КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа№ 910/17039/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 27.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Стрілець АТ» на рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 (повне рішення складено 28.09.2015)

у справі №910/17039/15 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом товариства сприяння обороні України

до 1) Київської міської ради

2) приватного акціонерного товариство «Стрілець АТ»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Київської міської організації товариства сприяння обороні України

2) Київської обласної організації товариства сприяння обороні України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання недійсним пункту рішення та договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 позов задоволено повністю. Визнано недійсним п. 18 рішення Київської міської ради від 14.03.2002 №300/1743 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею». Визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки від 26.04.2002, розташованої на вул. Індустріальній, 27 у Солом'янському районі м. Києва, укладений між Київською міською радою та ПрАТ «Стрілець АТ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком В.О. в реєстрі за №3939, та зареєстрований Київським міським управлінням земельних ресурсів, про що зроблено запис від 12.06.2002 за №72-6-00052 у книзі записів державної реєстрації договорів. Стягнуто з Київської міської ради та ПрАТ «Стрілець АТ» на користь товариства сприянні обороні України по 1 218,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПрАТ «Стрілець АТ» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи.

Ухвалою від 21.10.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В., Лобань О.І. прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №910/17039/15 за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. на лікарняному, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В., Корсакова Г.В.

Ухвалою від 11.01.2016 апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В., Корсакова Г.В. апеляційну скаргу ПрАТ «Стрілець АТ» прийнято до свого провадження.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у зв'язку з виходом судді Лобаня О.І. з лікарняного та перебуванням судді Федорчука Р.В. на лікарняному, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Гаврилюк О.М.

Ухвалою від 27.01.2016 апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Гаврилюк О.М. апеляційну скаргу ПрАТ «Стрілець АТ» прийнято до свого провадження.

Представники позивача, третіх осіб-1,-2 брали участь в судових засіданнях, заперечували щодо доводів апеляційної скарги, надавали пояснення та просили апеляційну скаргу ПрАТ «Стрілець «АТ» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 - без змін.

Представники відповідачів-1,-2 та третьої особи-3 брали участь в судових засіданнях, підтримували доводи викладені в апеляційній скарзі, надавали пояснення та просили апеляційну скаргу ПрАТ «Стрілець «АТ» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

Київською обласною організацією товариства сприяння обороні України на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа-2 просить рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «Стрілець АТ» - без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі п. 18 рішення Київської міської ради №300/1734 від 14.03.2002 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею»:

- затверджено проект відведення земельної ділянки акціонерному товариству «Стрілець АТ» для будівництва, обслуговування та експлуатації ділового центру на вул. Індустріальній, 27, у Солом'янському районі м. Києва;

- вилучено з користування Київської міської організації ТСО України частину земельної ділянки, відведеної відповідно до рішень виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 18.04.1967 №610 «Про відвод земельної ділянки Київському обласному комітету ДТСААФ під будівництво будинку технічного навчання» та від 09.02.1987 №103 «Об отводе земельних участков предприятиям, учреждениям и организациям для строительства объектов», площею 1,35 га (лист-згода від 31.02.2000 №5/379);

- передано акціонерному товариству «Стрілець АТ» в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 1,35 га для будівництва, обслуговування та експлуатації ділового центру на вул. Індустріальній, 27, у Солом'янському районі м. Києва.

26.04.2002 між Київською міською радою (орендодавець) та акціонерним товариством «Стрілець АТ» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 14.03.2002 за №300/1734 передає, а орендар приймає в оренду на 25 років земельну ділянку, місце розташування якої на вул. Індустріальній, 27 у Солом'янському районі міста Києва, розміром 1,3526 га для будівництва, обслуговування та експлуатації ділового центру у межах, які перенесені у натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною цього договору.

