номер провадження справи 17/167/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2016 Справа № 908/5726/15

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Сіопласт, 03124, м. Київ, вул. М. Василенка, буд. 7-А

адреса для листування: 01001, АДРЕСА_1

до відповідача: відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с № 306

про стягнення заборгованості

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 04.01.16, б/н

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

17.11.15 до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Сіопласт (далі ТОВ Сіопласт) до відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (надалі ВП Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом) про стягнення з відповідача 198 025,27 грн. заборгованості за договором поставки від 26.05.15 № 20/05/27, з якої: 189 396,60 грн. сума основного боргу, 7 535,48 грн. інфляційних нарахувань та 1093,19 грн. 3 % річних.

17.11.15 автоматизованою системою документообігу здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву ТОВ Сіопласт до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 17.11.15 судом порушено провадження у справі № 908/5726/15, якій присвоєно № провадження 17/167/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 16.12.15.

Ухвалою від 27.11.15 судом виправлено у п. 2 резолютивної частини ухвали від 17.11.15 описку, виклавши п. 2 резолютивної частини ухвали в наступній редакції: Судове засідання призначити на 10.12.15 о/об 10 год. 20 хв..

Ухвалою від 10.12.15 судом розгляд справи відкладено на 05.01.16.

У засіданні 05.01.16 судом прийнято до розгляду заяву від 05.01.16, проти якої відповідач не заперечив, відповідно до якої позивач наполягає на стягненні з відповідача 167 028,60 грн. основного боргу. В частині стягнення втрат від інфляції у сумі 7535,48 грн. та 3 % річних у сумі 1093,19 грн. позивач відмовляється.

Виходячи зі змісту вказаної заяви, наданих позивачем пояснень та обставин справи, суд розцінює її як:

- фактичне зменшення позовних вимог в частині суми основного боргу із суми 189 396,60 грн. на суму 167 028,60 грн. за трьома видатковими накладними від 26.05.15 № 218, від 29.05.15 № 228 та від 19.08.15 № 451 (тобто позовні вимоги зменшено на суму 22 368 грн.); та

- відмову від позовних вимог в частині стягнення 7535,48 грн. інфляційних витрат та 1093,19 грн. 3 % річних.

На підставі ст. 77 ГПК України, в засіданні 05.01.16 судом оголошувалась перерва до 06.01.16.

За заявою представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, а розпочинаючи із 05.01.16 за допомогою технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 06.01.16, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представника позивача повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням заяви від 05.01.16 про зменшення позовних вимог в частині суми основного боргу та про відмову від 3 % річних та інфляційних витрат, посилається на умови укладеного між сторонами договору поставки від 26.05.15 № 20/05/27 на виконання умов якого позивачем у період з травня по серпень 2015 р. поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 167 028,60 грн. за видатковими накладними від 26.05.15 № 218, від 29.05.15 № 228 та від 19.08.15 № 451. Враховуючи, що відповідач порушив свої договірні зобовязання щодо оплати поставленої продукції у строк визначений договором, позивач звернувся з позовом до суду та просить відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК України, стягнути з відповідача 167 028,60 грн. основного боргу.

Відповідач у відзиві від 09.12.15 № 01-15/5169 на позовну заяву зазначив, що на виконання умов договору та заявки ВП Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом постачальник 28.05.15, 05.06.15 та 25.08.15 здійснив постачання частини продукції, зазначеної в п. 1.1 договору на загальну суму 167 028,60 грн. В порушення умов договору продукція на суму 140 664,80 грн. позивачем не поставлена. Крім того, вказує, що внаслідок допущених сторонами в тексті договору арифметичних помилок, відповідач не мав можливості здійснити реєстрацію цього договору в Єдиній інформаційній базі ДП НАЕК Енергоатом та відповідно здійснити оплату отриманої продукції. Так відповідач пояснює, що неодноразово звертався до позивача з пропозиціями врегулювати невідповідності в договорі шляхом внесення змін до договору, але письмової відповіді не отримав. А тому, відповідач вважає, що не мав можливості виконати свої зобовязання щодо здійснення оплати за поставлену за договором № 20/05/27 продукцію до усунення помилок у договорі, а тому вважає, що мало місце прострочення кредитора, внаслідок якого відповідно до ст. 613 ЦК України виконання ВП Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом зобовязання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

