УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.02.2016Справа № 910/1491/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», від імені якого діє філія «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», м. Львів

до Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони», м. Київ

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 6 750,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», від імені якого діє філія: «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», 01 лютого 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 5606/6-06 від 13.11.2015 року до відповідача, Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони», про зобов'язання вчинити дії та стягнення 6 750,00 грн.

Подана позовна заява № 5606/6-06 від 13.11.2015 року не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Нормами ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище відповідно до приписів ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України.

Від імені позивача позовну заяву підписано представником Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», від імені якого діє філія «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», - ОСОБА_1. Повноваження зазначеного представника підтверджуються довіреностю № 298 від 06.05.2015 року, яку було видано директором філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» - гр. ОСОБА_2.

При дослідження довіреності № 298 від 06.05.2015 року судом встановлено, що термін дії довіреності скінчився 31 грудня 2015 року.

З аналізу матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідно до потового штемпелю на конверті, в якому позовна заява надійшла до господарського суду та опису вкладення у цінний лист, позов направлено до суду 26.01.2016 року, тобто після закінчення строку дії довіреності.

З наведеного вбачається, що особа, яка підписала позовну заяву (ОСОБА_1.) не уповноважена підписувати позовну заяву та звертатися з нею до суду від імені Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», від імені якого діє філія «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз».

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України. Такі ж наслідки настають в разі, коли в позовній заяві відсутні відомості про прізвище та посаду керівника юридичної особи або до позовної заяви не додано належні документи на підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді (частини третя - шоста статті 28 ГПК), і на ці документи немає посилання в заяві.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Додатками 2, 8 зазначеної інструкції визначено, що для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Натомість, у приєднаних до позовної заяви платіжних дорученнях № 23010 від 18.11.2015 року, № 23009 від 18.11.2015 року, № 691 від 14.01.2016 року, № 692 від 14.01.2016 року відсутні підписи відповідальних осіб платника, печатка товариства, тобто вказані реквізити не заповнені як того вимагає вищезазначена інструкція.

З огляду на викладене, платіжні доручення № 23010 від 18.11.2015 року, № 23009 від 18.11.2015 року, № 691 від 14.01.2016 року, № 692 від 14.01.2016 року не можуть вважатись належним доказом сплати судового збору за подання відповідної заяви.

Отже, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, як зазначено у п. 4 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 28, 36, 38, 54, 56, 57, 58, п.п.1, 4 ч.1 ст.63, ст.ст.65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 5606/6-06 від 13.11.2015 року Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», від імені якого діє філія: Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», до Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» про зобов'язання вчинити дії та стягнення 6 750,00 грн. з доданими до неї документами повернути заявникові без розгляду.

Роз'яснити Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», від імені якого діє філія: «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя О.С. Комарова