РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016Справа № 910/29499/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «ДПА»
допублічного акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»
провнесення змін до договору,

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явилися;
від відповідача:Міхай-Седова Ю.С. (довіреність від 20.11.2013 № 1634/13),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося ТОВ «ДПА» з позовом до ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про внесення змін до генерального договору на здійснення кредитних операцій від 15.10.2013 № 012/01-03-3/1143, які стосуються терміну користування кредитом та періоду нарахування процентів.

Позовна вимога мотивована тим, що господарська діяльність здійснюється позивачем на території проведення антитерористичної операції, що у свою чергу стало наслідком скорочення об'єму виробництва та збуту продукції, тобто позивач позбавлений можливості отримувати прибуток для виконання договірних зобов'язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 прийнято вказаний вище позов до розгляду та порушено провадження у справі № 910/29499/15.

Позивач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, вимог ухвал суду не виконав, мотивуючи це у своїх клопотаннях від 11.12.2015 і від 12.01.2016 труднощами, які виникли під час виконання вимог суду, викладеної в ухвали суду від 23.11.2015, перебуванням представника у відрядженні, завантаженням юридичного відділу та зміною адреси.

Клопотання позивача від 12.01.2016 про відкладення розгляду справи судом відхилено, оскільки позивач не позбавлений можливості направити у судове засідання з розгляду даної справи іншого представника або керівника. Крім того, з моменту порушення провадження у даній справі минуло достатньо часу для виконання вимог суду.

Відповідач своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов до суду не подав, а тому за приписами ст. ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 12 січня 2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши повноважного представника відповідача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі - позивач/кредитор) та ТОВ «ДПА» (далі - відповідач/позичальник/підприємство) укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 15.10.2013 № 012/01-03-3/1143 (далі - договір/кредитний договір).

Відповідно до предмета договору кредитор зобов'язується здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах загального ліміту та сублімітів, передбачених пунктами 1.2 та 1.3 договору, в порядку, визначеному ст. 2 договору, а позичальник зобов'язаний виконати усі обов'язки, що витікають зі змісту кредитної операції, договору, умов та договорів, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредитної операції (п. 1.1 договору).

Як вбачається з п. 1.3 договору, в межах загального ліміту сторони можуть здійснювати наступні кредитні операції відповідно до таких сублімітів:

1.3.1. Кредитування
1.3.1.1. Фінансування поточної діяльності:
СублімітЕквівалент 8740000,00 грн станом на дату видачі кредитних коштів за офіційним курсом Національного банку України
Вид субліміту, особливості використання сублімітуНевідновлювальний субліміт строком дії до 31 серпня 2014 року, з можливим переглядом повторного відкриття даного субліміту на новий строк.
Валюта кредитної операції гривня, долари США, Євро, російські рублі
Останній день строку дії субліміту31 серпня 2014 року або інша дата, визначена відповідно до статті 10 генерального договору або умов.
Процентна ставка та цільове призначення1. - 17,0 % річних, (фінансування поточної діяльності), для видачі в гривні; - 9,5 % річних, (фінансування поточної діяльності), для видачі в доларах США; - 8,5 % річних (фінансування поточної діяльності), для видачі в Євро; - 13,5 % річних (фінансування поточної діяльності), для видачі в російських рублях. 2. Відсоткова ставка визначається у повідомленнях про вибірку/подовження кредитних коштів, (придбання сировини та матеріалів, оплата товарів та послуг, інші поточні потреби, пов'язані з господарською діяльністю позичальника, а також виплати заробітної плати та сплати обов'язкових платежів відповідно до державного бюджету, Пенсійного фонду України та інших обов'язкових платежів, пов'язаних із виплатою заробітної плати).
Комісії1. 0,5 % за видачу кредитних коштів; 2. 0,5 % за видачу кредитних коштів; 0 % за дострокове погашення траншу.
Форма видачіКредит з відновлювальним лімітом.

У відповідності до п. 3.2 договору проценти та/або комісії при здійсненні кредитних операцій позичальник сплачує в порядку, визначеному умовами, на рахунки, що зазначаються у договорі або в договорах, або на інші рахунки, повідомлені кредитором позичальнику письмово.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Предметом позову є внесення змін у підпункт 1.3.1.1 генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 15.10.2013 № 012/01-03-3/1143, а саме до таких умов:

1.3.1.1. Фінансування поточної діяльності:
Вид субліміту, особливості використання сублімітуНевідновлювальний субліміт строком дії до сьомого місяця після закінчення АТО, з можливим переглядом повторного відкриття даного субліміту на новий строк.
Останній день строку дії субліміту7-й місяць після закінчення АТО або інша дата, визначена відповідно до статті 10 генерального договору або умов.
Процентна ставка та цільове призначення3. В період АТО, тобто до набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, та на протязі 6 (шість) місяців після закінчення АТО плата за користування кредитом не нараховується.

