ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016р. Справа№ 914/4236/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЦЕЗАР ЛВ», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура.Будівництво.Дизайн», м.Львів

про стягнення 3936,60грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Горбань М.Ю.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідач: не зявився

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЦЕЗАР ЛВ», м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура.Будівництво.Дизайн», м.Львів про стягнення 32419,04грн., з яких 28979,00грн. основного боргу, 2947,13грн. пені, 295,58грн. індексу інфляції, 197,69грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 11.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2015р. Ухвалою суду від 21.12.2015р. прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог: стягнення з відповідача 22344,77грн., з яких 18979,00грн. основного боргу, 2877,26грн. пені, 295,58грн. індексу інфляції, 192,93грн. 3 % річних, та відкладено розгляд справи на 25.01.2016р.

Представнику позивача розяснено права згідно ст.20, 22 ГПК України.

ТзОВ «Компанія «ЦЕЗАР ЛВ» подано заяву (вх.№202/16 від 16.01.2016) про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 3311,96грн. пені за період з 19.09.2015р. по 27.12.2015р., 329,07грн. індексу інфляції з жовтня по грудень 2015 року та 222,57грн. 3 % річних за період з 19.09.2015р. по 27.12.2015р.

Представник позивача в судове засідання 25.01.2016р. зявився, вказану заяву про зменшення позовних вимог підтримав.

У відповідності до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Відтак, вказану заяву прийнято судом, подальший розгляд справи відбувається з її врахуванням.

Представник позивача у судовому засіданні 25.01.2016р. позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в травні 2015 року між позивачем та відповідачем ТзОВ «Салон «АБД» укладено договір на виконання робіт, за яким у вересні 2015 року позивачем виконано, а відповідачем прийнято робіт на загальну суму 362845,00грн., які останнім оплачено з порушенням встановлених договором строків. Зазначене зумовило звернення ТзОВ «Компанія «ЦЕЗАР ЛВ» до суду із позовною заявою про стягнення із ТзОВ «Салон «АБД» 3311,96грн. пені, 329,07грн. індексу інфляції та 222,57грн. 3% річних. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 25.01.2016р. повторно не забезпечено, письмового відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином.

У відповідності до ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЦЕЗАР ЛВ» (підрядник за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура.Будівництво.Дизайн» (замовник за договором, відповідач по справі) укладено договір на виконання робіт №10/05/15 від 15.05.2015р., за яким замовник доручив, а підрядник прийняв на себе роботи по монтажу сталевої димохідної системи (Ш 300 мм з 5-ти стояків на 9-ть підключень та 1-го стояка на 10-ть підключень висотою 33м. в кам'янокерамзитній шахті) на будівництві багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Львів, вул.Яцкова, 20а (п.1.2).

За умовами цього договору, підрядник виконує на свій ризик передбачені цим договором роботи, здає в обумовлені терміни об'єкт замовнику, усуває протягом гарантійного терміну недоробки, що зумовлені неякісним виконанням робіт підрядником, а замовник своєчасно приймає та оплачує виконанні роботи (п.1.2). Невід'ємною частиною даного договору є договірна ціна, кошторисна документація затверджена відповідно чинного законодавства (п.1.3). Так, договірна вартість робіт, які доручаються підряднику за даним договором, визначена за згодою сторін складає 333866,00грн., в т.ч. ПДВ 20% - 136293,33грн. (п.2.1).

Додатком №1 від 03.09.2015р. до вказаного договору, сторонами погоджено зміни до кошторису будівельних робіт, згідно якого зазначено про фактичне виконання робіт на суму 362845,00грн.

За умовами договору, розрахунок за цим договором проводиться за фактично виконаний об'єм робіт згідно актів виконаних робіт (п.3.1).Для закупівлі матеріалів для першого траншу робіт (3-х стояків) проводиться попередня оплата (аванс) в розмірі 137108,00 грн. в т.ч. ПДВ - 22851,33грн. (п.3.2). Для закупівлі матеріалів для наступного траншу робіт (згідно заявки замовника) проводиться попередня оплата (аванс) з розрахунку 136758,00грн. (п.3.3). Остаточний розрахунок з підрядником по даному договору замовник здійснює на протязі 5-ти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт по формі КБ-2В і довідки по формі КБ-3, в повному обсязі з врахуванням попередніх авансових платежів (п.3.3).

Так, до матеріалів справи долучено копії підписаних представниками сторін 11.09.2015р. актів приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року (форма КБ-2в) на суму 333866,00грн. та 28979,00грн., а також відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за вересень 2015р. на зазначені суми.

Проте, всупереч умовам договору, відповідачем порушено встановлений порядок оплати. Зокрема, із долучених позивачем банківських виписок про рух коштів по його рахунках, вбачається, що на виконання умов договору ТзОВ «Салон «АБД» здійснено такі оплати: 26.05.2015р. на суму 137108,00грн., 10.07.2015р. на суму 136758,00грн., 13.10.2015р. на суму 40000,00грн., 23.10.2015р. на суму 20000,00грн., 09.12.2015р. на суму 10000,00грн. та 28.12.2015р. на суму 18979,00грн.

Зазначене зумовило звернення ТзОВ «Компанія «ЦЕЗАР ЛВ» до суду із позовною заявою про стягнення 3311,96грн. пені за період з 19.09.2015р. по 27.12.2015р., 329,07грн. індексу інфляції з жовтня по грудень 2015 року та 222,57грн. 3 % річних за період з 19.09.2015р. по 27.12.2015р.

При вирішення спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, ч.1 ст.854 ЦК України встановлено, що якщо за договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або її окремих етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Так, згідно з п.п.6.2, 6.3 договору, за недотримання терміну розрахунків замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,2% від суми платежу за кожний день затримки. Розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який вона оплачується. Сплата пені не звільняє сторони від виконання зобов'язань за даним договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №14 від 17.12.2013р. розяснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2). Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п.3.1).

Таким чином, перевіривши проведені позивачем розрахунки позовних вимог в частині нарахування 3311,96грн. пені за період з 19.09.2015р. по 27.12.2015р., 329,07грн. індексу інфляції з жовтня по грудень 2015 року та 222,57грн. 3 % річних за період з 19.09.2015р. по 27.12.2015р., суд приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура.Будівництво.Дизайн» (АДРЕСА_1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЦЕЗАР ЛВ» (м.Львів, вул.П.Мирного, буд.24; ) 3311,96грн. пені, 329,07грн. індексу інфляції, 222,57грн. 3 % річних та 1218,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 01.02.2016р.

Суддя Щигельська О.І.