РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2016Справа №910/32692/15

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ"
простягнення 449 708, 27 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Решетнік Ю.М. - адвокат;
від відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" про стягнення суми основного боргу у розмірі 362 596, 84 грн., 3% річних у розмірі 3 580, 63 грн., пені у розмірі 59 400, 96 грн., штрафу у розмірі 18 129, 84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов договору про надання послуг ТЗ № 212 від 26.09.2014 року отримані послуги відповідачем було сплачено частково на суму 4 089 547, 84 грн., отже залишок заборгованості складає 362 596, 84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/32692/15, розгляд справи призначено на 29.01.2016 р.

28.01.2016 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що на виконання ухвали Господарського суду м. Києва Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" було здійснено часткове погашення заборгованості, а саме оплата послуг позивача в розмірі 100 000, 00 грн., що підтверджується доданим до відзиву платіжним дорученням № 21 від 11.01.2016 року.

Крім того, відповідач у своєму відзиві просив провести розгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ".

Представник позивача у судовому засіданні 29.01.2016 року на позові наполягав, надав усні пояснення по справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.01.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" (Замовник) було укладено договір про надання послуг ТЗ № 212, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах визначених договором, виконавець зобов'язується надати замовнику послуги навантаження автотранспортними засобами, визначеними у п. 1.2 договору, а також зобов'язується забезпечити своїми силами її керування та технічну експлуатацію, а замовник зобов'язується прийняти послуги і сплачувати виконавцю встановлену договором оплату послуг.

Розмір плати за надані послуги за 1 годину складає (з ПДВ):

за навантажувач - 400, 00 грн./год., за екскаватор - 300, 00 грн./год., самоскид - 200, 00 грн./год.

Загальна вартість послуг за договором визначається виходячи з загальної кількості наданих послуг протягом терміну дії договору.

Надання послуг оформлюється актом виконаних робіт, підписаним представниками сторін по даному договору. Підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) представником замовника є підтвердженням відсутності будь-яких претензій з його боку.

Акт виконаних робіт надається замовнику подекадно, в якому зазначається обсяг робіт за попередню декаду. Акт виконаних робіт підписується і повертається замовнику в день його надання виконавцем.

Відмова замовника від підписання акту виконаних робіт за наявності заповнених подорожніх листів та/або талонів замовника відміткою сторін та/або відміткою начальника зміни підприємства на якому надаються послуги не допускається. У разі такої відмови або їх не підписання у встановлені строки, акти вважаються погодженими замовником та такими, які підлягають оплаті у повному обсязі у встановлені договором строки.

Оплата вноситься у такий строк і в такому порядку: шляхом безготівкового розрахунку (на поточний рахунок, зазначений в договорі) шляхом 100% оплати суми, зазначеної в акті виконаних робіт (наданих послуг), протягом трьох днів за днем надання акту. (п. 2 Договору).

Згідно п.п. 5.2. договору, зміни та доповнення до договору набирають чинності, якщо вони належно оформлені у вигляді додатків або додаткових угод, підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками, є невід'ємною частиною договору.

Рядом додаткових угод сторони змінювали розмір плати за надання послуг ТЗ. Так, додатковою угодою № 3 від 13.03.2015 року, сторони визначили доповнивши п.п. 2.1. договору наступним:

- з 14.03.2015 року розмір плати за навантажувач складає - 458, 35 грн./год. без ПДВ;

- з 14.03.2015 року розмір плати за самоскид складає - 250 грн./год. без ПДВ.

Додатковою угодою № 4 від 03.04.2015 року сторони визначили доповнити п.п. 2.1. договору наступним:

- з 03.04.2015 року розмір плати за навантажувач складає - 433 грн./год. без ПДВ.

Відповідно до п.п. 5.1. договору, він набуває чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2015 року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання.

На виконання умов договору, за весь час його дії відповідачем було отримано послуг від ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 4 089 547, 84 грн. Однак, в порушення вимог договору отримані послуги відповідачем було сплачено частково на суму 3 726 951, 00 грн., отже залишок заборгованості складає 362 596, 84 грн.

Договір № 212 від 26.09.2014 року є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст.173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем відповідачу послуг за Договором на суму 4 089 547,84 грн.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 2 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг за Договором на момент розгляду справи настав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 362 596, 84 грн. підтверджується матеріалами справи.

28.01.2016 року відповідачем через загальний відділ діловодства суду разом з відзивом на позовну заяву надано доказ часткового погашення заборгованості перед позивачем в розмірі 100 000, 00 грн. (платіжне доручення № 21 від 11.01.2016 року).

З урахуванням викладеного, провадження у справі щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 100 000, 00 грн. слід припинити за ознаками пункту пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України, оскільки відповідач здійснив часткове погашення боргу за договором надання послуг ТЗ після звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, позовна вимога ФОП ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" суми основного боргу у розмірі 262 596, 84 грн. є правомірною та обґрунтованою.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 59 400, 96 грн., штраф у розмірі 18 129, 84 грн., 3% річних у розмірі 3 580, 63 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Положеннями п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В п.п. 4.1, 4.3. договору визначено, що у разі порушення своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним законодавством України.

У разі прострочення оплати замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 5% від суми боргу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, умовами Договору передбачено цивільно-правову (господарсько-правову) відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати штрафних санкцій.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічне застосування наведених норм міститься в постановах Верховного Суду України від 27.04.2012 р. у справі №06/5026/1052/2011 та від 09.04.2012 р. у справі №20/246-08, що згідно Господарського процесуального кодексу України є обов'язковим при розгляді інших справ.

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем строків оплати наданих позивачем послуг, то стягнення з відповідача штрафу у розмірі 18 129, 84 грн. та пені у розмірі 59 400, 96 грн. є правомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та погоджується з наданими позивачем розрахунками 3% річних, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 3 580, 63 грн. підлягають задоволенню.

Також, при поданні позову до суду, Фізичною собою-підприємцем ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на послуги адвоката у розмірі 6 000, 00 грн.

Згідно п. 6.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

На доведення наявності витрат на послуги адвоката, позивачем надано посвідчені копії договору про надання правової допомоги № 15-10/01 від 15.10.2015 року та додаткових угод до договору № 4 та № 7, оцінивши які, суд дійшов висновку, що адвоката Решетніка Юрія Миколайовича було уповноважено в інтересах ФОП ОСОБА_1 вчиняти дії передбачені вказаним вище договором та додатковими угодами до нього. Сума гонорару за договором складає 10 000, 00 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 529, 530, 549, 610, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, п. 11 ст. 80, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми основного боргу в розмірі 100 000, 00 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 7а, оф. 8-5, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 262 596, 84 грн., 3% річних у розмірі 3 580, 63 грн., пеню у розмірі 59 400, 96 грн., штраф у розмірі 18 129, 84 грн., судові витрати на послуги адвоката у розмірі 6 000, 00 грн., судовий збір у розмірі - 7 036, 98 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 03.02.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко