РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016№ 910/30140/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/30140/15

за позовом асоціації «Виробники ліків України», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Радіо-Ера», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - благодійна організація «Благодійний фонд «Пацієнти України», м. Київ,

про визнання інформації недостовірною та зобов'язання її спростувати,

за участю представників учасників судового процесу:

позивача - Теслі Ю.О. (довіреність від 25.11.2015 №863/т);

Олефіра В.О. (довіреність від 25.11.2015 №863/о);

Мягченка М.Ю. (довіреність від 25.11.2015 №863);

відповідача - Пилипенка О.В .(довіреність від 18.12.2015 №276-02/08);

третьої особи - не з'явився.

Асоціація «Виробники ліків України» (далі - Асоціація) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання недостовірною інформації, розповсюдженої 25.11.2015 о 08 год. 05 хв. в ефірі товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Радіо-Ера» (далі - Товариство) у програмі, такого змісту: «...українські компанії звикли купувати сертифікати на реалізацію своїх продуктів та продавати ліки якість яких не підтверджена лабораторними дослідами…»;

- зобов'язання Товариства у найближчому після набрання судовим рішенням законної сили випуску програми без будь-яких посилань на судовий спір та рішення суду випустити в ефір спростування під заголовком «СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ» такого змісту: «Під час ефіру 25.11.2015 року о 8 год. 05 хв. у програмі ТОВ ТРК «Радіо Ера» була оприлюднена неправдива інформація про українські компанії - виробників лікарських засобів, ТОВ ТРК «Радіо Ера» запевняє, що є недостовірною інформація наступного змісту: «…українські компанії звикли купувати сертифікати на реалізацію своїх продуктів та продавати ліки якість яких не підтверджена лабораторними дослідами…»;

- зобов'язання Товариства у найближчій після набрання рішенням законної сили програмі о 08 год. на початку вказаної програми без жодних посилань на судовий спір та/або рішення суду довести до відома телеглядачів, озвучивши у прямому ефірі інформацію-спростування такого змісту: «В ефірі ТОВ ТРК «Радіо Ера» 25.11.2015 року о 8 год. 05 хв. транслювалась програма, в якій була розповсюджена неправдива та ганебна інформація про українські компанії - виробників ліків. Повідомляємо, що українські компанії - виробників ліків не купували та не купують сертифікати на реалізацію своїх продуктів, не продавали і не продають ліки якість яких не підтверджена лабораторними дослідами. А тому вся інформація щодо купівлі сертифікатів українськими компаніями - виробниками ліків, та щодо продажу останніми ліків, якість яких не підтверджена лабораторними дослідами є неправдивою і спрямована на псування іміджу та ділової репутації українських компаній - виробників ліків».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2015 порушено провадження у справі; залучено до участі у справі благодійну організацію «Благодійний фонд «Пацієнти України» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач 18.12.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке: позивач не вживав ніяких заходів до вирішення спору в позасудовому порядку; фраза, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, є такою, що вирвана із контексту інформаційної програми; інформація, розповсюджена кореспондентом 25.11.2015 о 08 год. 05 хв. у ефірі Товариства, не зачіпає інтересів, честі, гідності та ділової репутації позивача та є суто оціночним судженням, відтак не підлягає спростуванню; у вказаній інформаційній програмі не містилося посилань на конкретних виробників, жодної назви вітчизняних підприємств не зазначалося.

Позивач 21.12.2015 подав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що даний позов мотивовано, зокрема, тим, що в уявленні громадськості, журналістів, українського суспільства саме Асоціація сприймається як об'єднання українських виробників лікарських засобів; розповсюдження недостовірної інформації відповідачем негативно впливатиме на господарську діяльність із виробництва лікарських засобів та подальшу їх реалізацію; поширена інформація стосується вітчизняних виробників лікарських засобів, які є членами Асоціації, захист яких є статутним завданням останньої; поширена відповідачем інформація є недостовірною з огляду на те, що члени Асоціації здійснюють свою діяльність на підставі ліцензій та сертифікатів відповідності умов виробництва лікарських засобів вимогам GMP; зазначена інформація не містить на своє підтвердження будь-яких посилань на конкретні факти.

Представники позивача у судовому засіданні 18.01.2016 надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано третій особі на юридичну адресу, зазначену у позовній заяві (04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 31, кв. 20) та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал; до матеріалів справи долучено конверти повернення з адреси третьої особи з відмітками поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 18.01.2016 без участі представника третьої особи за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Приниженням ділової репутації суб'єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв'язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів (пункти 5 і 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2007 № 01-8/184 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію»).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», далі - Постанова) .

