КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа№ 910/27240/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача ОСОБА_2, дов. від 07.11.2015 б/н,

від відповідача не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 (підписане 14.12.2015)

у справі №910/27240/15 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк»

про стягнення 50 767,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (позивач, або ФОП ОСОБА_3) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (відповідач, або ПАТ «Український інноваційний банк») про стягнення 50 767,67 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 у справі №910/27240/15 позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 50 767,67 грн залишок коштів, які знаходяться на його рахунку та 1 218 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано відповідачу належного касового документа - грошового чека, в результаті чого відповідач не мав законних підстав для видачі готівки позивачу (в той час як позивач наполягав саме на видачі готівки і саме невидача готівкових коштів зазначена у позові як порушення законних прав позивача з боку відповідача).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2016 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 27.01.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 14.01.2016) - 16.01.2016, долучене до матеріалів справи.

27.01.2016 через відділ документального забезпечення представник позивача надав для долучення до матеріалів справи копію грошового чека від 07.10.2015 №ЛД8329295.

У судовому засіданні 27.01.2016 представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2011 між Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (клієнт) укладено договір №154/235 банківського рахунка (далі - договір), за умовами якого, банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок НОМЕР_1 в національній валюті Україні/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 2.3.2 договору передбачено, що банк зобов'язаний своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно з п.п.2.2.1, 2.2.2 договору клієнт має право, зокрема, самостійно розпоряджатися коштами на своїх рахунках, за винятком випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, та отримувати готівкою грошові кошти в національній та іноземних валютах в межах заявленої суми.

Відповідно до п.6.1 договору, останній набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом необмеженого строку. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунка.

За твердженнями позивача, проти яких відповідач заперечень не надав, у зв'язку з перетворенням Одеської філії ПАТ «Укрінбанк» на Одеське центральне відділення ПАТ «Укрінбанк» позивачу змінено розрахунковий рахунок на НОМЕР_2.

14.09.2015 ФОП ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Український інноваційний банк» з платіжним дорученням №6 про перерахування 50 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція), доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

Пунктом 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

За змістом ч.8.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Оскільки вказане вище платіжне доручення банком виконано не було, 28.09.2015 позивач звернувся з заявою до відповідача та повідомив, що ним на підставі ч.1 ст.1075 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) прийнято рішення про розірвання договору з 28.09.2015, внаслідок чого у відповідності до ч.3 ст.1075 ЦК України грошові кошти, наявні на рахунку НОМЕР_2, просив видати готівкою. Цим же листом позивач просив видати йому довідку про закриття рахунка.

Повідомлення позивача від 28.09.2015 було надіслано банку того ж дня, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист від 28.09.2015 та фіскального чеку від 28.09.2015 №7256.

Як стверджує позивач, ним виписано касовий документ, а саме: грошовий чек від 07.10.2015 №ЛД8329295 на видачу йому готівки в сумі 50 767,67 грн, який банк відмовився прийняти.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунка, який підпадає під правове регулювання ст.ст.1066-1076 ЦК України.

Частини 1, 2 ст.1066 ЦК України визначають, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом (ст.1074 ЦК України).

За змістом ч.ч.1, 3 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Пунктами 20.1, 20.6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, передбачено, що поточні рахунки клієнтів банків закриваються, в тому числі, на підставі заяви клієнта. Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. У день закриття поточного рахунка банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунка.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки ПАТ «Український інноваційний банк» від 29.03.2015 №07-195 (а.с. 17) та виписки по банківському рахунку за період з 01.09.2015 по 07.12.2015 (а.с. 40-41) залишок коштів на рахунку позивача НОМЕР_2 станом на 17.09.2015 складав 50 767,67 грн.

Таким чином, при отриманні відповідачем заяви позивача про закриття рахунка та видачі готівки, за висновками колегії суддів, для відповідача виникли зобов'язання щодо здійснення завершальних операцій за рахунком.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, банк про результати розгляду претензії позивача не повідомив та не вчинив дій, спрямованих на розірвання договору у результаті чого підприємець звернувся з позовом до суду.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм вбачається, що розпорядження клієнтом коштами, що знаходяться на його рахунку, є реалізацією права власності на вказані кошти, і обмеження цього права допускається лише з підстав, встановлених законом.

Відтак, маючи право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, банк не набуває право власності на них та зобов'язаний забезпечити клієнту можливість безперешкодно розпоряджатися коштами на його рахунку, зокрема, видати їх готівкою.

З огляду на викладене, встановивши обставини подання позивачем у встановленому порядку заяви про закриття банківського рахунка із наданням вказівки відповідачеві щодо видачі готівки на руки, а також відсутність у відповідача правових підстав обмежувати права позивача щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача залишку коштів на поточному рахунку НОМЕР_2 в сумі 50 767,67 грн.

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, не спростовують висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 у справі №910/27240/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/27240/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій