ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р.Справа № 922/6526/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Національного технічного університету "Харківський Політехнічний інститут", м. Харків третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України у Харківській області
до Приватного сільськогосподарського підприємства фірми "Леон", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 5 955,98 грн
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 31.12.2015 р.

представник відповідача - ОСОБА_2 (диретор).

представник третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Національний технічний університет "Харківський Політехнічний інститут", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Приватного сільськогосподарського підприємства фірми "Леон", за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України у Харківській області, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з відшкодування земельного податку в розмірі 5 955,98 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 грудня 2015 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/6526/15 та призначено її до розгляду на 19 січня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 січня 2016 року розгляд справи відкладався на 28 січня 2016 року у зв'язку з неявкою представника відповідача по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував повністю та просив суд відмовити в його задоволенні, проте письмового відзиву в обґрунтування своєї позиції по справі не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, матеріали справи містять пояснення Регіонального відділення Фонду державного майна України у Харківській області (вх. №1148 від 18.01.2016 р.), в йому останній просить суд розгляд справи здійснювати без участі його представника.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві, відповідачеві та третій особі для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлене наступне.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Харківській області (Орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством фірмою "Леон" (Оренда) був укладений Договір оренди №4597-Н від 28 квітня 2010 року (надалі - Договір оренди), відповідно до предмету якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлову 2-поверхову будівлю польової дослідної лабораторії "Токи в землі" ( інв. № НОМЕР_1, літ "А-2") загальною площею 679,80 м2, за адресою: Харківська обл., Вовчанський район, с. Старий Салтів , вул. Харківський шлях,4, що перебуває на балансі Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 24 листопада 2009 року і становить 153 500,00 гривень.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, з урахуванням результату конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ на базовий місяць розрахунку березень 2010 року 1714,35 грн. (пункт 3.1 Договору оренди).

У відповідності до пункту 3.2. Договору оренди орендна плата перераховується до державного бюджету та позивачу щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 50%;

- на рахунок, визначений Балансоутримувачем - у розмірі 50 %.

Пунктом 5.13. Договору оренди сторони погодили, що орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна (позивачем) договір про відшкодування витрат балансоутримувача (позивача) на утримання орендованого майна у тому числі на компенсацію плати за землю або договори з відповідними комунальними службами на надання комунальних послуг відповідачу (орендарю), з наданням орендодавцю копій цих Договорів.

Згідно пункту 10.1 вказаного договору оренди його укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 28 квітня 2010 року по 28 березня 2013 року.

Між сторонами Договору оренди, 28 квітня 2010 року було підписано акт приймання-передачі орендованого майна

Додаткової угодою №1 від 25 жовтня 2013 року внесено зміни до договору оренди №4597-Н від 28 квітня 2010 року, що стосується орендної плати.

Додатковою угодою №2 від 25 жовтня 2013 року строк дії Договору було продовжено до 28 лютого 2016 року.

У позовній заяві позивач зазначає, що станом на 03.11.2015 року у відповідача мається заборгованість із відшкодування земельного податку перед позивачем, яка складає 5 955,98 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що п. 5.13 договору оренди орендар (відповідач) зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Крім того, згідно ст. 282 Податкового кодексу України позивач звільнений від сплати податку на землю. Разом з тим, відповідно до ст. 284 Податкового кодексу України якщо платники податку, які користуються пільгами з цього податку, надають в оренду земельні ділянки, окремі будівлі, споруди або їх частини, податок за такі земельні ділянки та земельні ділянки під такими будівлями (їх частинами) сплачується на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території. Таким чином, позивач позбавлений пільги щодо сплати податку на землю у зв'язку із наявністю орендних відносин із Відповідачем та сплачує податок на землю на загальних підставах.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно приписів статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір оренди, який регулюється нормами § 1 глави 58 Цивільного кодексу України та § 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 283 ГК України, які кореспондуються з положеннями статті 759 ЦК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Приписами ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України речові права на земельні ділянки є похідними від права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці і підлягає оформленню. Це означає, що набувач будівель та споруд є правонаступником попереднього землекористувача, оскільки він набуває право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Відповідно до пп. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельним податком вважається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Платниками податку є власники земельних ділянок (земельних часток, паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 796 Цивільного кодексу України, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Відповідно до ст. 797 Цивільного кодексу України, плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Згідно пп.. 282.1.3 п. 282.1 ст. 282 Податкового кодексу України, від сплати земельного податку звільняються заклади, установи та організації, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 284.3 ст. 284 Податкового кодексу, якщо платники податку, які користуються пільгами з цього податку, надають в оренду земельні ділянки, окремі будівлі, споруди або їх частини, податок за такі земельні ділянки та земельні ділянки під такими будівлями (їх частинами) сплачується на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території. При цьому податок обчислюється відповідно до п. 287.7 ст. 287 Податкового кодексу з дати укладення договору оренди будівель (приміщень).

Відповідно до положень статті 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об'єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Під час узгодження істотних умов та укладення договору оренди №4597-Н від 28 квітня 2010 року та додаткових угод до нього, відповідач не приймав на себе жодних обов'язків стосовно сплати земельного податку чи його відшкодування позивачу у даній справі, а Орендодавець чи Балансоутримувач не пропонували та не вимагали такого обов'язку від відповідача.

З вищезазначеного вбачається, що у відповідача відсутні будь-які підстави для відшкодування земельного податку позивачу.

Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по відшкодуванню земельного податку в розмірі 5 955,98 грн.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 35, 43, 44, 49, 75 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа №922/6526/15