РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/29958/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ем Ай Ай Ті";

до Dexcel Pharma Enterprises Ltd (Дексель Фарма Ентерпрайзес Лтд.);

про стягнення 3 004 458,15 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Колос А. В., представник, довіреність № 3519 від 09.12.2015 р.;

Кочмар О. Й., представник, довіреність 3519 від 09.12.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 1 373 447,73 грн. боргу, 1 076 080,69 грн. інфляційної складової боргу, 85 841,13 грн. трьох відсотків річних, 469 088,60 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2015 року порушено провадження у справі № 910/29958/15, розгляд справи призначено на 15.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 року, у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представників відповідача, відкладено розгляд справи до 14.01.2016 р.

Від ОСОБА_4, голови представництва відповідача в Україні, 14.12.2015 р. надійшло клопотання про відкладення і зупинення провадження у справі. Обгрунтовуючи своє клопотання ОСОБА_4 зазначає, що він не уповноважений на представництво відповідача у суді у даній справі, та вважає, що з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи необхідним є зупинення провадження у справі та звернення із судовим дорученням до компетентного органу Ізраїлю (місцезнаходження відповідача).

Судом відхилене клопотання ОСОБА_4 з оглядом на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було направлено до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (органу, який здійснює реєстрацію представництв іноземних юридичних осіб в Україні) адвокатський запит вих. № 241 щодо надання інформації стосовно того, хто є головою представництва відповідача в Україні та на підставі яких документів діє та здійснює свої повноваження голова представництва. У відповідь на адвокатський запит, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України листом від 23.12.2015 р. № 4233-06/43289-07 повідомило, що директором представництва відповідача є ОСОБА_4, що підтверджується копіями довіреностей відповідача від 14.02.2013 р. та 13.11.2013 р. З довіреності відповідача від 13.11.2013 р. вбачається, що вказаною довіреністю відповідач призначив ОСОБА_4 керівником представництва відповідача в Україні та уповноважив його бути дійсним та законним представником відповідача з правом виступати від його імені та в його інтересах у стосунках з державними органами України.

12 січня 2016 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений та обізнаний про час, день і місце розгляду справи, однак свого представника в судове засідання не направив.

У судовому засіданні 14.01.2016 р. представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За приписами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Ем Ай Ай Ті» (оператор) та Дексель Фарма Ентерпрайзес Лтд. в особі директора представництва в Україні ОСОБА_4 (абонент) 07.08.2013 року було укладено договір № 6369- про надання телекомунікаційних послуг (надалі також - договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався надавати відповідачу телекомунікаційні послуги, а відповідач зобов'язався приймати послуги та сплачувати належні за договором та замовленнями на послуги платежі. З метою надання та отримання відповідачем телекомунікаційних послуг (телефонного зв'язку) відповідач був підключений до мережі оператора, відповідачу було виділено 2 номери телефону НОМЕР_1 та НОМЕР_2, згідно замовлення на послуги № 1 (додаток № 1 до договору), надано логін та пароль для підключення.

Згідно з п. 2.3.1 договору абонент зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати оператору передбачені договором та замовленням платежі.

Пунктом 3.7 договору сторони встановили, що за відсутності в замовленні авансу, абонент здійснює оплату вартості послуг протягом 5 банківських днів з моменту виставлення оператором рахунку на оплату абоненту у наступному порядку: 3.7.1 щомісячні фіксовані платежі (включаючи і мінімальний пакет, за наявності його в замовленні) абонент сплачує в порядку передоплати за поточний календарний місяць; 3.7.2 суму телефонних розмов (переговорів) абонента в розмірі, встановленому в рахунку (квитанції) на оплату, абонент оплачує за попередній календарний місяць.

На виконання умов договору у період з 01.09.2013 р. по 31.10.2013 р. позивачем було надано відповідачу послуги зв'язку на загальну суму 1 373 447,73 грн., що підтверджується деталізацією дзвінків за період з 04.09.2013 р. по 30.09.2013 р. та з 01.10.2013 р. по 03.10.2013 р.

З метою здійснення оплати наведених послуг позивачем листами вих. № 2400 від 04.10.2013 р. та вих. № 2464 від 06.11.2013 р. було виставлено відповідачу рахунки № 27693 від 30.09.2013 р. та № 31129 від 31.10.2013 р. на оплату наданих послуг та вимогу оплати послуги (лист вих. № 526 від 24.10.2013 р.).

Відповідач відмовився оплатити рахунки, посилаючись на те, що він не користувався послугами ІР- телефонії в такому обсязі, і що він не несе жодних зобов'язань з оплати послуг, які не замовляв та не споживав (лист вих. № 02-13/10 від 04.10.2013 р., лист від 08.11.2014 р.).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 1 373 447,73 грн.

У пунктах 7.2, 7.3. договору сторони погодили, що всі питання й умови, не врегульовані даним договором та замовленнями на послуги, регулюються в порядку, встановленому чинним законодавством України»; «будь-які спори, що виникають між оператором та абонентом під час виконання договору або у зв'язку із ним, у разі неможливості їх вирішення шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку згідно чинного законодавства України».

