, с. Новий Яр, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 727445, 24 доларів США

Суддя Н. Мороз

При секретарі М. Потикевич

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

Суть спору:

Позовну заяву подано Компанією «Сеянг Інтернешенл» («Seyang International»), м. СамсунгДжейл, Йоксам-Донг, Гангнам-Гу, Сеул, Республіка Корея до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК-Профіль-ГП», с.Новий Яр, Яворівський район, Львівська область про стягнення 727445,24 доларів США.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.11.2015р. порушено провадження у справі та призначено розгляд на 24.11.2015р.

Для всебічного, повного та обєктивного вирішення спору, дослідження та зясування всіх обставин даної справи, 24.11.2015р. та 08.12.2015р., розгляд справи відкладався з підстав, наведених у відповідних ухвалах суду. Крім того, ухвалою від 08.12.2015р. суд відмовив позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав, зазначених у відповідній ухвалі.

Ухвалою суду від 22.12.2015р. продовжено строк вирішення спору до 27.01.2015р. та відкладено розгляд справи. В судовому засіданні 26.01.2015р. оголошувалась перерва до 14.30 год., про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Представник позивача в судове засідання 26.01.2015р. зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за контрактом №ТРК-Р/2014/S/3 від 13.06.2014р., порушенням умов контракту щодо оплати за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка яка станом на день розгляду не погашена та становить 618027,04 доларів США основного боргу, 87439,72 доларів США пені нарахованої за неналежне виконання зобовязання за контрактом та 3% річних в розмірі 21978,48 доларів США нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Щодо компетенції господарського суду Львівської області розглядати даний спір позивач зазначив, що у п.13.2 контракту вказано, що спори між сторонами розглядаються у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті Швеції, проте такої арбітражної установи не існує або сторони неправильно вказали у контракті назву іншої арбітражної установи, а саме Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм. Вважає, що арбітражне застереження викладене у контракті є таким, що не може бути виконане. Крім того, зазначив, що правом, яке підлягає застосуванню до даних правовідносин, є право, яке має найбільш тісний звязок з правовідносинами, що виникли між сторонами, а саме, право України. Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, надав усні пояснення по суті спору, факт поставки товару визнав усно. Вимог ухвал суду від 12.11.2015р., 24.11.2015р. та 08.12.2015р. не виконав, відзиву на позов не подав. Крім того, 25.01.2016р. подав заяву про припинення провадження у справі. Посилається на п.13.2. контракту згідно якого, спори між сторонами підлягають вирішенню Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті Швеції. Зазначив, що відповідач звернувся до Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма із електронним запитом про можливість розгляду спору між сторонами на підставі арбітражного застереження, викладеного в контракті №ТРК-Р/2014/8/3 від 13.06.2014р. Як вбачається із відповіді на вказаний лист (запит), рішення щодо підсудності може буде вирішено після звернення позивача із позовом до арбітражного суду. Вважає, що позивачем не доведено підстав щодо недійсності, нечинності чи неможливості виконання арбітражного застереження, викладеного сторонами в п.13.2. контракту №ТРК-Р/2014/8/3 від 13.06.2014р. та оскільки позивач є стороною арбітражного застереження, останній повинен був звернутися для вирішення даного спору до арбітражу, передбаченого застереженням. На підставі наведеного, просить суд припинити провадження у справі на підставі п.1.ч.1. ст.80 ГПК України.

Розглянувши та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, створивши сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1. ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.123 ГПК України, іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно абз. 6 п. 2 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.02р., правовий статус іноземної юридичної особи визначається за законом країни, де створено (інкорпоровано) юридичну особу. Правовий статус іноземного суб'єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб'єкт господарювання має офіційно зареєстровану контору. Правовий статус іноземних суб'єктів господарювання може також підтверджуватись еквівалентними доказами правового статусу, що визнаються як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб'єкта і видані компетентними органами цієї країни.

Позивач - Компанія Сеянг Інтернешенл (Seyang International) є юридичною особою, належним чином створеною та зареєстрованою за законодавством Республіки Корея, що підтверджується Статутом Компанії "Сеянг Інтернешенл", Свідоцтвом про реєстрацію Компанії "Сеянг Інтернешенл" від 10.09.2015р., Свідоцтвом про членство Торгово-промислової палати Кореї від 18.09.2015р., Сертифікатом членства Корейської Міжнародної Торгової Асоціації (КМТА) №30672066 від 18.09.2015р.

У відповідності до ст.124 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 13.2. контракту №ТРК-Р/2014/8/3 від 13.06.2014р. визначено, якщо сторони не домовляться, то справа буде вирішуватися у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті Швеції (The International Commercial Arbitration Court at the Chamber of Commerce and Industry of Sweden).

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Відповідно до ч.1 ст.2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958), кожна з держав - учасниць визнає письмову угоду, за якою сторони зобовязуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, що виникли між ними у зв'язку з будь-яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об'єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду. Суд держави - учасниці, якщо до нього надійшов позов з питання, щодо якого сторони уклали арбітражну угоду, повинен, на прохання однієї з сторін, направити сторони до арбітражу, якщо не визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (ч.3. ст.2 Конвенції).

Крім того, у відповідності до норми ч.1. ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно ст.38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземним суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно абз. 1 п. 5 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/608 від 31.05.02р., господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном. Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, Нью-Йорк, 1958).

Судом встановлено, а сторонами належними та допустимими доказами не спростовано, що такої арбітражної установи як Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті Швеції не існує, тобто сторонами невірно викладено назву арбітражної установи, що не дозволяє встановити дійсні наміри сторін щодо механізму вирішення спору. Відтак, посилання відповідача на норми ч.1 ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо припинення провадження у справі на підставі п.1.ч.1. ст. 80 ГПК України судом до уваги не приймається, оскільки враховуючи п.3. ст.2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень та Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України № 04-5/608 від 31.05.02р., суд встановив, що арбітражна угода викладена в п.13.2. контракту не можу бути виконана. Враховуючи вищенаведене, а також відсутність передбачених законом підстав для припинення провадження у справі, суд дійшов висновку в задоволенні заяви відповідача про припинення провадження у справі відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 02.11.2015р., Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПК-Профіль-ГП» зареєстроване (знаходиться) за адресою: Львівська область, Яворівський район, с.Новий Яр, буд. 96.

Згідно норм ч.2. ст. 15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Враховуючи законодавчі вимоги та загальні положення щодо підсудності даного спору, даний спір підлягає вирішенню за місцем знаходження відповідача, а саме господарським судом Львівської області.

Згідно п.4. ч.1. ст.4 Закону України "Про міжнародне приватне право", вибір права - це право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв'язок із приватноправовими відносинами.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.5 вищевказаного Закону, у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1.ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право", сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно п.13.3. контракту сторонами визначено, що контракт регулюватиметься міжнародним правом, і арбітражний суд використовуватиме міжнародне право.

Як випливає з аналізу положень контракту, сторонами прямо не визначено та не вказано, право якої держави підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч.2.,3 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення заборгованості у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті за поставлений товар згідно контракту №ТРК-Р/2014/8/3 від 13.06.2014р. з метою відновлення порушених прав позивача, яке буде здійснюватись на території України.

Таким чином, виходячи з аналізу законодавчих норм та положень контракту, суд приходить до висновку, що в даному випадку сторонами явно не виражено права, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, відтак застосуванню підлягає право, більш тісно пов'язане з правом держави, у якій відповідач повинен здійснити виконання взятих на себе зобовязань за контрактом №ТРК-Р/2014/8/3 від 13.06.2014р., а саме, матеріальне та процесуальне право України.

Контракт письмова угода, договір, за яким сторони, що його уклали, мають взаємні зобов'язання.

13.06.2014р. між Компанією «Сеянг Інтернешенл», Корея (Seyang International Korea) (позивач, за договором продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТПК-Профіль-ГП, Україна (TPK-Profil Gp,Co LTD, Ukraine) (відповідач, за договором покупець) укладено контракт №ТРК-Р/2014/S/3, згідно умов якого продавець цим погоджується поставити та продати, а покупець цим погоджується купити (прийняти та оплатити) металопродукцію, що надалі іменується як товар (п.1.1 контракту).

Крім того, на виконання умов контракту між сторонами укладено додаток №1 від 16.06.2014р. (зі змінами та доповненнями внесеними угодою від 20.08.2014р.), додаток № 2 від 16.06.2014р. (зі змінами та доповненнями внесеними угодою від 20.08.2014р.) та додаток № 3 від 08.10.2014р. до контракту №ТРК-Р/2014/S/3 від 13.06.2014р., які є невідємними частинами цього контракту.

Відповідно до п.2.1.контракту, валютою контракту є долари США. Ціни на товари, доставлені за цим контрактом, будуть узгоджені сторонами та визначені у відповідному додатку згідно з правилами «ІНКОТЕРМС 2010». Ціни включатимуть в себе вартість упаковки та маркування (п.2.2. контракту).