У липні 2015 року товариство сприяння обороні Україні звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та ПрАТ «Стрілець АТ» про визнання недійсним п. 18 рішення Київської міської ради №300/1734 від 14.03.2002 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки розташованої на вул. Індустріальній, 27, у Солом'янському районі м. Києва, укладений між Київською міською радою та ПрАТ «Стрілець АТ» від 26.04.2002.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що голова Київського міського комітету ТСО України не був уповноважений надавати згоду на вилучення та передачу відповідачу-2 земельної ділянки по вул. Індустріальній, 27 у Солом'янському районі міста Києва та при прийнятті рішення про вилучення земельної ділянки з користування Київської міської організації ТСО України не було отримано згоди на вилучення земельної ділянки від належного землекористувача - ТСО України.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 в апеляційній скарзі зазначає, що місцевий господарський суд дійшов невірного висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення Київської міської ради №300/1734 від 14.03.2002 не було отримано згоди належного землекористувача - ТСО, оскільки позивач не мав і не міг мати будь-яких прав на оспорювану ним земельну ділянку. Також відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано строк позовної давності.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ПрАТ «Стрілець АТ» задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до п. 4.1. статуту товариства сприяння обороні України товариство будується за виробничо-територіальним принципом. Організаційну основу товариства складають первинні організації. Вони об'єднуються по території в районні, міжрайонні, міські та об'єднані райміські організації, які входять до складу організації Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської обласних, Київської і Севастопольської міських організацій Товариства, які є для них вищестоящими і складають Товариство сприяння обороні України.

Отже, Київська міська та обласна організації ТСО України є підпорядкованими позивачеві структурними організаціями.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про громадські об'єднання» право власності громадського об'єднання зі статусом юридичної особи реалізує його вищий орган управління в порядку, передбаченому законом та статутом громадського об'єднання. Окремі функції щодо управління майном за рішенням вищого органу управління громадського об'єднання можуть бути покладені на створені ним відповідно до статуту керівні органи, юридичні особи (товариства, підприємства), відокремлені підрозділи таких об'єднань або передані громадським спілкам, утвореним цими громадськими об'єднаннями.

Пунктами 7.1.-7.3. статуту ТСО товариство може мати у власності кошти, засоби та інше майно, необхідне для здійснення статутної діяльності. Власністю товариства є будинки і споруди, житлові будинки, готелі, гуртожитки, технічні і транспортні засоби, підприємства, виробничі об'єднання, майстерні та інші госпрозрахункові структури, майно, обладнання, необхідне для виконання статутних завдань товариства. Товариство має право на майно і засоби, придбані в результаті господарської, комерційної та інших видів діяльності створених ним госпрозрахункових установ, організацій в підприємств. Організації товариства повинні забезпечити ефективне використання, збереження і примноження майна, що перебуває в їх віданні, право на об'єкти власності належить товариству.

Відповідно до п. 7.4. статуту ТСО право власності товариства здійснює його вищий орган - з'їзд, який надає право визначення порядку володіння, використання і розпорядження власністю пленуму Центрального комітету.

Пунктом 1.1. статуту Київської міської організації ТСО України передбачено, що Київська міська організація функціонує у складі ТСО України на правах обласної з метою сприяння обороні та підготовці членів товариства до праці й захисту Батьківщини.

Згідно з п. 7.1. статуту Київської міської організації ТСО України її майно являється складовою частиною власності ТСО України.

Так, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ради №610 від 18.04.1967 Київському обласному комітету ДТСААФ, який є структурним органом правонаступника Київської обласної організації ДТСААФ - Київської обласної організації ТСО України, було відведено біля 1,3 га земельної ділянки під будівництво об'єкта технічного навчання.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради №103 від 09.02.1987 частину даної земельної ділянки площею 1,05 га по вул. Індустріальній відведено Київському міському комітету ДТСААФ, який є структурним органом правонаступника Київської міської організації ДТСААФ - Київської міської організації ТСО України.

