ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016р. Справа№ 914/3259/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Приватного підприємства «Лара»
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна дорожна транспортна група»
про:стягнення 437325 грн. 35 коп. (з яких: 252581,61 грн. основний борг; 170134,26 грн. інфляційні; 14609,48 грн. 3% річних)

Головуючий суддя: Цікало А. І.

Судді: Чорній Л.З.

ОСОБА_1

При секретарі: Корчинському О.І.

Представники:

Позивача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 30.07.2015 р.)
Відповідача:ОСОБА_3 представник (довіреність від 07.12.2015 р.)

09.09.2015 р. на розгляд господарського суду Львівської області за вх. № 3351 поступила позовна заява від Приватного підприємства «Лара» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна дорожна транспортна група» про стягнення 432255 грн. 62 коп. (з яких: 252581,61 грн. основний борг; 164428,60 грн. інфляційні; 15245,41 грн. 3% річних).

Ухвалою суду від 11.09.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 13.10.2015 р. Ухвалою суду від 13.10.2015 р. розгляд справи було відкладено на 10.11.2015 р.

10.11.2015 р. до суду від представника позивача надійшла заява про продовження строку розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.11.2015 р. продовжено строк розгляду спору та розгляд справи відкладено на 24.11.2015 р.

24.11.2015 р. до суду за вх. № 50860/15 від представника позивача поступив детальний розрахунок позовних вимог.

24.11.2015 р. до суду за вх. № 5494/15 від представника позивача поступила заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 437325 грн. 35 коп. (з яких: 252581,61 грн. основний борг; 170134,26 грн. інфляційні; 14609,48 грн. 3% річних).

Ухвалою суду від 24.11.2015 р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

25.11.2015 р. за допомогою автоматизованої системи документообігу суду визначено таку колегію суддів: головуючий суддя Цікало А.І., судді Чорній Л.З., Морозюк А.Я.

Ухвалою суду від 26.11.2015 р. розгляд справи призначено на 22.12.2015 р.

18.12.2015 р. до суду за вх. № 55170/15 від представника відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 22.12.2015р. розгляд справи відкладено на 26.01.2016 р.

Позивач вимоги суду виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник позивача позов підтримав повністю, просив суд задоволити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги суду повністю не виконав, відзив на позов не представив, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

26.01.2016 р. до суду за вх. № 2869/16 від представника відповідача поступило клопотання про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень та банківської виписки.

26.01.2016 р. до суду за вх. № 365/16 від представника відповідача поступило клопотання про продовження строку розгляду спору та відкладення розгляду справи.

Представник відповідача просив суд продовжити строк вирішення спору та відкласти розгляд справи.

Суд відмовляє в задоволення клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору та відкладення розгляду справи, оскільки таке не обґрунтоване та не підтверджене жодними доказами. Частиною третьою статті 22 ГПК України на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право заявляти клопотання. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Таким чином, зловживання процесуальними правами зі сторони відповідача, спрямоване на невиправдане затягування судового процесу, порушує права позивача та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, подані до суду, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

01.03.2010 р. між Приватним підприємством «Лара» (Продавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна дорожна транспортна група» (Покупець, відповідач у справі) укладено договір № 01/03/10 (надалі Договір; оригінал оглянуто в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи).

Відповідно до умов Договору, замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) бере на себе зобовязання: розвантажувати сипучі матеріали із залізничних вагонів різних типів на станціях замовника (п. 1.1.); розбирання бортових каменів на бетонній основі та встановлення бортових каменів вручну з матеріалів замовника або виконавця (п. 1.2.); згідно умов цього договору Продавець (позивач) зобов'язується передати у власність, а Покупець (відповідач) прийняти камяну продукцію, пісок, цемент, що надалі іменується «Товар» та сплатити за нього грошові кошти згідно видаткових накладних наданих Продавцем Покупцеві (п. 1.3.).