Пунктом 2.3. контракту визначено, загальна вартість контракту складає 5000000,00 (пять мільйонів) доларів США +/- 10%. Загальна вартість контракту складається із суми вартості всіх додатків до контракту. Протягом терміну дії контракту загальна вартість може бути змінена в бік збільшення по мірі підписання нових додатків. Ціни на товари, вказані у кожному додатку, є фіксованими на відповідну кількість товару та не підлягають змінам, якщо тільки обидві сторони не домовляться про внесення змін у письмовій формі (п.2.4. контракту).

У відповідності до умов п.3.1. контракту, вид перевезення, базис поставки, місце поставки та строки поставки товарів за цим контрактом будуть узгоджені сторонами відповідно до правил «Інкотермс 2010» та будуть визначені у додатках до цього контракту. Дострокова поставка товарів дозволяється за умови взаємного узгодження сторонами. Часткова поставка дозволяється за умови взаємного узгодження сторонами (п.3.2. контракту).

Відповідно до Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010р.), термін FСА "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Згідно статті А.1 терміну FСА (надання товару у відповідності з договором), "Продавець зобов'язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором."

У відповідності до статті А.З терміну FСА (Договори перевезення та страхування), "а) Договір перевезення. Немає зобов'язань. Проте, за наявності прохання покупця або відповідної комерційної практики, у випадку, якщо покупець своєчасно не дав інших указівок, продавець вправі укласти договір перевезення на звичайних умовах за рахунок і на ризик покупця.

У будь-якому випадку продавець може відмовитися від укладання такого договору. В такому разі він повинен негайно сповістити про це покупця."

Відповідно до ст. А.4 терміну FСА (Поставка), "Продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.З "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою,

а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а", нерозвантаженим з транспортного засобу продавця.

Якщо сторони не узгодили конкретного пункту в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього пунктів, продавець може вибрати пункт у межах місця поставки, який найбільш задовольняє його цілям.

За відсутності точних вказівок від покупця, продавець може поставити товар для перевезення у спосіб, що зумовлюється видом транспорту та/або кількістю та/або характером товару».

Відповідно до ст. А8 терміну FCA (Докази поставки, транспортні документи або еквівалентні електронні повідомлення), «Продавець зобовязаний за власний рахунок надати покупцю звичайні докази поставки товару у відповідності зі ст. А.4. Якщо документ, згаданий вище як доказ поставки, не є транспортним документом, продавець зобов'язаний надати покупцю на прохання, за рахунок і на ризик останнього, всіляке сприяння в одержанні транспортного документа у зв'язку з укладенням договору перевезення (наприклад, оборотного коносамента, необоротної морської накладної, документа перевезення внутрішнім водним транспортом, повітряної, залізничної чи автотранспортної накладної, або транспортних документів змішаного перевезення).

Пунктом 5 правил Інкотермс 2010 розяснено, відповідно до "C"- термінів, продавець повинен укласти договір на перевезення, не приймаючи, проте, на себе ризик втрати чи пошкодження товару або додаткові витрати внаслідок подій, що мають місце після відвантаження та відправлення товару (CFR, CIF, CPT і CIP).

Термін "Фрахт/перевезення оплачені до...." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. У випадку здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбувається в момент передачі товару першому з них. Згідно умов СРТ на продавця покладається обовязок з митного очищення товару для експорта. Даний термін може застосовуватись при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

У відповідності до ч.2 ст. 664 ЦК України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до п.3.3. контракту, датою поставки товарів вважатиметься дата прийняття вантажу першим перевізником, тобто дата штампу перевізника на коносаменті, що відповідає виду перевезення та базису поставки, визначеним у додатках до контракту. Продавець інформує покупця факсом про дату готовності товару до відвантаження не пізніше ніж за сім календарних днів до очікуваної дати відвантаження (п.3.5.) Не пізніше ніж за пять календарних днів до дати очікуваного відвантаження покупець надає продавцю всю наявну станом на ту дату письмову інформацію, необхідну для її оформлення: адреса митного оформлення; адреса доставки вантажу; інформація про склад (в разі необхідності); контактні дані представника експедитора, який відповідає за товари (п.3.6. контракту).

У відповідності до умов п.п.6.1., 6.2. контракту, протягом пяти робочих днів після дати відвантаження товарів, продавець повинен надіслати покупцю експрес-поштою (DHL, UPS, ТNТ) наведені нижче документи: підписаний продавцем комерційний рахунок з позначенням країни походження товарів -2 оригінальні примірники; пакувальний лист -2 оригінальні примірники; чистий морський коносамент - 2 оригінальні примірники; сертифікат якості, виданий продавцем та/або виробником - 2 оригінальні примірники; сертифікат походження товарів - 1 оригінальний примірник; страховий поліс, який покриває всі ризики, в розмірі 110% вартості товарів на умовах CIF, виданий на імя покупця - 1 оригінальний примірник. Протягом трьох робочих днів після дати відправлення товарів, продавець повинен надіслати покупцю факсом або електронною поштою за номером та адресою, вказаними у розділі 15, та відповідно до пункту 14.5 контракту копії документів, вказаних у пункті 6.1.

Згідно п.8.1. контракту, товари вважатимуться поставленими продавцем та мають бути прийняті покупцем: за кількістю, виходячи з: ваги; обсягу; та/або кількості штук/предметів, відповідно до пакувального листа та коносамента; 2. за якістю - відповідно до сертифіката якості, виданого продавцем та/або покупцем. Прийняття поставлених товарів буде оформлене покупцем. Покупець має право оформити прийняття товарів у присутності представників незалежної експертної організації (Торгово-промислова палата). Всі витрати, повязані з прийняттям товарів, нестиме покупець.

Розділом 4 контракту визначено умови та порядок оплати, а саме, згідно п.4.1. контракту, оплата за товар за цим контрактом здійснюється покупцем відповідно до виставлених продавцем рахунків в доларах США. Умови оплати за кожну конкретну партію погоджуються сторонами у додатках до даного контракту (п.4.2.).

Відповідно до додатку №1 від 16.06.2014р. (зі змінами та доповненнями внесеними угодою від 20.08.2014р.), покупець зобов'язаний перерахувати 100% передоплати відповідно до наступного графіку: 70225,00 доларів США до 07.08.2014р.; решта - 369138,55 доларів США - до відправки партії з порту ОСОБА_1/Іллічівськ. Додатком № 2 від 16.06.2014р. (зі змінами та доповненнями внесеними угодою від 20.08.2014р.) передбачено умови оплати: відповідно до п.4.2.1. цього контракту 100% передоплати повинні бути сплачені до відправки партії з порту ОСОБА_1/Іллічівськ.

Згідно умов додатку №3 від 08.10.2014р. до контракту №ТРК-Р/2014/S/3 від 13.06.2014р. передбачено, що відповідно до п.4.2.1. цього контракту 100% передоплати повинні бути сплачені до відправки партії з порту ОСОБА_1/Іллічівськ.

У відповідності до п.4.4. контракту, датою оплати вважатиметься дата отримання грошей на рахунок продавця, про що продавець повідомляє покупця у письмовій формі факсом та/або електронною поштою за номером та адресою, вказаними у розділі 15, та відповідно до пункту 14.5 цього контракту.

На підставі п. 4.1 контракту, позивачем було виставлено комерційні рахунки на оплату за поставлений товар, а саме: 19.08.2014р. № SY-140813 на суму 488956,45 доларів США; 25.08.2014р. № SY -140821 на суму 142865,90 доларів США; 14.10.2014р. №SY -141007 на суму 30374,40 доларів США.

Позивачем на виконання умов контракту поставлено та відвантажено відповідачу товар 24.08.2014р. на суму 488956,45 доларів США, що підтверджується комерційним рахунком від 19.08.2014р. №SY-140813, пакувальним листом, чистим морським коносаментом №KR2637991, сертифікатом походження товару, страховим сертифікатом/полісом (AIG), сертифікатами якості; 31.08.2014р. на суму 142865,90 доларів США, що підтверджується комерційним рахунком №SY-140821 від 25.08.2014р., пакувальним листом, чистим морським коносаментом №KR2639133, сертифікатом походження товару, страховим сертифікатом/полісом (AIG), сертифікатами якості товару; 19.10.2014р. на суму 30374,40 доларів США, що підтверджується комерційним рахунком від 14.10.2014р. №SY-141007, пакувальним листом, чистим морським коносаментом №KR2646992, сертифікатом походження товару, страховим сертифікатом/полісом (AIG), сертифікатом якості матеріалів (в матеріалах справи).

Відтак, матеріалами справи підтверджено факт належного виконання позивачем своїх зобовязань за контрактом, проте відповідач частково оплатив за поставлений товар у розмірі 44169,71 доларів США згідно виставленого позивачем рахунку від 19.08.2014р. № SY-140813 на суму 488956,45 доларів США. Факт проведення відповідачем повної оплати вартості поставленого позивачем товару підтверджений не був, внаслідок чого у ТзОВ «ТПК-Профіль-ГП» виникла заборгованість у розмірі 618027,04 дол. США. Листом від 02.12.2014р. №39 відповідач - ТзОВ «ТПК Профіль-ГП» визнав розмір заборгованості та посилається на неможливість проведення передоплат за поставлений позивачем метал відповідно до умов додатків №1,2,3 до контракту №ТРК-Р/2014/S/3 від 13.06.2014р. Крім того, листом від 23.07.2015р. відповідач повторно визнав заборгованість в сумі 618027,04 доларів США та повідомив про очікування додаткового фінансування.

