ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 р. Справа №917/2462/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава,36022) в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Портова, 25, м.Комсомольськ, Полтавської області, 39800

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №4, вул. Леніна, 75, м.Комсомольськ, Полтавської області, 39800

про стягнення 11 082,52 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10-74/2111 від 23.02.2015 р.; ОСОБА_2, дов. № 10-75/3170 від 18.03.2015р.

від відповідача: не з'явилися.

Розглядається позов про стягнення 11 082,52 грн. заборгованості, з яких : 4036,97 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором про постачання електричної енергії № 833, 6768,27 грн. інфляційних, 277,28 грн. 3% річних.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач прострочив виконання своїх договірних зобов'язань.

21.01.2016р. позивач надав докази та письмові пояснення (вх. № 604 від 21.01.2016р.).

Представники позивача наполягають на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позову заперечує (вх. № 18063 від 14.12.2015р.), посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем на час подання позову, здійснення відповідачем розрахунків за електричну енергію на підставі спільних протокольних рішень.

В судове засідання 26.01.2016р. надав клопотання про розгляд справи без участі його представника, просив суд відмовити у позові повністю (вх. № 777 від 26.01.2016р.).

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

20.01.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі його в особі Комсомольської філії (далі - позивач, теплопостачальна організація) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством №4 (далі - відповідач, споживач) було укладено договір № 833 про постачання елекртичної енергії (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов'язувався продавати споживачу електричну енергію (як різновид товару) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 6275,770 кВт, а споживач зобов'язувався своєчасно оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі на умовах, передбачених цим договором (п. 1 Договору).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів електричної енергії" (п. 2.3.3 Договору);

- за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми (п. 4.2.1 Договору);

В Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків" сторони узгодили, зокрема, наступне :

- розрахунковим вважається період з 8-00 години двадцятого числа попереднього місяця до 8-00 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (п. 1 Порядку);

- споживач до початку розрахункового періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. Розмір суми платежу розраховується Споживачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період тарифів відповідного класу та заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. Починаючи з дня складання "Акта про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії" постачальник електричної енергії надає споживачу рахунок вартості фактично спожитої електроенергії. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно протягом 5 операційних днів (10 для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті) днів з виписки рахунку (п. 2 Порядку);

- у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення (п. 9 Порядку);

Як зазначає позивач, на виконання умов договору він продавав з грудня 2014р. по квітень 2015р. споживачу електричну енергію (як різновид товару), у зв"язку з чим відповідно до умов договору виписував відповідачу рахунки на оплату вартості отриманої електроенергії, проте відповідач прострочив оплату вказаних рахунків, у зв"язку з чим ним нараховані 4036,97 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором про постачання електричної енергії № 833, 6768,27 грн. інфляційних, 277,28 грн. 3% річних.

Відповідач у відзиві посилається на відсутність заборгованості перед позивачем на час подання позову, здійснення відповідачем розрахунків за електричну енергію на підставі спільних протокольних рішень.

Зокрема, відповідач вказує, що на виконання умов зазначеного Договору позивач передав, а він прийняв для споживання електроенергію протягом грудня 2014 р. - травня 2015 р. за актами про обсяги спожитої електроенергії від 22.12.2014р.,26.01.2015р., 20.02.2015р. 20.03.2015р., 20.04.2015р., 20.05.2015р. на загальну суму 206 119,65 грн.

Зазначена сума була сплачена Відповідачем повністю, проте не у строки, передбачені договором про постачання електричної енергії № 833, а у порядку, визначеному умовами спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію б/н за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу постачання електричної енергії, обсяги та вартість поставленої за договором енергії.

20.01.2015р., 12.02.2015р., 10.04.2015р., 14.05.2015р. між сторонами у справі та Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Департаментом фінансів Полтавській облдержадміністрації, ДП Енергоринок укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію б/н за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом яких була організація та проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р. "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій(зі змінами)

Згідно вказаних спільних протокольних рішень сторони дійшли згоди щодо сплати відповідачем (Сторона 3) на користь позивача (Сторона 4) коштів за спожиту в грудні 2014 р., січні 2015р., березні 2015р., квітні 2015р. електроенергію з призначенням платежу: Електроенергія за відповідний період.

За змістом пункту 5 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок.

Зазначені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків набули чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діяло до повного виконання Сторонами своїх обов'язків ( п. 8 спільного протокольного рішення ).

Цивільним кодексом України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ст. 202). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст.203).

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З врахуванням змісту вказаних вище спільних протокольних рішень та норм Цивільного кодексу України зазначені спільні протокольні рішення є багатосторонніми правочинами (договорами). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4036,97 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором про постачання електричної енергії № 833, 6768,27 грн. інфляційних, 277,28 грн. 3% річних.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування пені, 3 % річних, інфляційних позивачем здійсненні за період з 01.01.2015р. по 04.06.2015р.

Тобто, при визначенні періоду нарахувань позивачем не враховані положення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію б/н за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 20.01.2015р., 12.02.2015р., 10.04.2015р., 14.05.2015р.

Як зазначено в постановах Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13, від 09.09.2014р. у справі №5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 09.09.2014р. у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 09.09.2014р. у справі №5011-35/1272-2012-42/527-2012 та від 16.09.2014р. у справі №5011-42/1230-2012-69/542-2012, що умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання газу; що договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог та оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків, то строки виконання зобов'язання відповідачем було дотримано, а тому підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та для стягнення неустойки (штрафу, пені) не було.

Верховний Суд України також зазначив, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України та застосування неустойки (пені, штрафу), передбачених договором купівлі-продажу природного газу, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Згідно статті 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Як зазначає відповідач та не заперечує позивач, кошти за субсидії в сумі 54030,07 грн. були зараховані на рахунок відповідача, відкритого в УДКСУ у м. Комсомольськ, 03.02.2015 р. та в той же день платіжним дорученням № 68 від 03.02.2015 р. були перераховані на рахунок позивача за спожиту в грудні 2014 року електроенергію в сумі 54030,07 грн. у т.ч. ПДВ 9005,01 грн.; кошти за субсидії в сумі 65346,11 грн. були зараховані на рахунок відповідача, відкритого в УДКСУ у м. Комсомольськ, 02.04.2015 р. та в той же день платіжним дорученням № 221 від 02.04.2015 р. були перераховані на рахунок позивача за спожиту в січні 2015 року електроенергію в сумі 65346,11 грн. у т.ч. ПДВ 10891,02 грн., кошти за субсидії в сумі 26909,77 грн. були зараховані на рахунок відповідача, відкритого в УДКСУ у м. Комсомольськ, 06.05.2015 р. та 08.05.2015р. і в той же день платіжним дорученням № 260 від 08.05.2015 р. були перераховані на рахунок позивача за спожиту в березні 2015 року електроенергію в сумі 26909,77 грн. у т.ч. ПДВ 4484,96 грн., кошти за субсидії в сумі 52565,81 грн. були зараховані на рахунок відповідача, відкритого в УДКСУ у м. Комсомольське, 04.06.2015 р. та в той же день платіжним дорученням № 346 від 04.06.2015 р. були перераховані на рахунок позивача за спожиту в квітні 2015 року електроенергію в сумі 52565,81 грн. у т.ч. ПДВ 8760,97 грн.

Дане підтверджує факт виконання відповідачем зобов"язань у визначені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за електроенергію б/н за рахунок коштів загального фонду державного бюджету строки по розрахункам за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії № 833.

З врахуванням висновків Верховного Суду України та ст. 111-28 ГПК України позов про стягнення пені, річних та інфляційних задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони вільні у наданні до суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.01.2016р.

Суддя Киричук О.А.