ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016р. Справа№ 914/4250/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЛ ТРЕЙД»,

м. Івано - Франківськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»,

м. Львів

про: стягнення 79 122,33 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 - свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №628 від 10.01.2008 року, договір №078/15 від 21.12.2015 року про надання правової допомоги.

відповідача: не зявився.

Учасниками судового процесу розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЛ ТРЕЙД» до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення 79 122,33 грн. Ухвалою від 15.12.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.01.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов договору №11-БуТЭС від 04.02.2015 р., несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив за отриманий товар, внаслідок чого в останнього виникла основна заборгованість перед позивачем у сумі 72 936,00 грн. Крім того, відповідачу до стягнення нараховано позивачем 1 274,64 грн. інфляційних втрат, 1 264,89 грн. 3% річних та 3 646,801 грн. - пені, які просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути з відповідача користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору 1 218,00 грн. та витрати на правову допомогу (послуги адвоката) 10 000,00 грн.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 25.01.2016 року представник позивача зявився, позов підтримав, вимоги ухвал суду від 12.01.2016 року не виконав.

В судове засідання 25.01.2016 року представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвал суду від 15.12.2015 р. та від 12.01.2016 року не виконав.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, Відповідача зобовязувалось надати всі докази в обгрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового розгляду даної справи.

Як встановлено судом , місцезнаходженням відповідача є адреса : 79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд.15, (що підтверджено витягом з ЄДР ЮО та ФОП від 13.01.2016 р.) і саме на цю адресу позивачем було скеровано відповідачу 08.12.2015 року копії позовної заяви з долученими до неї документами, а судом ухвали у даній справі.

Відповідно до п.п.3.9.1-1 п.3.9.1, п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції із наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( п.3.9.1).

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У випадках коли ухвала про порушення провадження у справі не може бути вручена стороні у зв'язку з обмеженим строком розгляду, належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи може вважатися телефонограма суду з відміткою про її прийняття посадовою (службовою) особою сторони. При цьому зазначена ухвала надсилається сторонам в обов'язковому порядку п.п.3.9.1-1п.3.9.1).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору ( п.3.9.2).

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК України прав сторони в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача та відзиву відповідача на позовну заяву, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 25.01.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено:

04.03.2015 р. між ТзОВ «ДАЛ ТРЕЙД» та ПАТ «ДТЕК Західенерго» укладено договір поставки №11-БуТЭС (Надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, Постачальник зобовязується передати (поставити) у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення, (далі - ОСОБА_2), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і за якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Специфікації.

На виконання умов договору Позивачем здійснено поставки Відповідачу ОСОБА_2 по:

- Видатковій накладній №15 дата поставки від 25.03.2015 року; дата оплати 10.04.2015 року; до сплати 57 724,01 грн.; сплачено 57 724,01 грн.;

- Видатковій накладній №33 дата поставки від 21.04.2015 року; дата оплати 08.05.2015 року; до сплати 72 936,00 грн. сплачено 0 грн., Таким чином, сальдо 72 936,00 грн.

Факт отримання ОСОБА_2 Відповідачем підтверджується видатковими накладними, в котрих є відмітка Відповідача про отримання, а також нарядами на отримання ТМЦ, виданими Відповідачем своєму представникові:

1. №БТС00000213 від 23.03.2015 року;

2. №БТС00000289 від 20.04.2015 року.

Згідно п. 5.4. Договору, розрахунки за продукцію, поставлену за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника впродовж 5 (пяти) робочих днів після спливу 10 (десяти) календарних днів від дати поставки ОСОБА_2 на підставі отриманого Покупцем рахунку і за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбаченим розділом 4 цього Договору. Рахунки та податкові накладні позивачем додані до матеріалів справи.

Всупереч умовам Договору Відповідачем не здійснено оплату товару.

15.10.2015 р. позивачем на адресу відповідача було направлено лист про необхідність виконання зобовязань за договором поставки №11-БуТЭС від 04.03.2015 р. та акт звірки взаєморозрахунків за період 04.03.2015 р. -30.09.2015 р. Даний лист залишився без відповіді.

Відповідач явки свого представника у судові засіданні не забезпечив, відзиву не подав, у визначеному законом порядку не заперечив проти позову.

Станом на день розгляду, справи відповідач заборгованість позивачу за Договором не сплатив, доказів зворотнього суду не представив. Дані факти матеріалами справи підтверджується, сторонами не заперечувались та документально не спростовувались.

Оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, оглянувши оригінали документів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи, між сторонами укладено 04.03.2015 р. договір поставки № №11-БуТЭС, на виконання якого, позивач поставив відповідачу продукцію по видатковій накладній №15 від 25.03.2015 р. на суму 57 724,01 грн. та по видатковій накладній №33 від 21.04.2015 р. не провів. В звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 72 936,00 грн.

Станом на момент звернення з позовом до суду та на момент прийняття рішення судом заборгованість відповідача перед позивачем в межах заявлених позовних вимог в розмірі 79 122,33 грн. доведена та не сплачена відповідачем.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи відсутність доказів спростування боргу та доказів його погашення, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю в межах заявлених до стягнення суми позовних вимог в розмірі 79 122,33 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.7. Договору Сторони досягли згоди, що у разі несвоєчасної оплати ОСОБА_2, Покупець, на письмову вимогу Постачальника сплачує Постачальникові неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, але не більше 5% від простроченої суми.

За таких обставин, суд встановивши факт порушення основного грошового зобовязання відповідачем, перевіривши розрахунки, здійснені позивачем, вважає, що 1 274,64 грн. інфляційних втрат, 1 264,89 грн. 3% річних та 3 646,801 грн. - пені підставно нараховані і такі підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на послуги адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входять і витрати на оплату послуг адвоката.

Відповідно до пункту 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У пункті 6.5. Постанови зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката доводиться Договором про надання правових послуг від №078/15 від 02.12.2015 р., укладеним між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 і адвокатом ОСОБА_3 свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №638 від 10.01.2008р. та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №432 від 10.01.2008р. платіжним дорученням №353 від 02.12.2015 р. на суму 5 000,00 грн.

Враховуючи те, що ціна даного позову становить 79 122,33 грн., а розмір заявлених позивачем витрат на оплату послуг адвоката становить 10 000,00 грн., беручи до уваги необхідні затрати праці на підготовку позовних матеріалів по даній справі, на переконання суду, то суд вважає що задоволенню підлягає 40% витрат понесених на послуги адвоката в сумі 4000,00 грн. Дана сума відповідає принципам співрозмірності і розумної необхідності витрат на оплату послуг адвоката для даної справи.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82, 83, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (адреса:,79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЛ ТРЕЙД» (адреса: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. І. Макуха, 2В, ) 72 936,00 грн. - основного боргу, 1 274,64 грн. інфляційних втрат, 1 264,89 грн. 3% річних, 3 646,801 грн. пені, 1 218,00 грн. витрат, понесених на сплату судового збору та 4000,00 грн. витрат понесених на послуги адвоката.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Долінська О.З.