РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/30703/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Політехносервіс"

до комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 583 105,26 грн.

Представники сторін:

від позивача: Виноградова Н.В. - представник за довіреністю № б/н від 19.12.2015 року;

від відповідача: Козачук Н.Ю. - представник за довіреністю № 06-5/1096 від 24.12.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Політехносервіс" до комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 583 105,26 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.12.2012 року між ним та відповідачем укладено договір про закупівлю товарів №06/159/3-12.

На виконання умов договору позивачем здійснено поставку продукції на загальну суму 605 128,85 грн.

Проте, відповідачем не здійснено оплату поставленого товару в повному обсязі, у зв'язку з чим сума основного боргу становить 280 597,70 грн.

Тому, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 280 597,70 грн. основного боргу, 263 317,17 грн. інфляційних втрат та 39 190,39 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.12.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.12.2015 року.

В судовому засіданні 21.12.2015 року представник відповідача не виконав вимоги ухвали суду від 04.12.2015 року.

Суд зобов'язав представника позивача надати належним чином завірену копію довіреності на особу, яка отримала товар, за договором про закупівлю товару №06/159/3-12 від 03.12.2012 року.

В судовому засіданні оголошено перерву до 25.01.2016 року.

В судовому засіданні 25.01.2016 року представник відповідача виконав вимоги ухвали суду від 04.12.2015 року.

Представник позивача надав належним чином завірену копію довіреності на особу, яка отримала товар за договором про закупівлю товару № 06/159/3-12 від 03.12.2012 року для залучення до матеріалів справи та оригінал - для огляду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

03.12.2012 року між комунальним підприємством «Київпастранс» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Політехносервіс» (постачальник) укладено договір №06/159/3-12 про закупівлю товарів.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю запасні частини (надалі - «товар»), а покупець сплачує за товар, визначений в асортименті, якості, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток № 1), що додається до договору і є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обсяги закупівлі товарів, що є предметом договору, можуть бути змінені залежно від наявності коштів та виробничих потреб покупця (п.1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що всього поставляється по цьому договору товару на суму 605128,85грн. (шістсот п'ять тисяч сто двадцять вісім грн. 85 коп.), У тому числі ПДВ 20% - 100854,81грн. (сто тисяч вісімсот п'ятдесят чотири грн. 81 коп.).

Ціни на товар встановлюються в національній валюті України - гривні (п.3.2).

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2012 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які виникли під час дії цього договору.

29.12.2012 року між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору №06/159/3-12 від 03.12.2012р., відповідно до якої сторони вирішили продовжити строк дії договору та п.3.1, п.10.1 виклали в такій редакції:

П.3.1 сума (ціна) цього договору становить 726 154,63 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 121 025,77 грн., з них:

- у 2012р. - 605 128,85 грн. у т. ч. ПДВ 20% 100 854,81 грн.;

- у 2013р. - 121 025,77 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 20 170,96 грн.

П.10.1 цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які виникли під час дії цього договору.

26.12.2012 року позивачем виставлено рахунок на оплату №79 на суму 605 128,85 грн.

На виконання умов договору уповноваженими особами сторін була підписана видаткова накладна №71 від 30.12.2012 року на суму 605 128,83 грн.

Товар по вищезазначеній накладній зі сторони відповідача отриманий ОСОБА_3 на підставі довіреності №734 від 30.12.2012р.

Датою поставки товару за цим договором вважається дата підписання отримувачем видаткової накладної. Отримувач підписує видаткову накладну при фактичному отриманні товару і проставляє дату (п.5.6 договору).

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.3 договору оплата за товар може здійснюватись, як авансовим платежем, так і по факту поставки, але не пізніше ніж на 20-й банківський день після підписання сторонами видаткової накладної на товар.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, останнім частково виконане зобов'язання з оплати в розмірі 324 531,15 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №06/159/3-12 від 03.12.2012 року у відповідача перед позивачем в сумі 280 597,70 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 39 190,39 грн. та індекс інфляції в розмірі 263 317,17 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
605128.8531.01.2013 - 16.05.20131063 %5272.08
600485.5217.05.2013 - 13.06.2013283 %1381.94
590485.5214.06.2013 - 24.02.20142563 %12424.46
576595.5225.02.2014 - 25.02.201413 %47.39
561595.5226.02.2014 - 11.03.2014143 %646.22
541595.5212.03.2014 - 12.03.201413 %44.51
534595.5213.03.2014 - 13.03.201413 %43.94
517595.5214.03.2014 - 23.03.2014103 %425.42
497595.5224.03.2014 - 25.03.201423 %81.80
487595.5226.03.2014 - 26.03.201413 %40.08
467595.5227.03.2014 - 09.04.2014143 %538.06
447595.5210.04.2014 - 16.04.201473 %257.52
427595.5217.04.2014 - 29.05.2014433 %1511.23
407595.5230.05.2014 - 10.06.2014123 %402.01
392595.5211.06.2014 - 14.05.20153383 %10906.63
345495.4515.05.2015 - 05.08.2015833 %2356.94
320597.7006.08.2015 - 19.10.2015753 %1976.29
280597.7020.10.2015 - 23.11.2015353 %807.20

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних підлягає задоволенню частково в розмірі 39 163,72 грн.

Вимога позивача щодо стягнення трьох процентів річних в розмірі 26,67 грн. не підлягає задоволенню.

Розрахунок індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
31.01.2013 - 16.05..851.000-0.61605128.24
17.05.2013 - 13.06..521.0000.00600485.52
14.06.2013 - 24.02..521.0116490.91596976.43
25.02.2014 - 25.02..521.0000.00576595.52
26.02.2014 - 11.03..521.0000.00561595.52
12.03.2014 - 12.03..521.0000.00541595.52
13.03.2014 - 13.03..521.0000.00534595.52
14.03.2014 - 23.03..521.02211387.10528982.62
24.03.2014 - 25.03..521.0000.00497595.52
26.03.2014 - 26.03..521.0000.00487595.52
27.03.2014 - 09.04..521.0000.00467595.52
10.04.2014 - 16.04..521.03314770.65462366.17
17.04.2014 - 29.05..521.03816248.63443844.15
30.05.2014 - 10.06..521.0000.00407595.52
11.06.2014 - 14.05..521.550215986.82608582.34
15.05.2015 - 05.08..451.0165468.20350963.65
06.06.2015 - 19.10..700.996-1419.10319178.60
20.10.2015 - 23.11..701.0205611.95286209.65

За перерахунком суду індекс інфляції становить 274 544,55 грн.

Оскільки позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 263 317,17 грн. та суд не може вийти за межі позовних вимог, тому вимога позивача щодо стягнення індексу інфляції підлягає задоволенню в розмірі 263 317,17 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вулиця Набережне шосе, будинок 2, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Політехносервіс" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, будинок 12-А, літ. А, ) основний борг в розмірі 280 597 (двісті вісімдесят тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн. 70 коп., три проценти річних в розмірі 39 163 (тридцять дев'ять тисяч сто шістдесят три) грн. 72 коп., індекс інфляції в розмірі 263 317 (двісті шістдесят три тисячі триста сімнадцять) грн. 17 коп. та судовий збір в розмірі 8 745 (вісім тисяч сімсот сорок п'ять) грн. 71 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 04.02.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий