ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016р. Справа№ 914/4144/15

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Білогіря Молокопродукт, м. Гадяч, Полтавська область

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства Галичина, м. Радехів, Львівська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина, м. Львів

про: визнання недійсним договору про відступлення права вимоги

Суддя Ділай У.І.

Секретар Старостенко О.

За участі представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (Довіреність №38 від 16.11.2015р.)

Від відповідача-1: не зявився

Від відповідача-2: ОСОБА_2 представник (Довіреність б/н від 03.11.2015р.)

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Білогіря Молокопродукт до відповідача-1: Приватного акціонерного товаритсва Галичина до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Ухвалою суду від 03.12.2015р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.12.2015р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду усні пояснення по суті спору.

Відповідач-1 явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 03.12.2015р. не виконав.

17.12.2015 р. від представника відповідача-2 до канцелярії суду поступив Відзив з долученою випискою з рахунку ТОВ Молочна Компанія Галичина за період з 01.07.2015р. до 10.08.2015р. У відзиві відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки, на думку відповідача-2, позивач звернувся з вимогами до суду безпідставно, з метою затягування виконання рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1885/15 від 25.08.2015р.

Ухвалою суду 17.12.2015р. розгляд справи відкладено на 12.01.2016р.

12.01.2016р. від представника відповідача-2 через канцелярію суду поступило Клопотання (вх.№889/16 від 12.01.2016р.), в якому відповідач-2 просив суд прийняти рішення, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ Білогіря Молокопродукт відмовити повністю.

Позивач та відповідач-1 явки повноважних представників в судове засідання не забезпечили, вимог ухвал суду не виконали, зокрема позивачем не надано письмових доказів на підтвердження наданих у судовому засіданні 17.12.2015р. усних пояснень.

Ухвалою суду 12.01.2016р. розгляд справи відкладено на 26.01.2016р.

12.01.2016р. до суду надійшло клопотання від позивача (вх. №979/16) про долучення до матеріалів справи документів. Крім цього, позивач просив врахувати роздруківки з бази даних ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» як підтвердження того, що ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» мало намір перераховувати кошти на рахунок ПрАТ «Галичина» для запобігання збільшення кількості днів прострочення платежів. Для чого 07.07.2015р. ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» перерахувало ПрАТ «Галичина» 50 000,00 грн., які не були зараховані та були повернути у зв'язку із закриттям рахунку отримувача (роздруківка платіжного доручення долучено). Спеціалісти бухгалтерії ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» зв'язались по телефону з спеціалістами ПрАТ «Галичина» які повідомили, що були змінені реквізити та банківський рахунок, направивши нові реквізити електронною поштою. Після чого, ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» перераховувало кошти на нові реквізити.

Представник позивача в судовому засіданні 26.01.2016р. підтримав позовні вимоги, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Відповідач-1 в судове засідання 26.01.2016р. повторно явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 26.01.2016р. заперечив проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

Між позивачем: Товариством з обмеженою відповідальністю «Білогір'я молокопродукт» та відповідач-1: Приватним акціонерним товариством «Галичина» укладено договір купівлі-продажу №23/03-15 від « 23» березня 2015 року, відповідно до умов якого (п.1.1.) відповідач-1 зобов'язався продати (передати у власність) позивачу, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити молоко коров'яче незбиране охолоджене.

З часом, відповідач-1: ПрАТ «Галичина» звернувся до господарського суду Львівської області із позовною заявою щодо стягнення з позивача: ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» суми основного боргу та штрафних санкцій.

В процесі розгляду справи №914/1885/15 господарський суд Львівської області ухвалою від 13.07.2015р. замінив ПрАТ «Галичина» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», задовольнив заяву ПрАТ «Галичина» про заміну сторони правонаступником на підставі договору №1 про відступлення права вимоги від 30.06.2015р.

Як зазначив позивач, в договорі про відступлення права вимоги сторонами вказані: первісний кредитор - ПрАТ «Галичина», новий кредитор - ОСОБА_3 «Молочна компанія «Галичина», боржник - ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт»; відповідно до п.1 договору про відступлення права вимоги, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності до договору купівлі-продажу №23/03-15 від 23 березня 2015 року, укладеного між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білогір'я молокопродукт» (боржником); відповідно до п.7 цього договору про відступлення права вимоги «Договір складений в трьох примірниках, по одному для кожної Сторони, які мають однакову юридичну силу.»

Позивач також зазначив, що в договорі про відступлення права вимоги непередбачене місце для його підписання, вказаною, третьою стороною боржником - ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт».

В позовній заяві позивач вказав, що п. 9.4 договору №23/03-15 купівлі-продажу від 23.03.2015р., зазначено, що відступлення права вимоги та/або переведення боргу за цим договором, однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною. В п. 9.2. зазначеного договору закріплено, що одностороння зміна умов договору не допускається.

Крім цього, позивач зауважив, що п.9.3. договору купівлі-продажу передбачений шлях внесення змін до нього, за умовами якого за взаємною згодою сторони можуть вносити в даний договір необхідні зміни та доповнення шляхом укладання додаткових угод, які набирають чинності з моменту їх підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками сторін.

За твердженням позивача, ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» екземпляр оригіналу договору про відступлення права вимоги не отримувало, не підписувало та не погоджувало його. На адресу ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» лише надійшло повідомлення від 30.06.2015р., до якого було додана: копія договору №1 про відступлення права вимоги від 30.06.2015р.; копія договору купівлі-продажу №23/03-15 від 23 березня 2015 року; копія заяви про заміну сторони правонаступником у справі №914/1885/15.

У відповідь ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» направило повторний лист щодо непогодження з укладанням договору про відступлення права вимоги між ПрАТ «Галичина» та ОСОБА_3 «Молочна компанія «Галичина» цінним листом з описом вкладеного, у зв'язку з тим, що на перший лист, відправлений простою кореспонденцією, жодної відповіді від відповідача-1 отримано не було.

Спір виник внаслідок того, що позивач вважає, що відсутність згоди боржника: ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини і статті 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги як такого, що суперечить вимогам частини і статті 516 ЦК України.

Відповідач-2 заперечив проти позовних вимог, вважаючи, що позивач оплатив всю суму заборгованості за договором купівлі-продажу №23/03-15 від « 23» березня 2015 року на рахунок ОСОБА_3 «Молочна компанія «Галичина», тобто правонаступника за договором про відступлення права вимоги №1 від 30.06.2015р. Тим самим позивач погодився з умовами договору про відступлення права вимоги №1 від 30.06.2015р., виконав його оплативши основний борг новому кредитору, а згодом подав позовну заяву, яка ґрунтується на тому що позивач не погоджується з укладеним договором переведення боргу на нового кредитора.

На думку відповідача-2 в процесі розгляду справи в господарському суді Львівської області №914/1885/15, ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» було сплачено 574 816,60 грн. заборгованості на рахунок ОСОБА_3 «Молочна компанія «Галичина» відповідно до платіжних доручень № 20107 від 09.07.2015р., № 20109 від 10.07.2015р., № 20173 від 13.07.2015р., № 20206 від15.07.2015р., № 20248 від 16.07.2015р., № 20294 від 17.07.2015р., №20330 від 20.07.2015р., № 20395 від 21.07.2015р., № 20484 від 24.07.2015р., тим самим визнавши договір про відступлення права вимоги з ПрАТ «Галичина» на ТОВ «Молочна компанія «Галичина». Відтак, договір про відступлення права вимоги №1 від 30.06.2015 є чинним, та навіть виконаний позивачем в частині оплати всієї суми основного боргу.

Як пояснив відповідач-2, претензії ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» до Договору відступлення права вимоги №1 від 30.06.2015 зявились тільки після прийняття господарським судом Львівської області рішення від 25.08.2015р. у справі №914/1885/15.

Позовну заяву відповідач-2 вважає безпідставною, необґрунтованою та такою, що подана з метою затягування виконання справедливого рішення господарського Суду Львівської області №914/1885/15 від 25.08.2015р.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Нормами Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ст. 179 ГК України).

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Предметом спору в даній справі є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1 від 30.06.2015р., укладеного між ПрАТ «Галичина» та ОСОБА_3 «Молочна компанія «Галичина» (відповідачами у справі).

Так, відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, суд зазначає, що заявляючи відповідний позов про визнання недійсним договору, позивач в будь-якому випадку повинен довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, в силу наведених норм, за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Водночас, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України.

Так, відповідно до п. 9.4 договору №23/03-15 купівлі-продажу від 23.03.2015р., укладеного між позивачем та ПАТ «Галичина», сторони за цим договором не мають права без попереднього письмового погодження передавати чи відступати свої обовязки чи права за цим договором будь-якій третій стороні.

Тобто, договір купівлі-продажу передбачає умову відступлення прав за цим договором попереднє письмове погодження іншої сторони.

При цьому, проведення часткової оплати за оспорюваним договором про відступлення права вимоги не підтверджує факт визнання позивачем ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» спірного правочину договору №1 про відступлення права вимоги» від 30 червня 2015 року.

Отже, відступлення ПАТ «Галичина» прав за договором №23/03-15 купівлі-продажу від 23.03.2015р. на користь ОСОБА_3 «Молочна компанія «Галичина» могло відбуватися виключно за наявності попереднього письмового погодження ОСОБА_3 «Білогір'я молокопродукт» як боржника за договором купівлі-продажу, а тому, відсутність такого погодження свідчить про порушення сторонами під час укладення такого спірного договору приписів п. 9.4 договору №23/03-15 купівлі-продажу від 23.03.2015р. та ч. 1 ст. 516 ЦК України, що у свою чергу, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги.

Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобовязанні, якщо обовязковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини першої статті 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги як такого, що суперечить вимогам частини першої статті 516 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 15.04.2015 у справі № 3-43гс15.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 Господарського процесуального кодексу, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, документально підтвердженими і такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доводів позивача не спростував, доказів належного виконання кредитних зобовязань суду не надав.

Задовольняючи позовні вимоги та розподіляючи витрати зі сплати судового збору, суд також враховує положення п. 4.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року N 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України. Так, у разі, коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Відтак, судовий збір, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та наведених вище положень, суд покладає на відповідача-1, а в частині солідарного стягнення на відповідачів порівну.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 11, 203, 215, 512, 514, 516, 627 ЦК України, ст.ст.4-3, 33, 43, 49, 82-84, 116 ГПК України , суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Визнати недійсним Договір №1 про відступлення права вимоги» від 30 червня 2015 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Галичина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина».

3.Стягнути з Приватного акціонерного товариства Галичина (80200, Львівська область, м. Радехів, вул. Б. Хмельницького, 120, ідентифікаційний код 25553579) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Білогіря Молокопродукт (37300, Полтавська область, Гадяцький районн, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, 82, офіс 23, ідентифікаційний код 33707592) 609,00 грн. судового збору.

4.Стягнути з та Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54, ідентифікаційний код 25553579) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Білогіря Молокопродукт (37300, Полтавська область, Гадяцький районн, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, 82, офіс 23, ідентифікаційний код 33707592) 609,00 грн. судового збору.

5.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 29.01.2016р.

Суддя Ділай У.І.