номер провадження справи 32/133/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 Справа № 908/5662/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича комерційна фірма Факторинг (69096, АДРЕСА_1)

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення суми основного боргу в розмірі 379793,32 грн., суми інфляції 128727,07 грн. та 3% річних в розмірі 7995,64 грн.

Суддя Н.А. Колодій

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 39 від 31.12.2015 р.

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича комерційна фірма Факторинг з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення суми основного боргу в розмірі 379793,32 грн. за договорами підряду № 1-Ф-14 від 28.08.2014 р. та № 2-Ф-14 від 28.08.2014 р., суми інфляції 128727,07 грн. та 3% річних в розмірі 7995,64 грн.

Згідно Протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 11.11.2015 р. справу № 908/5662/15 призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.11.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5662/15, справі № 908/5662/15 присвоєний номер провадження 32/133/15, справа призначена до розгляду на 25.11.2015 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Ухвалою суду від 25.11.2015 р. продовжено строк розгляду справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 20.01.2016 р.

Позивач в судове засідання 20.01.2016 р не зявився, в судовому засіданні 25.11.2015 р. підтримав позовні вимоги та обґрунтував їх ст. ст. 509, 530, 610, 611, 612, 625, 837 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 179, 180, 181, 184, 193 Господарського кодексу України та умовами договорів підряду № 1-Ф-14 від 28.08.2014 р. та № 2-Ф-14 від 28.08.2014 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав, про що зазначив у відзиві на позов. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення терміном на 6 місяців.

У засіданні суду 20.01.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2014 р. між ВАТ Запоріжжяобленерго (замовник, відповідач) та ТОВ Науково-виробничою комерційною фірмою Факторинг (підрядник, позивач) було укладено Договори підряду № 1-Ф-14 та № 2-Ф-14 (далі за текстом договори).

За умовами п. 1.1. Договору № 1-Ф-14, підрядник зобовязався виконати роботи по: Капітальному ремонту ПЛ-35 кВ № 309, опора № 38 в частині заміни опори ПЛ, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи згідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 2-Ф-14, підрядник зобовязався виконати роботи по: Капітальному ремонту ПЛ-35 кВ № 311, опора № 39 в частині заміни опори ПЛ, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи згідно до умов договору.

Склад та обсяг робіт, передбачених п. 1.1. договорів, визначається розрахунком договірної ціни з локальним кошторисом (Додаток № 1), що є невідємною частиною договорів (п. 1.2. договорів).

Пунктом 2.1. договорів визначено, що загальна вартість договору становить:

- без ПДВ 158247,22 грн. (сто пятдесят вісім тисяч двісті сорок сім грн. 22 коп.),

- ПДВ 31649,44 грн. (тридцять одна тисяча шістсот сорок девять грн.. 44 коп.),

- З ПДВ 189896,66 грн. (сто вісімдесят девять тисяч вісімсот девяносто шість грн. 66 коп.), яка зазначається сторонами в додатку № 1 до договору і є його невідємною частиною.

На виконання умов договорів № 1-Ф-14 та № 2-Ф-14 позивачем були виконані обумовлені сторонами підрядні роботи на загальну суму 379793,32 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками підприємств актами приймання виконаних робіт форми № КБ-2в, а саме актом приймання виконаних робіт за листопад 2014 р. відповідно до договору 1-Ф-14 (на суму 104994,67 грн.), актом № 1 приймання виконаних робіт за листопад 2014 р. відповідно до договору 2-Ф-14 (на суму 104994,67 грн.), актом № 1 приймання виконаних робіт за грудень 2014 р. відповідно до договору 1-Ф-14 (на суму 84901,99 грн.), актом № 1 приймання виконаних робіт за грудень 2014 р. відповідно до договору 2-Ф-14 (на суму 84901,99 грн.) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3.

Замовник зобовязався своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату підряднику за фактично виконані обємі роботи на підставі двосторонніх актів виконаних робіт (п. 4.1.1 договорів).