26.05.15 між товариством з обмеженою відповідальністю Сіопласт (Постачальник) та відокремленим підрозділом Атоменергомаш державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (Покупець) укладено договір поставки № 20/05/27 згідно із умовами якого (п.1.1. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 16.11.15) Постачальник зобовязався поставити в передбачені даним договором строки Покупцю наступну продукцію: ґрунтовку ГФ-021 ГОСТ 25129-82 кількістю 10150 кг, ціна - 19,83 грн., на загальну суму 201 274,50 грн. в строк до 31.12.15; ґрунтовку ФЛ-03к ГОСТ 9109-81 кількістю 250 кг, ціна - 40,42 грн., на загальну суму 10 105 грн. в строк до 31.12.15; ґрунтовку ХС-010 сіру ГОСТ 9355-81 кількістю 32 кг, ціна 42,67 грн., на загальну суму 1365,44 грн. в строк до 31.12.15; шпаклівку ЕП-0010 ГОСТ 28379-89 кількістю 800 кг, ціна - 54,54 грн., на загальну суму 43 632 грн. в строк до 31.12.15; всього на загальну суму з ПДВ 307 652,33 грн., а Покупець зобовязався прийняти та оплатити вказану продукцію.

Відповідно до п. 3.1. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 16.11.15, загальна сума договору складає 307 652,33 грн., в т.ч. ПДВ 51 275,39 грн.

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.2 договору).

Поставка продукції за цим договором здійснюється до 31.12.15 партіями відповідно до заявок Покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що поставляється та строки її поставки (п.5.1. договору).

Пунктом 5.2. договору визначено, що Постачальник зобовязаний здійснити поставку продукції вказаної в п.1.1 цього договору, в строки, номенклатурі та кількості, зазначеній в заявці Покупця.

Згідно із п.5.3 договору, у разі ненадання заявок Покупцем продукція зазначена в п.1.1 цього договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена Постачальником не пізніше 31.12.15.

Відповідно до п. 5.5. договору, продукція, що поставляється, повинна супроводжуватися наступними документами: а) товарно-транспортною накладною; б) у випадку, якщо стандарти, технічні умови або інша документація про якість продукція опублікована в загальнодоступних виданнях копіями вказаної документації; в) сертифікатом якості; д) паспортом безпеки. У випадку не передачі зазначених документів разом з продукцією, що постачається, вони повинні бути передані Покупцю протягом 3-х днів з моменту отримання останнім продукції. Якщо документи не будуть передані Постачальником в зазначений строк, Покупець має право відмовитись від договору та повернути продукцію Постачальнику.

Згідно з п.10.1 цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України) визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Як свідчать матеріали цієї справи, позивачем з урахуванням заяви від 05.01.16 заявлено до стягнення з відповідача 167 028,60 грн. основного боргу за договором поставки від 26.05.15 № 20/05/27.

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 167 028,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: видатковими накладними від 26.05.15 № 218 на суму 14 280 грн. з ПДВ, від 29.05.15 № 228 на суму 101 585,40 грн. з ПДВ та від 19.08.15 № 451 на суму 51 163,20 грн. з ПДВ; довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей від 19.08.15 № 285.

Вбачається, що товар був отриманий представником відповідача ОСОБА_2 без зауважень та заперечень та прийнятий ВП Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом згідно прибуткових ордерів від 28.05.15 3 ПН-0000421, від 05.06.15 № ПН-0000424 та від 25.08.15 № ПН0000594, копії яких долучені до матеріалів справи.

Поставка позивачем частини продукції зазначеної в п. 1.1 договору від 26.05.15 № 20/05/27 на загальну суму 167 028,60 грн. не заперечувалась відповідачем під час розгляду, що підтверджується наданим ВП Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом до матеріалів справи відзивом від 09.12.15 № 01-15/5169 на позовну заяву.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що оплата поставленої відповідно до заявки Покупця продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в даному договорі, протягом двох місяців після отримання Покупцем партії продукції.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач прийняті договірні зобовязання належним чином не виконав, оплату за отриманий товар в строк визначений у договорі не здійснив. Отже, відповідач порушив умови договору.

Факт наявності основної заборгованості у розмірі 167 028,60 грн. підтверджується матеріалами цієї господарської справи й не заперечувався відповідачем.

Оскільки відповідач в ході розгляду цієї справи не надав суду доказів сплати ним суми заборгованості, або доказів правомірності своїх дій щодо такої не сплати, суд вважає, що позовна вимога ТОВ Сіопласт про стягнення з відповідача 167 028,60 грн. основного боргу за договором поставки від 26.05.15 № 20/05/27 доведена, обґрунтована, підтверджена доданими документами та підлягає задоволенню судом.

