РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016Справа №910/28993/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Нова», Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно страхова компанія»

про стягнення 16126,09 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Нова», ПрАТ «Українська охоронно страхова компанія» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 16126,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 30.09.2014, на просп. Червонозоряному у м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водіями автомобілів НОМЕР_1, Гірником І.І, та «БМВ», д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

У подальшому, позивач відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля марки «Шкода» - ОСОБА_3 (страхувальник) договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 011114/4005/0000385 від 05.12.2014, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 18455,71 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП, цивільно-правову відповідальність винуватців ДТП, було застраховано у ПрАТ «Нова» та ПрАТ «Українська охоронно страхова компанія», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути солідарно з відповідачів суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 16126,09 грн.

Сторони явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце його проведення сповіщені належним чином.

04.12.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позов, у якому він проти задоволення позовних вимог частково заперечив, та зазначив, що, враховуючи вимоги чинного законодавства і обставини ДТП, виплачене позивачем страхове відшкодування має бути стягнуто з відповідачів солідарно, та не перевищувати розміру 8063,05 грн. з кожного відповідача.

Крім того, 22.12.2015 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він, з урахуванням розміру франшизи за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кожного з винуватців ДТП, просив суд стягнути з ПрАТ «Нова» та ПрАТ «Українська охоронно страхова компанія» 8313,04 грн. та 7813,04 грн. страхового відшкодування відповідно.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2014 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 011114/4005/0000385, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9443716, 30.09.2014, на просп. Червонозоряному у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та «БМВ», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2014 по справі № 752/16356/14-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2014 по справі № 752/16299/14-п ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП.

Позивач, на виконання умов договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 011114/4005/0000385 від 14.08.2014, на підставі страхового акту № 00153246 від 24.10.2014 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок страхувальника, в розмірі 18455,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 018213 від 28.10.2014.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку СТО, ФОП ОСОБА_4, № від 21.10.2014, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, склала 19491,21 грн.

Крім того, суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна», на замовлення позивача, проведено автотоварознавчу експертизу з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Згідно з висновками, викладеними у звіті № 2809/2880 від 10.10.2014, складеному за результатами проведення експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 17626,09 грн. При здійсненні розрахунку експертом застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, що дорівнює 0,22815.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, як водія автомобіля НОМЕР_4, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6757505 у ПрАТ «Нова», чинним на момент ДТП (30.09.2014). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 500 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія автомобіля марки «БМВ», д.н.з. ВСВ711, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9526762 у ПрАТ «Українська охоронно страхова компанія», чинним на момент ДТП (30.09.2014). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Таким чином, особами, відповідальними за завдані власнику автомобіля марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідачі.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, приймаючи до уваги, що шкода застрахованому транспортному засобу була заподіяна внаслідок спільних дій відповідача-1 та відповідача-2, які визнанні винними у вчиненні аналогічних адміністративних правопорушень, суд дійшов висновку, що розміри часток заподіяної відповідачами шкоди є рівними, тобто становлять 50% кожна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідачів із заявами про виплату страхового відшкодування (вих. № 07308 від 09.02.2015, вих. № 07307 від 09.02.2015), однак відповідачі зазначену вимогу залишили без відповіді та задоволення.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного комплексного страхування на транспорті № 011114/4005/0000385 від 14.08.2014, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, мав до відповідачів, як осіб, відповідальних за завдані збитки.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача-1 на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 8313,04 грн. виплаченого страхового відшкодування (8813,04 грн. - 500 грн. франшизи). грн., а з відповідача-2 - 7813,04 грн. виплаченого страхового відшкодування (8813,04 грн. - 1000 грн. франшизи).

Відповідно до ст.ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували обґрунтованість заперечень проти задоволення позову.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1218 грн.

Таким чином, за подання до суду цієї позовної заяви позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 49 ГПК України, судові витрати в сумі 1218 грн. покладаються на відповідачів в рівних частинах по 609 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Нова» (02660, м. Київ, вул. М.Раскової, 11; ідентифікаційний код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70а; ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в сумі 8313 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70а; ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в сумі 7813 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко