РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/30891/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТ ІНВЕСТ СЕРВІС";

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України";

про стягнення 25 191,21 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від заявника: Метка Л.І., директор;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн. основного боргу, 917,84 грн. інфляційної складової боргу, 227,67 грн. трьох відсотків річних, 4 045,70 грн. пені, а також 2 436,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року порушено провадження у справі № 910/30891/15, розгляд справи призначено на 19.01.2016 року.

У судовому засіданні 19.01.2016 р. позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджує факт отримання ухвали господарського суду представником відповідача.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «ЛАЙТ ІНВЕСТ СЕРВІС» (орендодавець) та ПрАТ "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" (орендар) 21.12.2009 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення №0-02/DDNEKR60217(1020001205 (далі-договір), згідно якого позивач зобов'язувався в обумовлений даним договором строк надати нежитлові приміщення (частину покрівлі) загальною площею 250 кв.м., розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 4 (далі - об'єкт оренди) в користування, а відповідач прийняти та оплатити послуги за користування об'єктом оренди відповідно до виставлених рахунків, на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Передача вказаного приміщення підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі від 01.01.2010 р.

Згідно з п. 4.1 за об'єкт оренди орендар сплачує орендну плату за календарний місяць в розмірі 2000,00грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 4.3. договору орендна плата вноситься один раз на місяць, не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на порушення відповідачем умов договору щодо своєчасного та повного внесення орендних платежів, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період з лютого по листопад 2015 р. у розмірі 20 000, 00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 4.3 договору оренди строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Відповідач жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по сплаті орендної плати за користування спірним нежитловим приміщенням за період з лютого по листопад 2015 р. в повному обсязі не виконав, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний вище період становить 20 000,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем суду надано не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТ ІНВЕСТ СЕРВІС" до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 20 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором оренди, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 4 045,70 грн., 917,84 грн. інфляційної складової боргу та 227,67 грн. трьох відсотків річних.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. договору встановлено, що стягнення заборгованості з орендної плати провадиться у встановленому законом порядку з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем були правомірно нараховані відповідачу пеню, інфляційні втрати та три проценти річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в розмірі 4 045,70 грн., 917,84 грн. інфляційної складової боргу та 227,67 грн. трьох відсотків річних, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 75 82-85 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (інд. 02154, м. Київ, бул. Русанівський, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТ ІНВЕСТ СЕРВІС" (інд. 50051, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 4, ) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 4 045 (чотири тисячі сорок п'ять) грн. 70 коп. пені, 917 (дев'ятсот сімнадцять) грн. 84 коп. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 227 (двісті двадцять сім) грн. 67 коп. та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТ ІНВЕСТ СЕРВІС" (інд. 50051, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 4, ) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. надмірно сплаченого судового збору. Видати наказ.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 22.01.2016 р.