В ході розгляду справи по суті спору судом прийнято до уваги ту обставину, що екземпляр додаткової угоди № 1 від 16.11.15 до договору поставки від 26.05.15 № 20/05/27 був наданий до матеріалів цієї господарської справи представником відповідача лише в судовому засіданні 05.01.16.

Більш того, про наявність цієї додаткової угоди № 1 ні позивач у своєму позові, ні відповідач у своєму відзиві станом на 10.12.15, тобто на початок розгляду справи по суті, нічого не вказували та суд не повідомляли.

А оскільки додатковою угодою № 1 від 16.11.15 до договору поставки від 26.05.15 № 20/05/27 сторони виправили помилки допущені позивачем і відповідачем при як при узгодженні так і підписанні запропонованого на підпис тексту договору в редакції від 26.05.15 № 20/05/27 (при зазначенні суми, яка повинна бути отримана за наслідками множення кількості продукції на вартість за одиницю продукції), то судом залишаються поза увагою через безпідставність твердження відповідача викладені у відзиві за вих. від 09.12.15 № 01-15/5169 в частині того, що внаслідок допущених помилок у тексті договору допущених сторонами під час його укладання відповідач станом на грудень 2015 року не мав можливості здійснити реєстрацію цього договору в Єдиній інформаційній базі ДП НАЕК «Енергоатом» та, відповідно, здійснити оплату за отриману продукцію.

Судом враховано, що договором поставки від 26.05.15 № 20/05/27 (та всіх без виключення його положень) сторони не передбачили наявність будь-яких застережень відповідно до яких відповідач у справі (він-же покупець за договором) має право здійснювати оплату за отриману продукцію лише з моменту реєстрації цього договору в Єдиній інформаційній базі ДП НАЕК «Енергоатом» в порядку передбаченому ПОЛОЖЕННЯМ про порядок укладення та ведення договорів (контрактів) ПЛ-Д.0.04.066-14 затвердженого Президентом ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ».

Як свідчать матеріали цієї справи, заявою від 05.01.16 позивач відмовився від заявлених вимог в частині стягнення 7535,48 грн. інфляційних витрат та 1093,19 грн. 3 % річних. При цьому, судом було розяснено представнику позивача (ст. 78 ГПК України) про наслідки такої відмови від заявлених позовних вимог у відповідній частині.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Заява позивача про відмову від позову в частині стягнення 7535,48 грн. інфляційних витрат та 1093,19 грн. 3 % річних подана відповідно до вимог ст. 22, п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, відповідає вимогам чинного законодавства, не суперечить правам і охоронюваним законом інтересам сторін, прийнята судом до розгляду та задоволена.

У звязку з чим, провадження у справі в частині стягнення 7535,48 грн. інфляційних витрат та 1093,19 грн. 3 % річних припиняється судом відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України внаслідок відмови позивача від позовних вимог.

З підстав викладених у тексті цього рішення, а також враховуючи те, що відповідач не довів суду та не надав відповідних доказів на підтвердження того, що позивач не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати обовязку щодо оплати поставленої продукції за договором поставки від 26.05.15 № 20/05/27, судом через необґрунтованість, відхиляються доводи відповідача викладені у відзиві від 09.12.15 № 01-15/5169 на позовну заяву із посиланням на ст. 613 ЦК України, про те, що мало місце прострочення кредитора.

Судом прийнято до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач звертався до позивача із повідомленням про порушення ТОВ Сіопласт умов договору поставки від 26.05.15 № 20/05/27, зокрема щодо поставки меншої кількості продукції ніж передбачено п.1.1. договору, або доказів того, що відповідач відмовився від прийняття продукції та її оплати, у звязку з переданням йому позивачем меншої її кількості.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір в розмірі 2505,49 грн. покладається на відповідача, а в частині відмови від позовних вимог про стягнення 7535,48 грн. інфляційних витрат та 1093,19 грн. 3 % річних судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, п. 4 ч. 1 ст. 80, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с № 306, , п/р 037 у філії «Укрексімбанк» м. Запоріжжя, МФО 313979) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Сіопласт (юридична адреса: 03124, м. Київ, вул. М. Василенка, буд. 7-А; адреса для листування: 01001, АДРЕСА_1; , р/р 9801 в АКБ «УКРСИББАНК», м. Харків, МФО 351005) 167 028 (сто шістдесят сім тисяч двадцять вісім) грн. 60 коп. основного боргу та 2505 (дві тисячі пятсот пять) грн. 49 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 7 535,48 грн. інфляційних витрат та 1 093,19 грн. 3 % річних провадження у справі припинити на підставі п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складено 14.01.16.

Суддя В.Л. Корсун