РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/31051/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СДТ-Пілот»

до Міністерства внутрішніх справ України

про стягнення 4 484 664,57 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Трохлюк Н.В. - по дов. № б/н від 30.09.2015

Корнєв Р.К. - по дов. № 11 від 02.11.2015

від відповідача Козелько Є.А. - по дов. № 90/2014 від 24.04.2016

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СДТ-Пілот» про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України 4 484 664,57 грн. збитків від зміни індексу інфляції за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно контракту № КЕV/98/CDT/0002 від 23.01.1998 по сплаті вартості автомобілів, борг за якими підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 21/35 від 03.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31051/15 та призначено справу до розгляду на 22.12.2015.

Відповідачем 22.12.2015 до відділу діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника в судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/31051/15 від 22.12.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 09.12.2015, розгляд спарив був відкладений на 12.01.2016.

Позивач в судовому засіданні 12.01.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у поданому 11.01.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує посилаючись на те, що ціна на автомобілі за контрактом визначена в доларах США та під час розгляду справи № 21/35 позивачем були пред'явлені вимоги про стягнення боргу з урахуванням курсу долара США в розмірі 9 707 066,18 грн. Зазначає, що зобов'язання за спірним правочином, заборгованість за яким стягнуто за рішенням суду у справі № 21/35, було визначено в іноземній валюті та розраховано у гривні відповідно до офіційного обмінного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ, станом на 20.01.2015. Таким чином, сторони вже передбачили компенсацію знецінення гривні України визначивши її еквівалент в іноземній валюті в спірному правочині. Індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Верховний суд України в узагальнені судової практики зазначає, що суди повинні враховувати, що ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, а не на невиконання судового рішення. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов'язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. З огляду на викладене просить позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 12.01.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 19.01.2016.

Відповідачем 15.01.2016 до відділу діловодства суду подано доповнення до відзиву.

Позивачем 18.01.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення щодо відзиву.

В судовому засіданні 19.01.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.01.1998 між Головним управлінням військового та матеріально-технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, яке в подальшому було реорганізовано в Департамент ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, правонаступником якого є відповідач (покупець) та Фірмою «CDT TRADING INTERNATIONAL Co.» (продавець) було укладено контракт № KEV/98/CDT/0002 (далі - контракт), за змістом пункту1 якого продавець продав, а покупець придбав на умов DAF (кордон України) автомобілі спеціальні для міліції відповідно до додатків до цього контракту, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно з пунктом 2 вказаного контракту ціни на автомобілі встановлені в доларах США та зазначені в додатках до цього контракту. Загальна сума контракту складає 5 000 000,00 доларів США. Ціна автомобілів є твердою та зміні не підлягає.

Відповідно до пункту 4 контракту платежі за поставлені за даним контрактом автомобілі здійснюються покупцем в доларах США протягом 15 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі на рахунок продавця.

На виконання умов контракту у 1998 році згідно відповідних актів приймання-передачі було поставлено 844 легкових автомобілі на загальну суму 3 815 700,00 доларів США.

30.06.2000 між Фірмою «CDT TRADING INTERNATIONAL Co.» та Фірмою «Jamat-Invest» було підписано протокол про повний викуп і передачу зобов'язань згідно з контрактом № KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998, за змістом якого сторони угоди дійшли згоди про викуп і передачу фірмі «Jamat-Invest» зобов'язань Головного управління військового та матеріально-технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України на суму 1 276 165,00 доларів США.

Відповідно до акту б/н від 01.07.2003 звірки розрахунків заборгованість Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України перед Фірмою «Jamat-Invest» станом на 01.07.2003 складав 724 934,00 доларів США.

15.09.2003 між Компанією «Jamat-Invest» та Компанією «RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL» LLC було укладено угоду про повну переуступку прав та зобов'язань щодо вказаного контракту, в якій сторони домовились про повну переуступку зобов'язань Головного управління військового та матеріально-технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України в сумі 725 000,00 доларів США на користь Компанії «RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL» LLC.

За змістом зазначеної угоди від 15.09.2003, починаючи з дати її підписання, Компанія «RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL» LLC стає абсолютним та безспірним правонаступником всіх прав та зобов'язань компанії «Jamat-Invest» щодо контракту №KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998.