Договір № 6369- від 07.08.2013 року є договором надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 63 Закону України "Про телекомунікації" врегульовано порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг. Положеннями цієї статті визначено, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Також визначено умови надання зазначених послуг, якими є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг, відповідно до основних вимог договору про надання телекомунікаційних послуг, встановлених НКРЗ та наявність оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Матеріалами справи (деталізація дзвінків за період з 04.09.2013-30.09.2013, 01.10.2013-03.10.2013) підтверджується надання позивачем на виконання умов договору послуг зв'язку у період з 01.09.2013 р. по 31.10.2013 р. на загальну суму 1 373 447,73 грн.

Листами вих. № 02-13/10 від 04.10.2013 р. та від 08.11.2014 р. відповідач відмовився оплачувати отримані телекомунікаційні послуги, посилаючись на те, що він не користувався послугами ІР-телефонії в такому об'ємі, і що він не несе жодних зобов'язань з оплати послуг, які не замовляв та не споживав.

Згідно підпунктів 4, 6 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295, (надалі - «правила») «споживачі зобов'язані не допускати дій, що можуть перешкоджати безпечній експлуатації телекомунікаційних мереж, підтримці цілісності та взаємодії таких мереж, захисту їх інформаційної безпеки, електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, ускладнювати чи унеможливлювати надання послуг іншим споживачам; виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги».

Відповідно до підпунктів 4, 20 пункту 39 Правил «оператори, провайдери зобов'язані: вести облік обсягу та вартості наданих послуг за кожним видом окремо, забезпечувати його достовірність, зберігати записи про надані послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом; використовувати сертифіковані на відповідність вимогам нормативних документів у сфері телекомунікацій автоматизовані системи розрахунків за послуги».

Згідно з пунктом 66 Правил «обсяг послуги, що тарифікується і надана протягом сеансу зв'язку, визначається: голосової послуги - з моменту фіксації технічними засобами телекомунікацій сигналу відповіді сторони, яка викликається, до моменту фіксації сигналу відбою з'єднання однієї із сторін відповідно до даних автоматизованих систем розрахунків за послуги; До кінцевого обладнання споживача, сигнал відповіді якого прирівнюється до відповіді сторони, яка витикається, належать: модем чи факсимільний апарат, що працює у режимі автоматичного приймання інформації; кінцеве обладнання з автовідповідачем; кінцеве обладнання з автоматичним визначником номера; будь-яке інше кінцеве обладнання, що забезпечує можливість обміну інформацією без фізичного втручання споживача, який викликається».

Надання послуг, ведення обліку обсягу та вартості наданих абонентам позивача послуг здійснюється за допомогою автоматизованої системи розрахунків за послуги - сертифікованого обладнання у відповідності із вимогами законодавства України, що підтверджується сертифікатом відповідності Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики серії ВВ № UA1.161.0114887-11 від 23.08.2011 р.

Обсяг наданих на телефонний номер відповідача послуг підтверджується деталізацією розмов за період з 04.09.2013 р. по 30.09.2013 р. та з 01.10.2013 р. по 03.10.2013 р., якою зафіксовано, що в період з 16.09.2013 р. по 03.10.2013 р. з номеру телефону відповідача 300-1-305 були здійснені вихідні міжнародні дзвінки та міжміські телефонні дзвінки по території України на вказані у деталізації номери на загальну суму 1 373 447,73 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено існування обставин, з яким чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "Ем Ай Ай Ті" про стягнення з Dexcel Pharma Enterprises Ltd (Дексель Фарма Ентерпрайзес Лтд.) заборгованості у розмірі 1 373 447,73 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 469 088,60 грн., 3% річних у розмірі 85 841,13 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 076 080,69 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 12.10.2013 р. (рахунок №27693 від 30.09.2013 р.) та з 14.11.2013 р. (рахунок №31129/31.10.2013 р.)

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що за прострочення оплати послуг, абонент сплачує оператору пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від розміру простроченого платежу за кожний календарний день прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 4.3 договору сторонами погоджено, що при нарахуванні штрафних санкцій (пені) за п. 4.2 договору положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не застосовуються та пеня нараховується за весь період прострочення зобов'язання».

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 469 088,60 грн. за визначений позивачем період.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 85 841,13 грн. та 1 076 080,69 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Dexcel Pharma Enterprises Ltd (Дексель Фарма Ентерпрайзес Лтд.) (1 Dexcel Street, Or Akiva 306000, Israel) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ем Ай Ай Ті" (03680, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, поверх 5; ідентифікаційний код 34189502) 1 373 447 (один мільйон триста сімдесят три тисячі чотириста сорок сім) грн. 73 коп. основної заборгованості, 469 088 (чотириста шістдесят дев'ять тисяч вісімдесят вісім) грн. 60 коп. пені, 85 841 (вісімдесят п'ять тисяч вісімсот сорок одну) грн. 13 коп. трьох процентів річних, 1 076 080 (один мільйон сімдесят шість тисяч вісімдесят) грн. 69 коп. та 45 066 (сорок п'ять тисяч шістдесят шість) грн. 88 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 01.02.2016 р.