ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.Справа № 922/6297/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром", м. Київ
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 аграрних наук України", с. Борки 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 академія аграрних наук України, м. Київ
про стягнення 882172,48 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Торговий Дім "Украгропром", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ДП "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 академії агарних наук України" (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з останнього на свою користь 525389,69 грн. основної заборгованості, 44175,92 грн. 3% річних та 312606,87 грн. інфляційних. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору поставки №ПН-27/08/12-01 від 27.08.2012 року. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 09.12.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 23.12.2015 року о 10:00 год. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено ОСОБА_1 академію аграрних наук України.

Ухвалою суду від 23.12.2015 року розгляд справи був відкладений до 01.02.2016 року до 10:00 год.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалася, причину неявки не повідомила, витребуваних судом документів не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

У судовому засіданні 01.02.2016 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.08.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Украгропром (надалі - Позивач, Продавець) та Державним підприємством Дослідне господарство Борки ОСОБА_1 академії аграрних наук України, яке в подальшому змінило назву на Державне підприємство Дослідне господарство Борки Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 академії аграрних наук України (надалі - Відповідач, Покупець) був укладений Договір поставки № ПН-27/08/12-01 (надалі - Договір).

Згідно із п. 1.1. договору Постачальник зобов'язується у 2012 році передати у власність Покупця культури зернові (надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар відповідно до умов даного Договору.

Сторонами укладено Додаток № 1 (Специфікацію) від 27.08.2012 року до Договору.

30.08.2012 року між Сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки № ПН-27/08/12-01 від 27.08.2012 року.

Відповідно до умов Договору, Продавець передав у власність Покупця Товар на загальну суму 525 389,69 грн., що підтверджується видатковою накладною №1516 від 29.09.2012 року та довіреністю №604 від 03.09.2012 року.

Згідно п. 4.1. Договору оплата Товару, що поставляється за даним Договором, проводиться в національній валюті України в наступному порядку, а саме: поетапної оплати Покупцем поставленого Товару, шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника у строк до 180 (сто вісімдесят) календарних днів з дати поставки, але в будь-якому випадку до 31 грудня 2012 року.

Відповідач в порушення умов Договору не сплатив вартість отриманого Товару до 01.01.2013 року.

Заборгованість по оплаті отриманого Товару на зазначену суму визнана Відповідачем в акті перевірки взаємних розрахунків станом на 01.12.2013 року підписаним Сторонами.

На даний час у Відповідача існує заборгованість перед Позивачем у розмірі 525389,69 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 525389,69 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 44175,92 грн. та інфляційних втрат в розмірі 312606,87 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 312606,87 грн. за період з листопада 2013 року по вересень 2015 року та річні в сумі 44175,92 грн. за період з 01.01.2013 року по 20.10.2015 року.

Суд звертає увагу, що інфляційні нараховані позивачем невірно, прострочення повинно рахуватися з січня 2013 року по жовтень 2015 року включно.

Суд за допомогою калькулятора розрахунку індексу інфляції Юридичної інформаційно-пошуковою системи "Законодавство" (з урахуванням ОСОБА_2 Верховного суду України від 03.04.1997р. №62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ) здійснив розрахунок інфляційних та річних. Інфляційні складають 394516,64 грн. за період з січня 2013 року по жовтень 2015 року включно та річні складають 44175,92 грн. за період з 01.01.2013 року по 20.10.2015 року.

Позивачем до суду 01.02.2016 року було подано клопотання, в якому він просив суд вийти за межі позовних вимог, в порядку ст. 83 ГПК України, та стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 394516,64 грн. за період з січня 2013 року по жовтень 2015 року включно.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади (до однієї з гілок якої відноситься судова влада) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Отже, господарський суд може реалізувати це право за наявності таких умов:

- це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору;

- про це є клопотання заінтересованої сторони.

Необхідною є наявність двох зазначених умов одночасно.

Враховуючи те, що відповідач визнаний судом таким, що прострочив виконання свого зобов'язання з оплати поставленого товару майже на три роки, наявність клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог та необхідність захисту прав і законних інтересів позивача, суд задовольняє клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог та задовольняє позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 394516,64 грн. за період з січня 2013 року по жовтень 2015 року включно.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення", результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 525389,69 грн. основного боргу, 44175,92 грн. 3% річних та 394516,64 грн. інфляційних є обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 академії аграрних наук України" (63421, Харківська область, Зміївський район, с. Борки, вул. Леніна, 2-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" (04060, м. Київ, вул. Щусєва, 36, ) - 525389,69 грн. основного боргу, 44175,92 грн. 3% річних за період з 01.01.2013 року по 20.10.2015 року, 394516,64 грн. інфляційних за період з січня 2013 року по жовтень 2015 року включно та 13232,60 грн. судового збору.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 академії аграрних наук України" (63421, Харківська область, Зміївський район, с. Борки, вул. Леніна, 2-А, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1228,64 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3