З наданого позивачем до матеріалів справи аудіозапису ефіру Товариства від 25.11.2015 о 08 год. 05 хв. вбачається, що відповідачем оголошено повідомлення такого змісту: «За новою угодою, аби брати участь у тендерах, усі препарати повинні мати міжнародний сертифікат якості та пройти прекваліфікацію. Такі вимоги поставила Всесвітня організація охорони здоров'я. Проте у жодного вітчизняного виробника такого документу немає. Експерти впевнені, проблема в тому, що українські компанії звикли купувати сертифікати на реалізацію своїх продуктів та продавати ліки, якість яких не підтверджена лабораторними дослідами, та якщо в Україні це вже усталена практика, вийти на міжнародний ринок за такою схемою не можна. Розповідає виконавчий директор Благодійного фонду «Пацієнти України» ОСОБА_5: «Рятівною паличкою для багатьох пацієнтів в Україні є якраз прекваліфікація ВООЗ, адже це міжнародний стандарт якості, який затверджує те, що цей препарат дійсно якісний, він перевірений. Там хабарі ніхто не давав на те, щоб отримати ці сертифікати. Ми це знаємо точно, ми в цьому впевнені.».

Позивач просить визнати недостовірною та спростувати частину інформації, а саме: «...українські компанії звикли купувати сертифікати на реалізацію своїх продуктів та продавати ліки, якість яких не підтверджена лабораторними дослідами…».

Дана інформація, на думку Асоціації, є недостовірною та принижує ділову репутацію Асоціації та її членів.

Відповідно частин першої та третьої до статті 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи.

Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було вжито заходів досудового врегулювання даного спору та не надіслано відповідачу заяву, в якій Асоціація просила б спростувати поширену інформацію.

Поряд з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом і в обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що:

- Асоціація створена як юридична особа, що є відкритим добровільним некомерційним об'єднанням окремих юридичних осіб, що здійснюють господарську діяльність з виробництва лікарських засобів на території України;

- членами Асоціації є провідні вітчизняні фармацевтичні підприємства: приватне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод», публічне акціонерне товариство «Фармак», публічне акціонерне товариство «ІнтерХім», товариство з обмеженою відповідлаьінстю «Юрія-Фарм» та товариство з обмеженою відповідальністю «Кусум-фарм»;

- вказана інформація є неправдивою, принизливою та образливою стосовно українських фармацевтичних компаній; розповсюджена інформація за своїм змістом зумовлює виникнення у слухача враження про вчинення членами Асоціації, їх посадовими особами протиправних діянь у сфері документального забезпечення і гарантування якості лікарських засобів, які реалізуються ними; тобто відповідач піддав ділову репутацію членів Асоціації ганебному приниженню шляхом розповсюдження недостовірної інформації.

У пункті 15 Постанови зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Заперечуючи проти позову, Товариство наголошує на тому, що:

- фраза, на яку посилається позивач, є вирваною із контексту інформаційної програми;

- в кінці ролику звучить не менш важлива інформація такого змісту: «…У МОЗ нам пояснили, прекваліфікація, це гарантія безпеки ліків і торкатиметься вона лише тих препаратів, якими лікують смертельно-небезпечні хвороби. Тому говорити про дискредитацію наших фармацевтичних гравців - це перебільшення…»;

- враховуючи викладене, можна дійти до висновку, що інформація, розповсюджена кореспондентом 25.11.2015 о 08 год. 05 хв. в ефірі Товариства, не зачіпає інтересів, гідності, честі та ділової репутації позивача, та є суто оціночними судженнями;

- інформація, яка звучить у ролику, є виключно суспільно-необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення, про яку говорить позивач;

- поширені Товариством у програмі 25.11.2015 о 08 год. 05 хв. відомості до позивача ніякого відношення не мають.

Проаналізувавши приписи чинного законодавства та оцінивши доводи сторін, господарський суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що розповсюджена відповідачем інформація завдає шкоди діловій репутації Асоціації та її членам. Разом з тим, в інформаційному повідомленні відповідача жодного разу не згадано ні Асоціацію, ані будь-яких з українських фармацевтичних компаній, у тому числі й тих, які є членами Асоціації. Крім того, Асоціацією не подано суду жодного доказу на підтвердження наявності її повноважень на звернення до суду в інтересах інших юридичних осіб. Слід також зазначити, що ухвалою суду про порушення провадження у справі позивача, зокрема, зобов'язано подати суду копію свого статуту, проте Асоціація вказаної вимоги суду не виконала.

Крім того, судом встановлено, що кореспондент, доповідаючи оспорювану інформацію, посилається на судження виконавчого директора Фонду, яка, в свою чергу, висловлює власну думку стосовно отримання українськими компаніями сертифікатів на лікарські препарати.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З аналізу наведеної норми вбачається, що інформація, яку просить спростувати позивач, є оціночним судженням, в ній не викладено жодної стверджувальної думки, а тому така інформація не підлягає спростуванню.

Отже, з огляду у тому числі на припис пункту 15 Постанови Асоціацією не доведено, що поширена відповідачем інформація стосується позивача, містить певні негативні фактичні дані, а її поширенням завдано шкоди діловій репутації Асоціації.

Отже, зазначена у позові інформація, спростування якої вимагає Асоціація, не містить у собі сукупності обставин, які дають можливість дійти висновку про те, що така інформація є недостовірною та порушує права позивача, у тому числі шкодить його діловій репутації; з урахуванням наведеного господарський суд міста Києва вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.2016.

Суддя О. Марченко