ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2016 Справа № 905/3453/15 Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовомПублічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торез-Залізобетон"
провнесення змін до договору.
Представники сторін: від позивача: ОСОБА_2- представник за довіреністю; від відповідача
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торез-Залізобетон" про доповнення п.5.2. договору №296 наступним абзацем "У зв'язку з істотною зміною обставин, що унеможливлює виконання зобов'язань договору на умовах, які досягнуто сторонами при його укладенні, сторони дійшли згоди, що остаточний розрахунок за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника до 01.06.2016".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач не міг своєчасно розрахуватись із відповідачем у зв'язку з загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України, проведенням антитерористичної операції. Національний банк України Постановою №4667 від 06.08.2014 "Про зупинення здійснення фінансових операцій", на час виникнення зобов'язань з оплати коштів за поставлену продукцію, врегулював питання обмеження здійснення фінансових операцій банками та небанківськими установами і національним оператором поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками, у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" на час виникнення зобов'язань було зареєстровано за адресою: 86300, Донецька область, м.Кіровське, тобто входило до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Також у зв'язку з тим, що підприємство працює не в повному обсязі чистий збиток останнього склав 91525 тис.грн. За таких обставин, позивач просить внести зміни до договору на підставі ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України.

На підтвердження вищенаведених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору №296 від 07.11.2013; додатку до договору; специфікації до договору; наказів №631 від 31.07.2014, №231 від 16.03.2015, №941 від 28.07.2014; інвестиційної програми та фактичних витрат; балансу (звіту про фінансовий стан) від 30.09.2015; актів огляду №5 від 10.06.2015та №1 від 10.06.2015.

Ухвалою господарського суду Донецької від 11.12.2015 порушено провадження та прийнято справу до розгляду.

В судовому засідання 26.01.2015 уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсягу.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що господарським судом Донецької області вже прийнято рішення від 15.12.2015 по справі №905/2939/15, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" заборгованість по договору №296 від 07.11.2013 та яке набрало законної сили. Також відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів в підтвердження істотних порушень відповідачем умов договору.

Представники сторін клопотань щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд

В С Т А Н О В И В:

07.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торез- Залізобетон" (постачальник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" (покупець, позивач) підписаний договір поставки №296.

Відповідно до умов договору, постачальник взяв на себе зобов'язання поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію виробничо технічного призначення в асортименті, кількості та в строки, за ціною і з якісними показниками, погодженими сторонами в договорі і специфікаціями(п.1.1 договору).

Згідно до п.5.2. договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію здійснюються шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 65 календарних днів з моменту поставки відповідної партії продукції. У випадку якщо строк оплати припадає на вихідний або неплатіжний день, оплата здійснюється наступного банківського дня.

Позивачем до матеріалів справи надано копії додатку до договору №296 від 07.11.2013 та специфікації від 07.11.2013.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію рішення господарського суду Донецької області від 15.12.2015 по справі №905/2939/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торез -Залізобетон» про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" суми основного боргу у розмірі 369266,40грн., суми інфляційних втрату розмірі 199573,68грн., суми 3% річних у розмірі 12383,07грн.

Відповідно до вказаного рішення суду по справі №905/2939/15, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торез-Залізобетон" задоволені частково. З Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" стягнуто на користь відповідача суму основного боргу у розмірі 369266,40грн.; суму інфляційних втрат у розмірі 179154,86грн.; суму 3% річних у розмірі 10956,59грн.; суми судового збору у розмірі 8390,67грн.

Як вбачається зі змісту рішення суду по справі №905/2939/15, заборгованість яка стягується виникла у звязку з неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" грошових зобовязань по договору поставки №296 від 07.11.2013 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торез- Залізобетон".

Судом при вирішення справи №905/2939/15 встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торез- Залізобетон" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" (покупець) 07.11.2013 підписаний договір поставки №296. 25.03.2014 між сторонами підписана додаткова угода до договору про погодження ціни за одиницю продукції, яка буде поставлятися за період з 01.04.2014 по 30.06.2014; між сторонами 07.11.2013, 27.11.2013, 28.02.2014, 03.03.2014, 25.03.2014, 09.04.2014, 14.04.2014, 05.05.2014, 15.05.2014, 02.06.2014, 12.06.2014 підписані специфікації до договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових засобів на поточний рахунок постачальника протягом 65 календарних днів з дати поставки відповідної партії продукції. Згідно п. 8.1. договору в редакції додаткової угоди від 02.01.2014, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Сторони дійшли згоди про те, що строк дії договору встановлюється до 31.12.2015 включно, але в будь-якому випадку не раніше повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

На виконання умов договору №296 від 07.11.2013, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торез- Залізобетон" здійснило протягом листопада 2013 липня 2014 поставку товару на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" на загальну суму 2284576,47 грн., що підтверджується видатковими накладними, які перелічені в рішенні по справі №905/2939/15.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торез- Залізобетон" свої зобовязання по договору №296 належним чином не виконало, у звязку з чим суд при вирішенні справи №905/2939/15 приходить до висновку про стягнення суми основного бору у розмірі 369266,40 грн.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Станом на 26.01.2016 року, рішення господарського суду Донецької області від 15.12.2015 по справі №905/2939/15 є чинним та набрало законної сили.

За таких обставин, обставини повязані з виконанням сторонами договору №296, не доводяться знову.

Факт підписання договору №296 уповноваженими сторонами, його дійсність, сторонами не оспорюється.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України та проведенням антитерористичної операції, сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання договору поставки на умовах, які було досягнуто сторонами при його укладенні, а тому на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду з вимогою внести зміни до договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Позивач посилається на зміну істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, зокрема на початок бойових дій на території, де знаходився позивач, внаслідок чого припинилась господарська діяльність позивача та відсутній прибуток від господарської діяльності, з якого позивач розраховував здійснювати сплату лізингових платежів за договором, навпаки згідно фінансової звітності, господарська діяльність позивача збиткова.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зокрема договору поставки, укладеного між сторонами, сторони при укладенні передбачили форс-мажорні обставини, зокрема війну, встановивши, що наявність таких обставин є підставою для звільнення сторін від відповідальності у разі затримки виконання чи невиконання договору.

Також позивачем не надано доказів, що виконання договору на існуючих умовах, зокрема щодо здійснення розрахунку за отриманий товар, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач, у відповідності до положень договору поставки отримав товар та використовував його у своїй підприємницькій діяльності.

Відсутність у позивача прибутку внаслідок неможливості ведення ним підприємницької діяльності не є порушенням співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки ризики ведення підприємницької діяльності позивача, зокрема ненадходження коштів від такої діяльності або надходження у розмірі меншому, ніж розраховувалось покладаються виключно на позивача.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову та про відсутність підстав для внесення будь-яких змін в редакції спірного договору, відповідно у задоволенні позову відмовляє.

Судовий збір, у звязку з відмовою в позові, покладається на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 01.02.2016

Суддя Д.М. Огороднік