ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р.Справа № 922/6157/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Чернігівське
простягнення коштів
за участю представників сторін :

від позивача: Токарєв А.О. (дов. № 8220 від 16.11.2015 року);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення коштів у розмірі 21 879, 04 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 88 про надання овердрафту від 29.05.2015 року у частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.11.2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2015 року.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 14.12.2015 року на 11.01.2016 року.

У судовому засіданні 11.01.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів з 25.01.2016 року до 08.02.2016 року у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України та відкладено розгляд справи на 25.01.2016 року.

11.12.2015 року позивач через канцелярію суду надав заяву вх. № 49673 про збільшення розміру позовних вимог у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості та пені за договором № 88 про надання овердрафту від 29.05.2015 року у розмірі 23 294,67 грн. з яких: 20 000,00 грн. - неповернута сума кредиту; 2 875,56 грн. - прострочені відсотки; 10,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 302,22 грн. - нараховані відсотки; 106, 89 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором та 1 218, 00 грн. судових витрат.

14.01.2016 року позивач через канцелярію суду надав клопотання вх. № 856 про долучення документів до матеріалів справи.

21.01.2016 року позивач через канцелярію суду надав клопотання (електронна пошта) вх. № 126 у якому зазначає, що у зв'язку із неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника позивача просить суд відкласти розгляд справи та проти продовження строку розгляду справи не заперечує та 25.01.2016 року дане клопотання (вх. № 2240) надійшло поштою через канцелярію суду.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи, у зв'язку із тим, що ухвалою суду від 11.01.2016 року було задоволено клопотання позивача про продовження строку вирішення справи у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України та у зв'язку із прибуттям у призначене судове засідання 25.01.2016 року уповноваженого представника позивача.

Розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог від 11.12.2015 року вх. № 49673 (т. 1, а.с. 39- 42) суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Дослідивши надану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд приймає її до розгляду та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Відповідач у призначене судове засідання 25.01.2016 року не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив, про час та місце розгляду справи відповідно до пункту 3.9.1. Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахування заяви про збільшення позовних вимог та просив суд їх задовольнити.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 Господарського процесуального кодексу України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 25.01.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

29.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (далі - позивач, банк) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі -відповідач, позичальник) було укладено договір про надання овердрафту № 88 (т. 1, а.с. 15-20).

Пунктом 10.1 договору, сторони визначили, що він набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

Згідно пункту 1 договору банк зобов'язується надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих розрахункових документів у разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до пункту 2 договору банк надає позичальнику овердрафт, а позичальник приймає його на наступних умовах:

2.1. максимальний ліміт заборгованості по овердрафту - 200 000, 00 грн. Встановлюється на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2.

2.2. процентна ставка становить 32,0 % річних.

2.3. в разі невиконання вимог, передбачених у пункті 2.5.1. цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється з розрахунку на 2,00 % вище діючої, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було не дотримано цієї умови. В подальшому при виконанні позичальником вищезазначеної вимоги, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на попередньому рівні, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця в якому було виконано дану умову. Така зміна розміру процентів додаткового погодження сторін не потребує.

2.3. комісії за надання овердрафту (встановлені тарифами банку):

2.3.1. за розгляд заявки про надання кредиту (овердрафту) - 0,00 грн;

2.3.2. за видачу кредиту (овердрафту) - 300, 00 грн. (1,5 % від максимального ліміту заборгованості), сплачується одноразово до видачі кредитних коштів;

2.3.3. за управління кредитом (овердрафтом) - 0,05 %, яка нараховується від суми платежі, здійснених за рахунок овердрафта протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нарахована;

2.3.4. інші комісії при внесенні змін та доповнень в цей договір (в умови надання овердрафту і надане забезпечення) - відповідно до діючих тарифів банку.

2.4. дата остаточного повернення овердрафту - 28.05.2016 року.

Пунктом 2.5. договору, обов'язковий рівень щомісячних надходжень на поточний рахунок, на якому встановлено овердрафт:

2.5.1. не менше 20 000, 00 грн., при цьому, до складу таких надходжень включаються кошти які зараховані на цей рахунок внаслідок проведення позичальником оборотів за кредитом поточних рахунків, за виключенням оборотів транзитного характеру (кошти, перераховані з поточних рахунків клієнта, відкритих в банку та/або інших банках, на інші поточні рахунки клієнта в банку та/або в інших банках) та за виключенням оборотів, пов'язаних із внутрішніми операціями клієнта та банку (повернення депозитів, сплата відсотків та комісій клієнту банку, тощо), надходжень, пов'язаних з отриманням кредитних коштів, в т.ч. з інших банківських установ, а також за виключенням надходжень у вигляді повернення коштів за контрактом у зв'язку із його невиконанням або надлишково/помилково сплаченим та інше.

2.6. пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором - 0,03 % за кожен день прострочення від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Згідно з пунктом 3.2 договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у пункті 2.2. цього договору з урахування строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту до терміну, вказаного в п.2.4. цього договору або до дати звернення банку до суду із вимогою про дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів.

Пунктом 3.3. договору овердрафту передбачено, що позичальник сплачує проценти/комісії при поступленні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти/ комісії.

Згідно пункту 3.4. договору, у випадку повного погашення заборгованості за овердрафтом позичальник зобов'язаний одночасно сплатити проценти, нараховані за відповідну кількість днів останнього місяця користування овердрафтом.

Відповідно до пункту 4.1. договору, позичальник зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені вказаним договором та/або додатками до нього.

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісії, інших платежів за цим договором) банк має право стягнути з позичальника пеню у розмірі визначеному пунктом 2.6. цього договору.

Відповідно до пункту 6.6. договору сторони домовили, що стирок позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором, прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором.

Позивач виконав свої зобов'язань за договором, надавши відповідачу овердрафт на суму 20 000, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками за період з 29.05.2015 року по 07.09.2015 року (т.1, а.с. 21-22).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка за розрахунком позивача (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) станом на 02.12.2015 року складає суму у розмірі 23 294,67 грн., з яких: 20 000,00 грн. - неповернута сума кредиту; 2 875,56 грн. - прострочені відсотки; 10,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 302,22 грн. - нараховані відсотки; 106, 89 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Як зазначає позивач, 09.09.2015 року на адресу відповідача банком була направлена вимога вих. № 2015/09/09-3 про дострокове виконання зобов'язань за договором № 88 про надання овердрафту від 29.05.2015 року (т. 1, а.с. 25-26).

Зазначену вимогу відповідачем залишено без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із статі 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (статті 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до Постанови правління Національного Банку України від 19.04.2005 року N 137 "Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" овердрафт - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту в разі перевищення суми операції за платіжною карткою залишку коштів на його картрахунку або встановленого ліміту кредитування.

Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором .

Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Кредобанк" в частині заявлених до стягнення з відповідача 20 000, 00 грн. заборгованості по овердрафту та 10,00 грн. - простроченої суми комісії за адміністрування кредиту є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 88 про надання овердрафту від 29.05.2015 року, позивачем відповідно до наданого розрахунку було нарахована відповідачу (т. 1, а.с. 44-45):

- 2 875,56 грн. - прострочені відсотки за період з 29.05.2015 року по 31.07.2015 року у суму у розмірі - 1 137,77 грн.; з 01.08.2015 року по 16.11.2015 року суму у розмірі 2 040,01 грн.;

- 302,22 грн. нараховані відсотки за період з 17.11.2015 року по 02.12.2015 року.

Відповідно до пункту 2.2. договору, процентна ставка становить 32,0 % річних.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що в разі невиконання вимог, передбачених у пункті 2.5.1. цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється з розрахунку на 2,00 % вище діючої, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було не дотримано цієї умови (т. 1, а.с. 15).

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Судом перевірено розрахунок позивача за вищезазначений період та встановлено, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, воно відповідає наданому розрахунку та умовам договору, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі - 2 875,56 грн. прострочені відсотки та нараховані відсотки у розмірі - 302,22 грн. (т. 1, а.с 20).

Також позивачем згідно наданого розрахунку (т. 1, а.с. 41, 44) було нараховано відповідачу пеню по простроченим відсоткам за весь період прострочення в сумі 106,89 грн.

Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (як це передбачено пунктом 6.1. договору).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У відповідності до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 6.1. договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) банк має право стягнути з позичальника пеню у розмірі визначеному пунктом 2.6. цього договору. Строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором, прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором (пункт 6.6. договору).

Згідно пункту 2.6 договору, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором складає 0,03% за кожен день прострочки від простроченої /несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені за період (т. 1, а.с. 44):

- з 29.05.2015 року по 31.05.2015 року на суму заборгованості 53,33 грн. нарахована пеня у розмірі - 0,05 грн.;

- з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року на суму заборгованості 586,66 грн. нарахована пеня у розмірі - 5,28 грн.;

- з 1.07.2015 року по 31.07.2015 року на суму заборгованості 1 137,77 грн. нарахована пеня у розмірі - 10,58 грн.;

- з 1.08.2015 року по 31.08.2015 року на суму заборгованості 1 723,33 грн. нарахована пеня у розмірі - 16,03 грн.;

- з 1.09.2015 року по 30.09.2015 року на суму заборгованості 2 290,00 грн. нарахована пеня у розмірі - 20,61 грн.;

- з 1.10.2015 року по 2.12.2015 року на суму заборгованості 2 875,56 грн. нарахована пеня у розмірі - 54,35 грн. та встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені (т. 1 а.с. 44) відповідає вимогам чинного законодавства, умовам договору та відносинам, що склалися між сторонами, а тому приймається судом, за таких підстав позовні вимоги у частині стягнення пені у розмірі 106, 89 грн. за вищезазначений період є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 23 294, 67 грн., з яких: 20 000,00 грн. - неповернута сума кредиту; 2 875,56 грн. - прострочені відсотки; 10,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 302,22 грн. - нараховані відсотки; 106, 89 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача у розмірі 1 218,00 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, поштова адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, БЦ «Іллінський», 10 під'їзд, 6-й поверх, ) заборгованість за договором № 88 про надання овердрафту від 29.05.2015 року у розмірі 23 294, 67 грн. (з яких: 20 000,00 грн. - неповернута сума кредиту; 2 875,56 грн. - прострочені відсотки; 10,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 302,22 грн. - нараховані відсотки; 106, 89 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором) та судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.02.2016 р.

Суддя О.О. Ємельянова