Отже, земельна ділянка площею 1,35 га, на вул. Індустріальній, 27 у Солом'янському районі м. Києва перебувала у користуванні структурних організацій позивача, а саме: Київської міської організації ТСО України та Київської обласної організації ТСО України.

Відповідно до п. 4.11. статуту ТСО первинні організації в своїй діяльності керуються статутом товариства. Можуть бути юридичними особами після реєстрації їх в порядку, встановленому чинним законодавством. Первинні організації можуть діяти також на підставі власних статутів (положень), які не суперечать статуту товариства, приймаються загальними зборами і затверджуються бюро комітету районної, міжрайонної і міської організації

Повноваження Київської міської організації та Київської обласної організації зазначені в п. 4.16., повноваження бюро Київської міської та Київської обласної організації - в 4.17., а повноваження керівника Київської міської та Київської обласної організації - в п. 4.18. статуту ТСО України, якими не передбачено їх право на розпорядження майном.

Пунктами 7.1.-7.3. статуту Київської міської організації ТСО України передбачено, що майно міської організації є складовою частиною власності ТСО України. Власність організації, як і товариства в цілому єдина і неподільна, майно товариства, що знаходиться у віданні організації, підлягає збереженню та ефективному використанню. Право власності здійснює вищий орган міської організації - міська конференція, яка надає право розпорядження і використання власності її комітету.

Судом встановлено, що листом №5/379 від 31.10.2000 головою Київського міського комітету ТСО України ОСОБА_3 було надано згоду на вилучення з використання комітетом земельної ділянки по вул. Індустріальній, 27, у Солом'янському районі м. Києва, для передачі цієї земельної ділянки ПрАТ «Стрілець АТ» для будівництва та експлуатації ділового центру.

У зв'язку з чим, 14.05.2002 рішенням Київської міської ради вилучено з користування Київської міської організації ТСО України частину земельної ділянки, площею 1,35 га та передано АТ «Стрілець АТ» в довгострокову оренду на 25 років вказану земельну ділянку для будівництва, обслуговування та експлуатації ділового центру на вул. Індустріальній, 27, у Солом'янському районі м. Києва.

У подальшому між Київською міською радою та АТ «Стрілець АТ» укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Індустріальній, 27 розміром 1,3526 га для будівництва, обслуговування та експлуатації ділового центру, терміном на 25 років.

Згідно з ст. 149 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Як вбачається з чинної на момент направлення листа-згоди про вилучення земельної ділянки редакції статуту ТСО України товариство є єдиним власником майна, в тому числі, яке знаходиться у віданні місцевих організацій, розпоряджатися майном має право його вищий орган - з'їзд.

Статутом Київської міської організації ТСО України в редакції від 05.11.1996 було передбачено можливість розпоряджатися майном, закріпленим за міською організацією, але виключно за рішенням, прийнятим на міській конференції.

Також п. 6.4. статуту Київської обласної організації ТСО України передбачено, що право власності обласної організації здійснює її вищий орган - конференція, яка надає право визначення порядку володіння, використання і розпорядження власністю пленуму обласного комітету.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, до листа-згоди на вилучення земельної ділянки, підписаного ОСОБА_3 не було долучено відповідне рішення міської конференції на надання згоди на вилучення земельної ділянки.

Отже, голова Київського міського комітету ТСО України не був уповноважений надавати згоду на вилучення з використання комітетом та передачу АТ «Стрілець АТ» земельної ділянки по вул. Індустріальній, 27 у Солом'янському районі м. Києва.