Згідно з п. 2.1. Договору, розмір фінансової допомоги за одну виконану операцію чи одиницю виміру виконання робіт, є договірним і регламентується актом виконаних робіт (наданих послуг) з включенням вартості матеріалів виконавця, якщо такі використовувались, підписаним в двохсторонньому порядку, або Додатком до даного Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, ціна Товару встановлюється в видатковій накладній в гривні для кожної партії Товару окремо.

На виконання умов Договору, позивачем відвантажено відповідачу товар на суму 208568,29 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000133 від 04.10.2012 р. на суму 73683,96 грн., № РН-0000011 від 28.04.2013 р. на суму 15471,01 грн., № РН-0000037 від 09.07.2014 р. на суму 31999,80 грн., № РН-0000038 від 10.07.2014 р. на суму 53384,52 грн., № РН-0000066 від 30.09.2014 р. на суму 14140,00 грн., № РН-0000067 від 30.09.2014 р. на суму 11440,00 грн., № РН-0000068 від 30.09.2014 р. на суму 8449,00 грн. (оригінали оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи), а також виконано роботи (надано послуги) на суму 44013,32 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000184 від 04.10.2012 р. на суму 28081,21 грн., № ОУ-0000187 від 08.10.2012 р. на суму 2742,75 грн., № ОУ-0000188 від 08.10.2012 р. на суму 4611,00 грн., № ОУ-0000193 від 09.10.2012 р. на суму 1855,00 грн., № ОУ-0000013 від 28.04.2013 р. на суму 6723,36 грн. (оригінали оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. 3.1.2. Договору, замовник зобовязаний виплатити виконавцю фінансову винагороду в строк не пізніше 1 місяця після надання виконавцем замовнику акта про виконання робіт або видаткову накладну.

Порушуючи умови Договору, відповідач не здійснив оплати за виконані роботи та отриманий товар, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 252581,61 грн.

За неналежне виконання грошового зобовязання, на час звернення з позовом до суду, позивачем нараховано відповідачу 164428,60 грн. інфляційних та 15245,41 грн. 3% річних.

Частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог.

Скориставшись наданим йому правом, 24.11.2015 р. позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних та 3% річних, згідно з якою просить стягнути з відповідача 170134,26 грн. інфляційних та 14609,48 грн. 3% річних.

Станом на час розгляду справи, відповідач проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не представив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивачем відвантажено відповідачу товар на суму 208568,29 грн., а також виконано роботи (надано послуги) на суму 44013,32 грн. Отже вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 252581,61 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, у зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобовязання, нараховано 170134,26 грн. інфляційних та 14609,48 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних, проведені позивачем, суд зазначає, що такі розрахунки є правильними, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 170134,26 грн. інфляційних та 14609,48 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Лара» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна дорожна транспортна група» про стягнення 437325 грн. 35 коп. (з яких: 252581,61 грн. основний борг; 170134,26 грн.інфляційні; 14609,48 грн. 3% річних) обгрунтовані та підлягають задоволенню.

За подання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6560 грн. 32 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 07.09.2015 р. № 12 на суму 6483,82 грн. та від 23.11.2015 р. № 78 на суму 76,50 грн.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 202, 204, 530, 610, 612, 625, 626, 627, 629 ЦК України, ст. ст. 174, 193 ГК України, ст. ст. 4, 43, 45, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства «Лара» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна дорожна транспортна група» про стягнення 437325 грн. 35 коп. (з яких: 252581,61 грн. основний борг; 170134,26 грн. інфляційні; 14609,48 грн. 3% річних) задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна дорожна транспортна група» (вул. Стрийська, 16/1, с. Раневичі, Дрогобицький район, Львівська область, 82171; ідентифікаційний код 35487941) на користь Приватного підприємства «Лара» (АДРЕСА_1, 79007; ідентифікаційний код 22332240) 437325 грн. 35 коп. (з яких: 252581,61 грн. основний борг; 170134,26 грн. інфляційні; 14609,48 грн. 3% річних) та 6560 грн. 32 коп. судового збору.

3. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01 лютого 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Головуючий суддя: Цікало А.І.

Судді: Чорній Л.З.

ОСОБА_1