Необхідність внесення таких змін позивач мотивує введенням в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 рішення РНБО від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», що зумовило проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України, яка триває і станом на момент прийняття даного рішення у справі (рішення про її припинення не прийняте).

Позивач територіально (офіс та виробничі потужності підприємства знаходяться Київському районі, м. Донецька, по вул. Новоросійська, буд. 9) розташований в зоні проведення АТО, і зазначає, що через обстріл його території крупнокаліберною вогнепальною зброєю, було пошкоджено виробничі приміщення та обладнання, які використовуються в основному виробничому циклі підприємства, що стало наслідком порушення нормального функціонування (у тому числі виробничого циклу) підприємства, тобто призвело до значного скорочення об'єму виробництва та збуту продукції. Враховуючи викладене, як стверджує позивач, останній не має можливості генерувати прибуток для виконання договірних зобов'язань. Крім того, у зв'язку з терористичною загрозою і проведенням АТО, керівництвом позивача вирішено перевести роботу підприємства на скорочений графік роботи, а також позивач зазначає, що його працівники почали масово звертатися до керівництва підприємства із заявами про надання їм відпусток без збереження заробітної плати та із заявами про звільнення у зв'язку із бойовими діями на території м. Донецька.

Позивач зазначає, що такі обставини знаходяться поза його контролем, виникли не через його вину, є непередбачуваними, мають надзвичайний характер та призвели до неможливості виконання договору, і до необхідності до внесення змін до генерального договору.

Судом встановлено, що позивачем 04 серпня 2015 року надіслано відповідачеві лист від 04.08.2015 № 30, яким позичальник запропонував внести зміни до договору. До вказаного листа позивачем додано проект додаткової угоди про внесення змін до генерального договору.

З огляду на відсутність відповіді відповідача на лист-пропозицію позивача від 04.08.2015 № 30 та враховуючи наведені обставини, останній на підставі ст. 188 ГК України, ст.ст. 651, 652 ЦК України просить суд внести до договору заявлені у позові зміни.

За результатами оцінки судом належних і допустимих доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд зазначає таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

За приписами ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Проте наявність одночасно усіх умов, встановлених ст. 652 ЦК України, позивачем не доведена.

Суд відзначає, що у даному випадку саме невиконанням умов кредитного договору зі сторони позивача порушується співвідношення майнових інтересів - зокрема відповідача, та натомість таке невиконання не позбавило позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки кредитні кошти позивачем отримані в повному обсязі, що підтверджується постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.12.2015 у справі № 908/2828/15, а це саме те зобов'язання відповідача, на виконання якого очікував позивач, укладаючи кредитний договір.

Фактично позивач посилається, що укладаючи кредитний договір, він розраховував на можливість повноцінного ведення господарської діяльності, проте метою укладення та предметом кредитного договору було не ведення господарської діяльності, а отримання кредитних коштів поповнення оборотного капіталу в межах статутних цілей діяльності, тобто на ведення господарської діяльності, які позивачем і були отримані. Питання ж використання та розподілу цих коштів є питаннями власної господарської діяльності позивача, яку він здійснює самостійно прораховуючи ризики та плануючи отримання прибутку, та у тому числі, у випадку зростання ризиків - плануванням їх зменшення та уникнення шляхом перенесення виробництва у інші регіони тощо.

При цьому, питання виникнення обставин непереборної сили чи можливості ведення господарської діяльності на певній запланованій території не стосуються того, на що позивач розраховував при укладенні кредитного договору, оскільки мета, з якою укладався кредитний договір, досягнута позивачем в повному обсязі - кошти отримані.

Також щодо того, що зміна обставин, які мали місце при укладення кредитного договору, зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, то суд зазначає, що позивачем не надано доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів для уникнення ситуації, що склалась.

Доказів ведення з відповідачем переговорів щодо внесення змін у кредитний договір матеріали справи не містять, натомість існує лише лист від 04.08.2015 № 30, до якого додано проект уже зі сформованою позицією позивача щодо внесення змін на певних умовах та певного змісту, які із відповідачем попереднього не узгоджувалися.

Позивачем також не надано суду документального обґрунтування неможливості переміщення на підконтрольну територію України потужностей для ведення господарської діяльної повністю або в частині.

З огляду на наведене, позивачем не доведено перед судом належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, якими сторони керувалися при укладенні генерального договору, та не доведено наявність одночасно усіх чотирьох умов, встановлених ст. 652 ЦК України, одночасне існування яких є підставою для внесення змін до договору, тому підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Таким чином, позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДПА» задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами, визначеними ч. 5 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ДПА» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 січня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань