ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа № 920/2045/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 52 від 31 грудня 2014 року,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 18-40/1638, від 28 грудня 2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (вх. №51 С/1-42) на рішення господарського суду Сумської області від 10 грудня 2015 року у справі № 920/2045/14

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми,

до: Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання", м. Суми,

про стягнення 6089942 грн. 63 коп.,

та за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання", м. Суми,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми

про стягнення: 55503грн. 77 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 10 грудня 2015 року у справі № 920/2045/14 (головуючий суддя Зайцева І.В., суддя Жерьобкіна Є.А., Рунова В.В.) первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В.Фрунзе" (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; код 05747991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40022, м.Суми, вул.2-га Залізнична,10, код 33698892) 839275 грн. 72 коп. основного боргу, 255043 грн. 26 коп. пені, 29573 грн. 23 коп. - 3 % річних, 135721 грн. 34 коп. інфляційних збитків, 73080 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 4830329 грн. 08 коп заборгованості за договором купівлі-продажу № 9 від 09 квітня 2014 року припинено провадження у справі по п. 1-1 ст. 80 Господарського процессуального кодексу України. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, стягнувши з відповідача 1638061,78 грн. основного боргу, 255043,26 грн. пені, 135721, 34 грн., інфляційних збитків, 29573,23 грн. 3% річних та припинити провадження лише в частині стягнення 4031543,02 грн.

29 січня 2016 року від Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання" надійшов відзив (вх.№1132).

01 січня 2016 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" надійшли пояснення по справі (вх.№1158). Одночасно стороною було надано до суду копію рішення по справі №920/583/15, яким було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про визнння недійсним одностороннього правочину Публічним акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання", вчиненого у формі заяви вих.№18-7/2388 від 24 грудня 2014 року про залік зустрічних однорідних вимог.

У судове засідання, яке відбулось 01 лютого 2016 року, з'явились належні представники сторін, які підтримали свої правові вимоги по справі.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

09 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" та Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе" був укладений договір купівлі продажу № 9, відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати у власність відповідача теплову енергію (в гарячій воді), а відповідач зобовязався прийняти та оплатити на умовах даного договору теплову енергію, яка в подальшому використовується для гарячого водопостачання споживачів відповідача.

Посилаючись на неналежне виконання Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання " взятих договірних зобовязань в частині своєчасних розрахунків за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з останнього основний борг у розмірі 5669604 грн. 80 коп., пеню у розмірі 255043 грн. 26 коп., інфляційні збитки у розмірі 135721 грн. 34 коп. та 3% річних у розмірі 29573 грн. 23 коп.

Одночасно Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання" було подано зустрічний позов в якому останній з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з позивача за первісним позовом 55503 грн. 77 коп., в т.ч. збитки у розмірі 46253 грн. 14 коп. та штраф у розмірі 9250 грн. 63 коп.

Рішенням суду першої інстанції первісну позовну заяву було задоволено частково. Припиняючи провадження в частині стягнення 4830329 грн. 08 коп заборгованості за договором купівлі-продажу № 9 від 09 квітня 2014 року місцевий господарський суд виходив з факту сплати відповідачем заборгованості в ході розгляду справи в сумі 4031543 грн. 02 коп. та погашенням заборгованості в сумі 798786 грн. 06 коп. шляхом здійснення зарахування у відповідності до заяви про зарахування № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року.В задоволенні зустрічної позовної заяви було відмовлено, з огляду на відсутність доказів постачання гарячої води неналежної якості.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" наголошує на незаконній відмові суду в задоволенні позову в частині стягнення 798786 грн. 06 коп., як такої, що була здійснена судом за відсутності жодної правової підстави, оскільки заява про зарахування № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року не стосується стягнення заборгованості за період з червня 2014 року по жовтень 2014 року.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 09 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" та Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе" було укладено договір купівлі продажу № 9, відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати у власність відповідача теплову енергію (в гарячій воді), а відповідач зобовязався прийняти та оплатити на умовах даного договору теплову енергію.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містяться в ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Сторони визначили в договорі наступний порядок приймання-передачі товару: до 5 числа місяця, наступного за звітним відповідач надає позивачу звіт про кількість спожитої теплової енергії для потреб гарячого водопостачання по групах споживачів на підставі розрахунку теплового навантаження на підігрів гарячої води, норм споживання та показників приладів обліку, згідно форми № 2 НКП-тепло, а також реєстр споживання теплової енергії по об'єктам (п.3.1. договору).

У відповідності до п.3.2, п.3.3, п.3.4 договору, до 5 числа місяця, наступного за звітним, позивач надає відповідачу підписаний зі своєї сторони акт приймання передачі теплової енергії, податкову накладну. Відповідач на протягом 3 днів з моменту отримання вказаних документів зобовязаний підписати акт приймання передачі теплової енергії та один примірник передати позивачу. Ухилення відповідача від підписання акту приймання передачі теплової енергії не звільняє його від оплати отриманої теплової енергії. Відповідач зобовязаний підписати акт приймання передачі теплової енергії та направити його позивачу у строк до 8 числа наступного за звітним місяцем. Якщо сторонами до 8 числа наступного за звітним місяцем остаточно не погоджено обсяг споживання чи питання щодо недоліків поставленого товару, то акт приймання передачі теплової енергії вважається підписаним, а спірні питання розглядаються в наступному періоді. На підставі підписаного сторонами акту приймання передачі теплової енергії постачальник виставляє покупцю рахунок на оплату.

Згідно до п.4.1. договору відповідач зобовязаний оплатити отриманий товар на протягом двадцяти днів з моменту отримання рахунку від позивача.

Строк поставки товару становить з 15 квітня 2014 року по 15 жовтня 2014 року (п.3.5. договору).

Умовами договору, а саме п. 3.6, п. 3.7., передбачено, що обовязки позивача по договору вважаються виконаними в повному обсязі після поставки товару відповідно до п.1.1 даного договору. Обовязки відповідача по договору вважаються виконаними з моменту отримання позивачем оплати у розмірі загальної вартості договору.

В силу положень з ч.2 ст.20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Повноваження щодо встановлення тарифів на теплову енергію надані Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (ст.16 Закону України "Про теплопостачання").

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Сторони визначили в договорі (п.2.1) ціну на теплову енергію для кожної категорії споживачів (бюджетні установи, інші споживачі) та передбачили, що вона визначається виходячи з тарифу, що встановлюється компетентним органом в галузі регулювання тарифу на теплову енергію. Також сторони встановили умову, що зміна компетентним органом в галузі регулювання тарифів на теплову енергію, в період дії даного договору, не потребує внесення змін до договору, тарифи вводяться в дію з дня їх встановлення і є обов'язковими для сторін договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 238 від 31 березня 2014 року збільшено тарифи на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів з 01 квітня 2014 року.

Листом вих.№ 1120 від 16 квітня 2014 року позивач повідомив відповідача про зміну тарифів.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання умов договору в червні-жовтні 2014 року передав у власність відповідачу 14084,603 Гкал теплової енергії загальною вартістю 5669604 грн. 80 коп.Вказане підтверджується актами приймання передачі № 401 від 30 червня 2014 року, № 402 від 30 червня 2014 року, № 403 від 30 червня 2014 року, № 458 від 31 липня 2014 року, № 459 від 31 липня 2014 року, № 460 від 31 липня 2014 року, № 574 від 31 серпня 2014 року, № 575 від 31 серпня 2014 року, № 576 від 31 серпня 2014 року, № 666 від 30 вересня 2014 року, № 667 від 30 вересня 2014 року, № 668 від 30 вересня 2014 року, № 818 від 31 жовтня 2014 року, № 819 від 31 жовтня 2014 року, № 820 від 31 жовтня 2014 року. Зазначені акти підписані повноважними особами підприємств і скріплені печатками. Зауваження щодо якості, кількості та вартості теплової енергії відсутні.

Позивач відповідно до п.3.1. договору в підтвердження факту прийняття теплової енергії надавав позивачу звіти про кількість спожитої теплової енергії та реєстри споживання теплової енергії.

Слід зазначити, що вказана відповідачем в реєстрах кількість теплової енергії відповідає кількості теплової енергії, вказаної в актах приймання передачі. У червні жовтні 2014 року відповідач прийняв від позивача теплову енергію загальною вартістю 5669604 грн. 80 коп.

Відповідачу для оплати виставлялись рахунки, які останній не сплатив, і в звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 5669604 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарознавчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно з оборотньо-сальдовою відомістю Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" по рахунку № 361 за 01 червня 2014року 07 грудня 2015 року та розрахунку суми заборгованості, станом на 07 грудня 2015 року відповідачем за первісним позовом було сплачено 4031543 грн. 02 коп. основного боргу за договором купівлі-продажу № 9 від 09 квітня 2014 року відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим посточальником природного газу, затвердженого постановою КМУ № 217 від 18 червня 2014 року.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначені обставини, зокрема те, що матеріалами справи підтверджується факт сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за договором купівлі-продажу № 9 від 09 квітня 2014 року за період червень-жовтень 2014 в розмірі 4031543 грн. 02 коп, місцевий господарським судом за наявності правових підстав припинив в цій частині провадження відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору.

Таким чином на момент розгляду спору у суді першої інстанції неоплаченою сумою заборгованості з боку відповідача було 1638061 грн. 78 коп.

Разом з тим місцевий господарський суд дійшов до висновку про необхідність припинення провадження також і в частині заборгованості в сумі 798786 грн. 06 коп., у звязку з її погашенням ПАТ "Сумське НВО" шляхом здійснення зарахування у відповідності до заяви про зарахування № 18-7/2388 від 24.12.2014.

Однак, даний висновок господарського суду Сумської області зроблений без належного вивчення усіх обставин справи та повного дослідження наявних в матеріалах справи доказів.

В даному випадку місцевий господарський суд погодився з позицією Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання " викладеною в клопотанні від 28 жовтня 2015 року (Том 4 а.с.15), та яка безпосередньо вказана останнім у відзиві від 29 січня 2016 року.

На думку відповідача сума коштів в розмірі 798786 грн. 06 коп, була безпідставно стягнута на виконання рішення суду по справі № 920/1154/14, оскільки вказана заборгованість є погашеною Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" шляхом здійснення зарахування у відповідності до заяви № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року, а відтак може бути розцінена як погашення заборгованості за основним договором.

Згідно частини 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

На підставі частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, предметом зарахування в розумінні частини 3 статті 203 Господарського кодексу України, частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України виступають виключно чітко визначені вимоги по конкретному зобов'язанню (з зазначенням суми боргу, підстави її виникнення), а не загальна заборгованість боржника в межах існуючого зобов'язання.

У відповідності до заяви про зарахування № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання" було здійснено зарахування вимоги про стягнення дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" в сумі 1073733,75 грн. з вимогою про сплату кредиторської заборгованості на виконання рішення по справі №920/1154/14 в сумі 1057181,76 грн.

Разом з тим, сума заборгованості Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" встановлена судовим рішенням по справі № 920/1154/14, була стягнута господарським судом внаслідок неоплати покупцем рахунків за отриману теплову енергію за період прострочення з квітня 2014 року по травень 2014 року.

Тобто, самим Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" в заяві № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року було визначено як суму так і правову природу кредиторської заборгованості, яка шляхом відповідного зарахування підлягає списанню з останнього - заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" за спожиту теплову енергію з квітня 2014 року по травень 2014 року в сумі 1057181,76 грн., стягнута на підставі судового рішення по справі № 920/1154/14.

Оскільки вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про стягнення заборгованості за спожиту Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" теплову енергію з червня 2014 року по жовтень 2014 року не фігурує в заяві № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року, до даного спору не можуть бути застосовані приписи частини 3 статті 203 Господарського кодексу України та частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України.

Зазначене свідчить про бездоказовість твердження суду першої інстанції з приводу погашення Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання" заборгованості в сумі 798786 грн. 06 коп. на підставі заяви про зарахування № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року.

По друге , вказана сума в будь якому випадку не може бути розцінена судом в якості сплати заборгованості за основним договором, з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05 серпня 2014 року у справі № 920/1154/14, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2014 року, позов було задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 1034073,78 грн. основного боргу, 2054,53 грн. пені, 324,40 грн. - 3 % річних, 20729,05 грн. витрат по сплаті судового збору.

11 листопада 2014 року на виконання рішення господарського суду Сумської області від 05 серпня 2014 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2014 року у справі № 920/1154/14 було видано відповідний наказ.

Разом з тим, 27 лютого 2015 року до господарського суду Сумської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 920/1154/14 з підстав існування заяви № 18-7/2388 про залік зустрічних однорідних вимог на суму 1040972,32 грн.

Таким чином, наразі питання правомірності стягнення з відповідача суми 798786 грн. 06 коп за відповідним судовим наказом на стадії виконавчого провадження враховуючи існування заяви № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року про залік зустрічних однорідних вимог на суму 1040972,32 грн. вирішується в межах господарського провадження по справі № 920/1154/14.

При цьому, припускаючи навіть можливість визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 920/1154/14 з огляду на заяву № 18-7/2388 від 24 грудня 2014 року, вказана сума не може вважатись безпідставно перерахованою або перерахованою в погашення загальної заборгованості за договором, оскільки в силу вимог статті 117 Господарського процесуального кодексу України вказана сума повинна бути повернута боржникові.

Так у відповідності до приписів частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, за умови якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Наведене зумовлює висновок суду апеляційної інстанції про помилковість судження господарського суду стосовно погашення заборгованості Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" заборгованості в сумі 798786 грн. 06 коп., у звязку з чим підлягає зміні судове рішення в частині суми стягнення основної заборгованості та суми стягнення, стсовно якої було зупиненено провадження у справі.

В частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних рішення суду першої інстанції є правомірних з огляду на наступне.

Умовами договору, а саме підпунктом 7.2, передбачено, що у разі прострочки платежу по договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченого платежу за кожен день прострочки.

За прострочення платежу відповідачу за первісним позовом була нарахована пеня в розмірі 255043 грн. 26 коп.

Оскільки, пеня в даному розмірі нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 549-552 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена ст.625 ЦК України не є штрафними санкціями, а виступають відповідно способом захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до наданого позивачем за первісним позовом розрахунку інфляційні збитки становлять 135721 грн. 34 коп., 3% - 29573 грн. 23 коп.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленої теплової енергії, позовні вимоги в частині стягнення 255043 грн. 26 коп пені,135721 грн. 34 коп. інфляційних збитків, 29573 грн. 23 коп. 3% річних підлягають задоволенню як такі, що нараховані відповідно до норм укладеного між сторонами договору та вимог діючого законодавства, а також підтверджуються перевіреними судом розрахунками позивача за первісним позовом.

Правомірним є рішення суду також в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач за зустрічним позовом в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом, порушуючи умови договору купівлі-продажу № 9 від 09 квітня 2014 року поставив товар, який не відповідає споживчим властивостям, а саме: температура теплоносія становить меньше +50С0. у зв'язку з чим завдав збитків на суму 46253 грн. 14 коп.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 "Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості" визначений механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі - виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі - споживачі), яким надаються послуги.

Вказаним порядком передбачений перерахунок за надання послуг з централізованого опалення у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

В якості доказів постачання неякісної теплової енергії надано журнали обліку актів-претензій в якому зафіксовано 632 скарги від споживачів фізичних осіб щодо неналежного надання послуг (не дотримання температури теплоносія).

В актах заміру температури гарячої води від 15 травня 2014 року, від 20 травня 2014 року, від 05 червня 2014 року, від 01 липня 2014 року, від 16 липня 2014 року, від 30 серпня 2014 року, від 07 жовтня 2014 року зазначено, що проведено обстеження системи гарячого водопосточання житлових будинків. Цей факт підтверджується і висновком експерта, в якому також зазначається що, ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" обстеження проводилось саме внутрішньобудикових систем, проте, відповідно до п. 1.3 договору ТОВ "Сумитеплоенерго" здійснює поставку товару до зрізу жилого будинку/споруди споживачів послуг гарячого водопосточання.

На виконання клопотання експертів від 16 березня 2015 року щодо надання додаткових документів та матеріалів, ТОВ "Сумитеплоенерго" 28 травня 2015 року комісійно з представниками КП "Сумижитло" СМР (ОСОБА_3 А.) і дирекції КППВ ПАТ "СМНВО ім. М. В. Фрунзе" (ОСОБА_4С.) виконано обстеження внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води (ГВП) у багатоквартирних житлових будинках підключених до теплових мереж від котельні Північного промислового вузла, а саме, за адресами (14 шт.): пр. Курський, № № 37, 43; вул. Ковпака, № № 23, 29, 45, 47, 77-А, 81-А, 89, 91; вул. 40 років Жовтня, № № 33, 41, 45, 49.

Зазначені житлові будинки входять до переліку будинків, які за поясненням позивача за зустрічним позовом, були попередньо обстежені представниками ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" без участі ТОВ "Сумитеплоенерго" щодо причин визначення якості послуги з постачання гарячої води за наступними датами: 15 травня 2014 року, 20 травня 2014 року, 01 липня 2014 року, 07 жовтня 2014 року, про що ПАТ "СМНВО ім.М.В. Фрунзе" складені акти.

Актами обстеження від 15 травня 2014 року, 20 травня 2014 року, 01 липня 2014 року, 07 жовтня 2014 року складеними ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" без запрошення ТОВ "Сумитеплоенерго", на вводах трубопроводів гарячої води житлових будинків були зафіксовані наступні параметри гарячої води: тиск у подавальному трубопроводі (Р под); тиск у трубопроводах циркуляції (Р цирк); температура у подавальному (Тгвппод) та циркуляційному трубопроводах (Т гвпцирк).

28 травня 2015 року під час комісійної перевірки житлових будинків за участю ТОВ "Сумитеплоенерго" та КП "Сумижитло" СМР, ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" виявлено, що з 14-ти перевірених індивідуальних теплових пунктів (ІТП) житлових будинків в 12-ти будинках, зазначених в актах відповідача, не можливо провести замір параметрів тиску та температури теплоносія у зв'язку з відсутністю у вказаних 12-ти будинках місця та засобів для контрольного вимірювання температури та тиску.

Про даний факт зазначено і у висновку експертизи №304/305/580, де експерт вказує, що в 13-ти актах обстеження системи централізованого теплопостачання об'єкту від 28 травня 2015 року зазначено про неможливість проведення замірів параметрів та температури /мережі ГВП на зрізі будинків за відсутності технічної можливості, а саме: відсутність врізок під манометри; відсутність манометрів та термометрів; відсутність гільз під термометри; відсутність оливи у гільзах під термометри.

Відтак, суд першої інстанції вірно зробив висновок про те, що позивач за зустрічним позовом фізично не міг заміряти температуру гарячої води на вводі будинки, про що стверджується в актах, оскільки теплові мережі 12 будинків зазначених у актах, не містять отворів, в які б можна було встановити термометри і поміряти температуру.