В пункті 2.8. договорів сторони визначили, що оплата за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 60 календарних днів після підписання сторонами актів виконаних робіт форма КБ-2в та довідки КБ-3.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач відповідно до взятих на себе зобовязань виконав та передав обумовлені договором підрядні роботи, надав відповідачу документи для їх оплати, а відповідач в свою чергу прийняв підрядні роботи, але не оплатив їх вартість в наслідок чого у останнього виникла заборгованість за виконані роботи в сумі 379793,32 грн.

У звязку з цим, позивач на адресу відповідача надіслав претензію (вих. № 01-07/72 від 06.10.2015 р.) з вимогою погасити існуючу заборгованість. Зазначена претензія залишена боржником без реагування, спір про стягнення заборгованості передано позивачем на розгляд господарського суду.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. ст. 526 ЦК України та 193 ГК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобовязання, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений ... кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оцінивши фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновків, що відповідач необґрунтовано залишив без задоволення вимогу позивача про оплату виконаних робіт.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 379793,32 грн., доказів її погашення не надав, суд визнав вимоги позивача про стягнення 379793,32 грн. основного боргу такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати в сумі 128727,07 грн. та 7995,64 грн. - 3% річних.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає його правомірним та обґрунтованим, тому з відповідача підлягають стягненню втрати від інфляції в сумі 128727,07 грн. та 7995,64 грн. - 3% річних.

Стосовно заперечень відповідача щодо обєднання в одній позовній заяві різних за змістом позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких бе руть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про по рушення справи або в рішенні.

На підставі викладеного, однорідність виду договорів та обрання позивачем однакового способу захисту свого порушеного права, на думку суду, може бути підставою для їх сумісного розгляду, оскільки розгляд цих вимоги не утруднить вирішення спору.

Разом з тим, суд не обєднував зазначені вимоги, вони були викладені в позові і суд прийняв їх до провадження.

Відповідачем заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення терміном на 6 місяців. В обґрунтування клопотання заявник вказує, що товариство Запоріжжяобленерго опинилося у вкрай напруженому фінансовому становищі через несвоєчасну сплату споживачами Запорізької області за відпущену їм електричну енергію. Дебіторська заборгованість відповідача за відпущену споживачам електроенергію складає 95 грн., що підтверджується довідкою № 007-40/19883 від 15.12.2015 р. і відповідно на аналогічну величину збільшилась кредиторська заборгованість ВАТ Запоріжжяобленерго перед ДП Енергоринок (оптовим постачальником електроенергії.). Через вище зазначені обставини товариство щомісяця вимушено проводити виплату заробітної плати працівникам та повязаних з нею платежів за рахунок кредитних коштів, а кошти необхідні для проведення платежів за придбання бензину, сировини та матеріалів, відновлювання аварійного запасу ТМЦ, здійснення заходів для підготовки електромереж та обладнання до осінньо-зимового періоду, тощо на теперішній час відсутні.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення, суд зазначає, що відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити його виконання. За сталою практикою відстрочку або розстрочку може бути надано у випадку наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття відповідних заходів не вимагається, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Зясувавши обставини щодо заяви про надання розстрочки виконання рішення, суд зазначає, що у даній справі позивачем заявлено до стягнення крім основного боргу, ще втрати від інфляції та 3% річних. Суд приймає до уваги факти та доводи, викладені відповідачем, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, вважає за можливе задовольнити частково клопотання про розстрочку виконання рішення та розстрочити виконання рішення по даній справі на 3 місяці зі сплатою 172172,01 грн. в лютому та березні 2016 р. та 179919,75 грн. (172172,01 грн. боргу та 7747,74 грн. судового збору) в квітні 2016 р.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича комерційна фірма Факторинг до Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення боргу задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича комерційна фірма Факторинг (69096, АДРЕСА_1, ) 379793 (триста сімдесят девять тисяч сімсот девяносто три) грн. 32 коп. основного боргу, втрат від інфляції в сумі 128727 (сто двадцять вісім тисяч сімсот двадцять сім) грн. 07 коп., 7995 (сім тисяч девятсот девяносто пять) грн. 64 коп. - 3% річних, 7747 (сім тисяч сімсот сорок сім) грн. 74 коп. судового збору. Видати наказ

3. Виконання рішення розстрочити на 3 місяця зі сплатою 172172,01 грн. в лютому та березні 2016 р. та 179919,75 грн. в квітні 2016 р.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 25 січня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.