З метою досудового врегулювання спору, 02.10.2015р. позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за контрактом №ТРК-Р/2014/S/3 від 13.06.2014р., яка станом на 02.10.2015р. становила 618027,04 доларів США основного боргу, 87439,72 доларів США пені нарахованої за прострочення виконання зобовязання та 20403,77 доларів США 3% річних. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе за контрактом зобовязань щодо оплати за поставлений товар, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 618027,04 доларів США - основного боргу, 87439,72 доларів США - пені нарахованої за неналежне виконання зобовязання та 3% річних в розмірі 21978,48 доларів США нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України та ч.7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частиною 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно положень ч. 2. ст. 198 ГК України, грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до п. 2.1. контракту, валютою контракту є долари США.

У відповідності до приписів ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання (ст. 617 ЦК України).

Згідно норм ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 ГК України встановлює, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування саме до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених законами та договором. При цьому, у відповідності до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Таким чином, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 87439,72 доларів США пені за прострочення виконання зобовязання щодо оплати за контрактом. При цьому, як на підставу нарахування пені посилається на норми ст.232 ГК України та Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Однак, з приводу нарахування позивачем пені відповідачеві, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1. ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 547 ЦК України встановлено, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається з умов контракту №ТРК-Р/2014/S/3 від 13.06.2014р. сторонами не передбачено нарахування пені за порушення грошового зобовязання. Судом встановлено, що умовами контракту не визначено відповідальність за прострочення виконання грошового зобовязання, відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 87439,72 доларів США пені за прострочення оплати за контрактом є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2. ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписами абз. 7 п. 8.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Відтак, на підставі наведеного, позивачем за прострочення виконання зобовязання правомірно нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 21978,48 доларів США, відповідно до поданого розрахунку (в матеріалах справи).

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань по оплаті за поставлений товар підтверджена матеріалами справи та становить 618027,04 доларів США основного боргу, 21978,49 доларів США 3% річних. Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. №7, витрати, пов'язані з перекладом документів, а також з оплатою за вручення їх за кордоном відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (до якої приєдналася Україна), під час судового розгляду має нести заінтересована сторона. Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються господарським судом на загальних підставах згідно з частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Крім того, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат в сумі 10650,00 грн. на оплату послуг перекладача ТОВ «Центр професійних перекладів». Понесені витрати підтверджується рахунком фактурою №4916 від 30.10.2015р. та актом здачі-прийняття виконаних робіт від 30.10.2015р. Враховуючи те, що документи, долучені до позовної заяви викладені корейською, англійською та російською мовами, всебічний повний та обєктивний та розгляд справи без перекладу вказаних документів на українську мову унеможливлював би дослідження всіх обставин справи та порушував вимоги чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи положення ч.5 ст. 49 ГПК України, судові витрати на оплату послуг перекладача покладаються на відповідача в сумі 9369,86 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності з п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, а відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 192, 525, 526, 530, 533, 546, 547, 599, 625, 692,712 ЦК України, ст.ст. 193, 198, 216, 218 ГК України, ст. ст. 1, 43, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116, 117, 123-128 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК- ПРОФІЛЬ-ГП", Україна, 81023, Львівська область, Яворівський район, с. Новий Яр, буд. 96 () (TPK-PROFIL-GP-LLC, build. 96, the village of Novyi Yar, Yavoriv District, Lviv region, Ukraine) на користь Компанії «Сеянг Інтернешенл», Республіка Корея, м. СамсунгДжейл, буд. 1608, 702-2, Йоксам-Донг, Гангнам-Гу, Сеул, реєстраційний номер: 220-87-96213, рахунок №:108 в банку Woori Bank Guro-Dong Branch, Korea, SWIFT код: HVBKKRSE (Seyang International, SamsungJeil Bldg No. 1608, 702-2, Yeoksam-Dong, Gangnam-Gu, Seoul, Korea, 220-87-96213, №:108 в банку Woori Bank Guro-Dong Branch, Korea, SWIFT код: HVBKKRSE ) 618027,04 доларів США основного боргу, 21978,49 доларів США 3% річних, 160739,26 грн. судового збору та 9369,86 грн. витрат на оплату послуг перекладача.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 01.02.2016р.

Суддя Мороз Н.В.