Відповідно до акту б/н від 01.04.2004 звірки розрахунків заборгованість Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України перед Фірмою «RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL» LLC станом на 01.04.2004 складав 724 934,00 доларів США.

20.12.2004 між Фірмою «RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL» LLC (цедент) та Закритим акціонерним товариством «Компанія «ПІЛОТ», правонаступником прав і обов'язків якого є позивач (цесінарій) було підписано договір про передачу права вимоги, за змістом пункту 1 якого позивач приймає на себе право вимоги першого і стає кредитором за контрактом № KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998.

Відповідно до пункту 2 договору від 20.12.2004 про передачу права вимоги цесіонарій одержує замість цедента право вимоги від боржника погашення заборгованості в сумі 724 934,00 доларів США.

03.01.2005 Департаментом ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України та Закритим акціонерним товариством «Компанія «ПІЛОТ» було підписано додаткову угоду № 9 про зміну та доповнення контракту № KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998, якою пункт 4 зазначеного правочину викладено в наступній редакції: «Платежі за поставлені за даним контрактом автомобілі здійснюються покупцем в гривнях на рахунок Закритого акціонерного товариства «Компанія «ПІЛОТ» за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу».

В подальшому між позивачем та Міністерством внутрішніх справ України було підписано акт звірки розрахунків станом на 01.10.2006, відповідно до якого заборгованість складала 655 882,85 доларів США.

У зв'язку з переходом до позивача права вимоги за контрактом та невиконанням відповідачем зобов'язань за контрактом щодо погашення наявної у нього заборгованості позивач був вимушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 у справі № 21/35, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2015 позов задоволено та стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СДТ-Пілот» 9 707 066,18 грн. основного боргу, 2 719 042,32 грн. - 3% річних, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Спір виник в зв'язку з тим, що сума боргу за рішенням суду у справі № 21/35 було стягнуто лише 10.08.2015, в зв'язку з чим за несвоєчасне виконання зобов'язань позивачем нараховані збитки від зміни індексу інфляції в розмірі 4 484 664,57 грн. за період з 11.11.2014 до 10.08.2015.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 у справі № 21/35 встановлено, що відповідач у відповідності до умов контракту отримав автомобілі, проте з позивачем, який набув право вимоги на оплату їх вартості, не розрахувався, внаслідок чого виник борг в розмірі 655 882,85 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 10.11.2014 складає 9 707 066,18 грн.

Отже, є помилковими твердження відповідача що заборгованість, яку стягнуто за рішенням суду у справі № 21/35, було визначено в іноземній валюті та розраховано у гривні відповідно до офіційного обмінного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ, станом на 20.01.2015.

Згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суду у господарській. цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначалось вище рішенням суду у справі № 21/35 стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СДТ-Пілот» 9 707 066,18 грн. основного боргу, 2 719 042,32 грн. - 3% річних, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Дане рішення суду було виконано 10.08.2015 на підставі наказу Господарського суду міста Києва № 21/35 від 23.06.2015 та перераховано на рахунок позивача кошти в розмірі 12 451 726,50 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки контрактом (зі змінами) передбачено оплату боргу в гривневому еквіваленті станом на момент оплати. Рішенням у справі № 21/35 стягнуто гривневий еквівалент заборгованості станом на 10.11.2014, яка була погашена відповідачем 10.08.2015.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов контракту, у визначені строки оплату за автомобілі повністю не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті отриманих автомобілів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 4 484 664,57 грн. збитків від зміни індексу інфляції нарахованих на суму боргу в розмірі 9 707 066,18 грн. за період 11.11.2014 по 31.07.2015.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, за період з 11.11.2014 по 10.08.2015.

Враховуючи те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, висновок суду касаційної інстанції про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України є обґрунтованим.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 4 484 664,57 грн. збитків від зміни індексу інфляції (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СДТ-Пілот» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СДТ-Пілот» (03057, м. Київ, вул. Металістів, 17, к. 115, ) 4 484 664 (чотири мільйони чотириста вісімдесят чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 57 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 67 269 (шістдесят сім тисяч двісті шістдесят дев'ять) грн. 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 25.01.2016.

СуддяВ.В.Сівакова