ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р.Справа № 922/6395/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Техномрія", м. Харків
про стягнення 6 795,01грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № ББУЛІУ208/ББ/15 від 10.12.2015р.;

відповідача - ОСОБА_2, дов. б/н від01.06.2015р., ОСОБА_3, дов. б/н від 24.07.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 6 795,01грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 421-ПУ від 14.01.2014р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, в порушення умов договору поставки № 421-ПУ від 14.01.2014р., поставив товар з порушенням строків, передбачених у специфікації від 04.06.2014р.

Представники відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що позивач за видатковою накладною № 547 від 17.07.2014р. отримав товар на загальну суму 135 901,58грн. без будь-яких зауважень та заперечень щодо строків постачання товару за цією видатковою накладною, його комплектації та якості, а прострочення поставки відбулось з вини позивача, у зв'язку з чим просять суд в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

14.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Техномрія" (відповідач) укладено договір поставки № 421-ПУ (далі договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених цим договором поставити у власність позивача продукцію або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, погодженими сторонами у договорі та специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього договору, а позивач прийняти та оплатити їх вартість.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по цінам, з якісними характеристиками та у строки, погоджені сторонами у специфікаціях до даного договору на умовах DDP згідно Правил "Інкотермс-2010" з урахуванням умов, визначених у договорі або у відповідних специфікаціях до нього (п.4.1, п.4.2 договору).

04.06.2014р. між сторонами підписано специфікацію до договору, в якій сторони погодили строк поставки товару, а саме: відповідач зобов'язався здійснити поставку товару до 30.06.2014р. (а.с.25).

Порядок розрахунків за поставляємий товар погоджено сторонами у п.5.4 договору, відповідно до якого позивач зобов'язався здійснити оплату товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача протягом п'яти робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого позивачем рахунку.

Як зазначає позивач, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо поставки товару у строки, передбачені специфікацією від 04.06.2014р. до договору поставки № 421-ПУ від 14.01.2014р. та зазначив, що згідно видаткової накладної № 547 відповідач поставив товар лише 17.07.2014р., в той час як строк поставки товару погоджено сторонами до 30.06.2014р.

Оскільки поставка товару відповідачем здійснена з порушенням строків, позивач, на підставі п.6.2 договору, просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 6 795,01грн., що складає 5% від вартості продукції, що була поставлена за видатковою накладною № 547 від 17.07.2014р.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у п.6.2 договору сторони погодили, що в разі поставки продукції з порушенням строків, передбачених у договорі або відповідній специфікації, відповідач, на підставі письмової вимоги позивача повинен сплатити останньому неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від вартості продукції, що поставляється за відповідною специфікацією.

Із змісту даного пункту договору судом вбачається, що сторони погодили певний порядок сплати штрафу за порушення строків поставки продукції, а саме: за наявності письмової вимоги позивача, направленої останнім на адресу відповідача.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Із матеріалів справи судом вбачається, що позивач, визначеного умовами п.6.2 договору порядку не дотримався, письмову вимогу на адресу відповідача про сплату штрафу за порушення строків поставки товару не надіслав. В судовому засіданні позивач також підтвердив, що з вимогою до відповідача про сплату штрафу не звертався.

У відзиві на позов та в судовому засіданні відповідач також зазначив, що письмова вимога про сплату штрафу на підставі п.6.2 договору на його адресу від позивача не надходила.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач в обґрунтування своїх вимог не надав суду доказів, які б свідчили про дотримання з боку позивача встановленого сторонами порядку звернення до відповідача з письмовою вимогою щодо сплати штрафу за порушення строків поставки, поставлений відповідачем товар отримано позивачем без будь-яких заперечень та зауважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при відмові в позові судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 509, 526, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 25.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_4