УХВАЛА

25.01.2016Справа № 910/26295/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс"

про розстрочку виконання рішення суду

у справі № 910/26295/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс"

про стягнення 786392,64 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники:

від заявника: Сікорський Т.Г. - представник за довіреністю

від позивача: Цой Г.М. - представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" про стягнення 786392,64 грн. заборгованості, з якої: 531458,91 грн. - основний борг за спожиту теплову енергію, 20555,41 грн. - 3% річних та 234378,33 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/26295/15 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" (03037, м. Київ, проспект Червонозоряний, будинок 4-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ) 531458 (п'ятсот тридцять одну тисячу чотириста п'ятдесят вісім) грн. 91 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 20555 (двадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 41 коп. 3% річних, 234378 (двісті тридцять чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн. 33 коп. інфляційних втрат та 11795 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 89 коп. витрат по сплаті судового збору.

09.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" через канцелярію Господарського суду м. Києва подало заяву про розстрочку виконання рішення суду від 30.11.2015 року у справі № 910/26295/15, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2015 року, заяву передано на розгляд колегії судді Грєховій О.А.

Розпорядженням керівника апарату № 04-23/2111 від 09.12.2015 року, у зв'язку з направленням судді Грєхової О.А. на навчання до Національної школи суддів України, відповідно до п. 4.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів від 14.09.2015 №17, призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи № 910/26295/15, зареєстрованих за вхідним № 06-29.1/20155/15.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Спичак О.М. для розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" суд дійшов висновку про те, що дана заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду про що постановив ухвалу від 14.12.2015.

22.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" повторно звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про розстрочку виконання рішення суду від 30.11.2015.

У результаті здійсненого повторного автоматизованого розподілу, вказану заяву передано на розгляд судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2015 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" про розстрочку виконання рішення суду з доданими до неї документами повернуто заявнику без розгляду.

14.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" повторно звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про розстрочку виконання рішення суду від 30.11.2015. у справі № 910/26295/15, в якій заявник просить суд розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати заборгованості згідно з наступним графіком погашення боргу:

Лютий 2016 - 32 751,64 грн.

Березень 2016 - 32 767 грн.

Квітень 2016 - 32 767 грн.

Травень 2016 - 32 767 грн.

Червень 2016 - 32 767 грн.

Липень 2016 - 32 767 грн.

Серпень 2016 - 32 767 грн.

Вересень 2016 - 32 767 грн.

Жовтень 2016 - 32 767 грн.

Листопад 2016 - 32 767 грн.

Грудень 2016 - 32 767 грн.

Січень 2017 - 32 767 грн.

Лютий 2017 - 32 767 грн.

Березень 2017 - 32 767 грн.

Квітень 2017 - 32 767 грн.

Травень 2017 - 32 767 грн.

Червень 2017 - 32 767 грн.

Липень 2017 - 32 767 грн.

Серпень 2017 - 32 767 грн.

Вересень 2017 - 32 767 грн.

Жовтень 2017 - 32 767 грн.

Листопад 2017 - 32 767 грн.

Грудень 2017 - 32 767 грн.

Січень 2018 - 32 767 грн.

Лютий 2018 - 32 767 грн.

У результаті здійсненого повторного автоматизованого розподілу, вказану заяву передано на розгляд судді Грєховій О.А.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2016 розгляд заяви призначено на 25.01.2016 за участю представників сторін.

25.01.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача (стягувача) надійшли письмові заперечення проти розстрочки виконання рішення суду.

В судовому засіданні 25.01.2016 представник позивача проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 по справі №910/26295/15 надав заперечення.

Представник боржника (заявник) в судовому засіданні підтримав подану заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від Києва від 30.11.2015 по справі №910/26295/15.

Дослідивши матеріали заяви боржника про розстрочку виконання рішення суду та заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Так, згідно статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

В обґрунтування поданої заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія - Сервіс» зазначає, що на теперішній час відповідач (заявник) перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює виконання рішення суду. Суму, присуджені до стягнення за судовим актом на користь позивача, відповідач не в змозі сплатити одноразово, оскільки споживачі житлово-комунальних послуг належним чином не виконують свої грошові зобов'язання, що зумовило виникнення дебіторської заборгованості. Крім того, заявник посилається на збільшення вартості ресурсів, які використовуються при надання житлово-комунальних послуг, а також на підвищення інфляційних процесів.

У зв'язку з чим, у заявника відсутні фінансові можливості для погашення у повному обсязі утвореної заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Київенерго" .

Суд відзначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п. 4 ч. 1 ст. 44 ГК України).

Отже, ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб'єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується виключно діяльності самого відповідача, в зв'язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Можливість розстрочення або відстрочення виконання рішення суду залежить виключно від винятковості обставин, які виникли у процесі виконання рішення суду.

Отже, приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не доведено неможливість виконання рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 Господарського суду міста Києва по справі №910/26295/15 у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" для пред'явлення виконавчого документу до виконання, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/26295/15.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія-Сервіс" про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/26295/15 - відмовити.

Суддя О.А.Грєхова