ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа № 911/4896/15

За позовом Комунальне підприємство Боярське головне виробниче УЖКГ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Новий Світ

про стягнення 22792,04грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство Борярське головне виробниче УЖКГ (далі КП БГВУЖКГ) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Новий Світ (далі ТОВ Новий Світ) про стягнення 22792,04грн у т.ч.:

- 12292,80грн заборгованість;

- 4558,86грн пеня за період з 21.09.2015 по 30.09.2015;

- 5940,38грн збитки від інфляції січень 2013 року по серпень 2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором №61 від 01.02.2012 про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів в частині оплати за надані послуги у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ Новий Світ документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

До розгляду справи по суті, 11.01.2016 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог на суму 13105,76грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач, вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Отже, враховуючи, що відповідна заява подана до прийняття рішення по суті заявлених вимог, вона прийнята судом.

Крім того, 20.01.2016 позивачем подано доповнення до заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких відповідно до яких позивач зазначає про сплату відповідачем суми основного боргу, заявленого у даній справі, а також повідомляє суд про описку допущену ним у заяві про зменшення розміру позовних вимог, та просить суд зменшити розмір позовних вимог у даній справі на 12 292,80грн. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 558,86грн пені, 5 940,38грн втрат від інфляції та покласти на відповідача суму судових витрат.

Вказані доповнення до заяви про зменшення розміру позовних вимог прийняті судом до розгляду. Таким чином, первинно вказана сума заборгованості судом не розглядається.

Також 20.01.2016 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Боярської міської ради від 17.05.2011 №47/9 визначено з 01.06.2011 КП БГВУЖКГ виконавцем послуг із збирання, вивезення твердих побутових відходів та великогабаритних відходів в м. Боярка (а.с.24).

01.02.2012 між сторонами у справі КП БГВУЖКГ (далі виконавець) та ТОВ Новий Світ (далі споживач) укладено договір № 61 про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів (а.с.10-12, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець забезпечує надання послуг із вивезення твердих побутових відходів за адресою: м. Боярка, вул. Пушкіна №1 (прод. магаз.).

Згідно п. 1.2 договору, споживач забезпечує своєчасну оплату наданих послуг у строк та на умовах, що передбачені договором.

Рішенням Виконавчого комітету Боярської міської ради від 20.09.2011 №81 встановлено тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів, які становлять, зокрема, для комерційних та госпрозрахункових підприємств за 1 куб.м. 35,29грн (а.с.25), розмір тарифів змінено з 28.10.2014 рішенням Виконавчого комітету Боярської міської ради від 28.10.2014 № 55/4, відповідно до якого тариф на вивіз 1 куб.м. побутових відходів в м. Боярка становить для інших категорій споживачів 59,34 з ПДВ (а.с.27).

Відповідно до п. 2.4 договору, вартість вивозу 1 м. куб. твердих побутових відходів 35,29грн з ПДВ. Вартість оплати в місяць складає 242,00грн.

Згідно п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач оплачує спожиті послуги із вивезення твердих побутових відходів до 20 числа наступного місяця у сумі вказаній в рахунку на сплату послуг, що одночасно являється і актом наданих послуг із вивезення твердих побутових відходів та буде надаватись виконавцем (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору, вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами з 01.02.2012 по 01.02.2013, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

У разі ненадходження листа від будь-якої із сторін, за один місяць до його закінчення, про його припинення, дія договору автоматично продовжується на той самий строк.

Як встановлено судом, претензіями, зокрема, від 20.08.2014 №702, від 18.11.2014 №1109, від 14.08.2015 №651 позивач звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості за договором №61 від 01.02.2012.

На день подачі даної позовної заяви заборгованість відповідача за твердженням позивача складала за період з лютого 2012 по вересень 2015 12 292,80грн.

Відповідно до банківської виписки від 24.12.2015 (а.с.58), відповідачем сплачено на рахунок позивача 13 105,76грн згідно договору №61 від 01.02.2012, тобто відповідачем сплачено суму боргу за данною позовною заявою.

У звязку з чим, позивачем зменшено розмір позовних вимог у даній справі на 12 292,80грн.

Тобто станом на момент винесення рішення заборгованість відповідача перед позивачем за період з лютого 2012 по вересень 2015 відсутня.

Таким чином, предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Сторонами у договорі встановлено строк виконання зобовязання з оплати 20 число наступного місяця.

Відповідачем взяті на себе зобовязання в частині оплати наданих послуг в установлений договором строк не виконані.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 558,86грн за період з 21.09.2014 по 30.09.2015.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п.п. 3.4, 6.1 договору, при несвоєчасній оплаті послуг споживач виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожний день прострочки.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Розмір пені, заявлений позивачем не перевищує розміру встановленого ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Проте, відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Укладений між сторонами договір не містить пунктів для нарахування пені понад строк встановлений п. 6 ст. 232 ГК України.

Позивач визначив період нарахування пені з 21.09.2014 по 30.09.2015 за прострочення платежів за серпень 2014 року серпень 2015 року. При цьому, позивач нарахував суму пені з урахуванням попередніх заборгованостей відповідача. Виходячи з періоду нарахування, визначеного позивачем для нарахування пені, з урахуванням приписів п.6 ст. 232 ГК України, розрахунок пені має бути зроблено:

- за серпень 2014 року з дня прострочення сплати 21.09.2014 по 21.03.2015 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) на суму невиконаного зобовязання за серпень 2014 року в розмірі 242,00грн 38,45грн;

- за вересень 2014 року за період з 21.10.2014 по 21.04.2015 на борг в розмірі 242,00грн 45,81грн

- за жовтень 2014 року за період з 21.11.2014 по 21.05.2015 на борг в розмірі 242,00грн 52,44грн;

- за листопад 2014 року за період з 21.12.2014 по 21.06.2015 на борг в розмірі 242,00грн 59,21грн;

- за грудень 2014 року за період з 21.01.2015 по 21.07.2015 на борг в розмірі 406,48грн 109,83грн;

- за січень 2015 року за період з 21.02.2015 по 21.08.2015 на борг в розмірі 406,48грн 119,04грн;

- за лютий 2015 року за період з 21.03.2015 по 21.09.2015 на борг в розмірі 406,48грн 121,94грн;

- за березень 2015 року за період з 21.04.2015 по 30.09.2015 (зазначено у розрахунку позивача) на борг в розмірі 406,48грн 105,97грн;

- за квітень 2015 року за період з 21.05.2015 по 30.09.2015 на борг в розмірі 406,48грн 85,93грн;

- за травень 2015 року за період з 21.06.2015 по 30.09.2015 на борг в розмірі 406,48грн 65,21грн;

- за червень 2015 року за період з 21.07.2015 по 30.09.2015 на борг в розмірі 406,48грн 45.17грн;

- за липень 2015 року за період з 21.08.2015 по 30.09.2015 на борг в розмірі 406,48грн 24.46грн;

- за серпень 2015 року за період з 21.09.2015 по 30.09.2015 на борг в розмірі 406,48грн 5,35грн

Таким чином, за розрахунком суду розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 878,81грн, вимоги про стягнення 3680,05грн пені задоволенню не підлягають, оскільки нарахована на суму боргу, що не входить у визначений позивачем період заборгованості.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 5940,38грн за період січень 2013 року серпень 2015.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача про стягнення 5940,38грн втрат від інфляції такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 791,08грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Новий Світ на користь Комунальне підприємство Боярське головне виробниче УЖКГ 878,81грн пені, 5940,38грн інфляційних втрат, 791,08грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 3680,05грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 25.01.2016.

Суддя С.І. Чонгова