Крім того, при проведенні ТОВ "Сумитеплоенерго" 28 травня 2015 року комісійно з представниками КП "Сумижитло" СМР (ОСОБА_3 А.) і дирекції КППВ ПАТ "СМНВО ім. М. В. Фрунзе" (ОСОБА_4С.) обстеження внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води у багатоквартирних житлових будинках підключених до теплових мереж від котельні Північного промислового вузла, а саме, за адресами (14 шт.)-. пр. Курський, № № 37, 43; вул. Ковпака, № № 23, 29, 45, 47, 77-А, 81-А, 89, 91; вул. 40 років Жовтня, № № 33, 41, 45, 49 встановлено: параметри гарячого водопостачання на межах відповідальності, встановлених актами балансової належності (на воді житлових будинків) відповідають затвердженому температурному графіку та гідравлічному розрахунку роботи теплових мереж; звужені діаметри подавального та циркуляційного трубопроводів на 1-2-3 типорозміри по відношенню до типового розрахунку гідравлічного режиму робот внутріщньобудинкових мереж ГВП; відсутня необхідна кількість запірної арматури та вентилів для рівномірного розподілу теплоносія та ГВП; індивідуальні теплові пункти житлових будинків не обладнані, відповідно до вимог Правил, схемами внутрішньобудинкових систем ЦО і ГВП; відсутня нумерація запірної арматури на ІТП; відсутня олія у бобишках для контролю та вимірювання температури ГВП; запірна арматура та вентилі на трубопроводах вводу в ІТП житлових будинків, на стояках, у т. ч. на розподільчих трубопроводах відсутня або знаходиться у неробочому стані, необхідна заміна (капітальний ремонт); антикорозійна ізоляція трубопроводів ГВП та циркуляції в межах підвальних приміщень відсутня на 90 %; теплова ізоляція трубопроводів ГВП та циркуляції в межах підвальних приміщень відсутня 90 %; виявлені самовільні підключення до теплових мереж; виявлені факти самовільного втручання до роботи внутрішньобудинкової системи централізованого ЦО та ГВП - сталеві трубопроводи замінені на металопластикові зі зменшенням внутрішнього діаметру трубопроводів від проектного типового навантаження; внутрішні діаметри трубопроводів внутрішньобудинкової системи ГВП у помешканнях квартир звужені за відношенням до типових проектних (лежаки та стояки трубопроводів); у житлових будинках виконана самовільна реконструкція та зміна типової проектної схеми трубопроводів ГВП у межах помешкань житлових квартир, у т. ч. заявників.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не доведено факту постачання відповідачем за зустрічним позовом теплової енергії неналежної якості, що є підставою для відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині суми стягнення основної заборгованості та в частині суми стягнення заборгованості стосовно якої було припинено провадження у справі.

Одночасно колегія суддів зазначає, що з 01 вересня 2015 року згідно витягу з протоколу № 29 від 24 липня 2015 року позачергових Загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе" та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач у даній справі - Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе" змінив назву на Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання".

Однак в резолютивній частині оскаржуваного рішення судом помилково було зазначено попереднє найменування відповідача- Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе". У зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду підлягає зміні також в найменуванні боржника.

Керуючись статтями 22, 49, 99, 101, 102, п. 2 статті 103, п. п. 1, 4 ч.1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" задовольнити.

Змінити рішення господарського суду Сумської області від 10 грудня 2015 року у справі № 920/2045/14, виклавши другий та третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" (40004, м. Суми, вул. Горького,58; код 05747991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40022, м.Суми, вул.2-га Залізнична,10, код 33698 грн. 78 коп. основного боргу, 255043 грн. 26 коп. пені, 29573 грн. 23 коп. - 3 % річних, 135721 грн. 34 коп. інфляційних збитків, 73080 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.В частині стягнення 4031543 грн. 02 коп заборгованості за договором купівлі-продажу № 9 від 09 квітня 2014 року припинити провадження у справі по п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України."

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання" (40004, м. Суми, вул. Горького,58; код 05747991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40022, м.Суми, вул.2-га Залізнична,10, код 33698892) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 82397 грн. 70 коп.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 02 лютого 2016 року.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя П.В. Тихий