Оскільки голова Київської міської організації ТСО України не був уповноважений надавати згоду на вилучення з використання комітетом та передачу ПрАТ «Стрілець АТ» спірної земельної ділянки, то саме ТСО України, як належний володілець (землекористувач) даної земельної ділянки вправі звернутися до суду за захистом порушеного права.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що ще 06.05.1996 Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження «Про погодження акціонерному товариству «Стрілець АТ» місця розташування ділового центру по вул. Індустріальній, 27 у Жовтневому районі м. Києва» №666 відповідно до якого погоджено АТ «Стрілець АТ» місце розташування ділового центру за вказаною адресою на земельній ділянці орієнтованою площею 1,35 га , в тому числі: 1,05 га на землях, відведених Київському міському комітету ДТСААФ рішенням виконкому Київської міської ради від 09.02.1987 №103; 0,3 га на землях, відведених Київському обласному комітету ДТСААФ рішенням виконкому Київської міської ради від 18.04.1967 №610.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що на момент прийняття Київською міською радою п. 18 рішення від 14.03.2002 №300/1734 відповідачу-2 було відомо, що частина земельної ділянки площею 1,05 га належить Київській міській організації ТСО України, а частина земельної ділянки площею 0,3 га - Київській обласній організації ТСО України.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Отже, при прийнятті Київською міською радою рішення від 14.03.2002 №300/1734, на підставі якого було вилучено з користування Київської міської організації ТСО України земельну ділянку по вул. Індустріальній, 27 у Солом'янському районі м. Києва, не було отримано згоду уповноваженого органу на вилучення вказаної земельної ділянки.

За приписами ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Тобто підставою для надання в оренду земельної ділянки державної або комунальної власності та передумовою укладення відповідного договору є рішення особи, яка здійснює розпорядження нею від імені власника.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених ч. ч. 1-6 ст. 203 цього Кодексу. Зокрема, однією з вимог є вимога щодо наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення Київської міської ради) передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою наведений в ст. 141 ЗК України, зокрема п. «а» ч. 1 даної статті передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Нормами ст. 142 ЗК України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи відсутність належної згоди землекористувача на вилучення переданої йому в користування земельної ділянки, рішення Київської міської ради від 14.03.2002 №300/1734 в частині передачі спірної земельної ділянки АТ «Стрілець АТ» є недійсним.

Як наслідок, договір оренди земельної ділянки, розташованої на вул. Індустріальній, 27 у Солом'янському районі м. Києва, від 26.04.2002, за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 14.03.2002 №300/1734, зобов'язався за актом приймання-передачі передати, а АТ «Стрілець АТ» прийняти в оренду зазначену земельну ділянку є недійсним.

Враховуючи те, що фактичне користування земельною ділянкою на підставі договору оренди унеможливлює проведення між сторонами двосторонньої реституції, договір оренди підлягає визнанню недійсним на майбутнє (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.15 у справі №910/24029/13).

Окрім цього, відповідач-2 посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Однак, позивач зазначає, що про порушене право дізнався у березні 2015 року, що підтверджується листом №1/77 від 10.03.2015, з яким голова Київської міської організації звернувся до ТСО України (т. 1 а. с. 28).

В даному листі голова Київської міської організації ТСО повідомляє, що керівництву організації стало відомо про те, що попередній керівник ОСОБА_3 надав згоду на вилучення земельної ділянки по вул. Індустріальній, 27 у м. Києві, яка належала Київській міській організації ТСО на праві постійного користування та просить ТСО України повідомити чи приймалось повноважними органами, згідно зі статутом ТСО України, рішення про надання згоди на вилучення вказаної земельної ділянки.

У зв'язку з тим, що ТСО України не надавало згоду і уповноваженим органом не приймалось рішення щодо вилучення спірної земельної ділянки, у березні 2015 року позивач звернувся до Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві із заявою про вчинення ОСОБА_3 злочинів відносно Київської міської організації ТСО України.

Згідно зі ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду України судової палати в адміністративних справах і судової палати у господарських справах від 06.10.2015 у справі №21-1306а15, про те, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта, що застосовується одноразово, позов предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування не повинен розглядатися, судова колегія не приймає до уваги, оскільки обставини справи №910/17039/15 не є аналогічним обставинам у справі №21-1306а15.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача-2 законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «Стрілець АТ» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Стрілець АТ» на рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі №910/17039/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17039/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

О.М. Гаврилюк