ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" січня 2016 р. Справа № 911/4471/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, м. Боярка
про стягнення 812463,60 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 18.04.2014 № 14-91
відповідача:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі відповідач) про стягнення 812463,60 грн., з яких 494877,30 грн. інфляційних втрат, 116695,21 грн. 3% річних та 200891,09 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/3418-ТЕ-17 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Проте з поданого до суду відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що між сторонами у справі укладено договір про організацію взаєморозрахунків, яким сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу газу від 28.12.2012 № 13/3418-ТЕ-17, а тому відсутні правові підстави щодо стягнення з відповідача пені на підставі п. 7.2 договору купівлі-продаж природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України. За вказаних обставин, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справ було укладено договір купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/3418-ТЕ-17 (далі договір), відповідно до умов якого позивач продавець зобовязався передати у власність відповідачу покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ (далі газ), на умовах цього договору (п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 № 2 до договору).

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 2724,546 тис.куб.м, у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м): у січні 540,431 тис.куб.м., у лютому 646,199 тис.куб.м., у березні 418,807 тис.куб.м., у квітні 108,813 тис.куб.м., у жовтні 111,958 тис.куб.м., у листопаді 381,788 тис.куб.м., у грудні 516,550 тис.куб.м.

Продавець передає покупцеві у січні червні 2014 року газ, спожитий покупцем за цим договором у листопаді грудні 2013 року. Фактичні обсяги, що передаються за цим договором у 2014 році, зазначаються помісячно в актах приймання-передачі природного газу (абз. 2 п. 2.1 договору доповнений додатковою угодою від 31.12.2013 № 2 до договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

У відповідності до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за врегульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1091 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом п. 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині передачі газу до 30 червня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 № 2 до договору).

На виконання умов договору позивач у період з січня 2013 року по грудень 2013 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2777281,84 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу: від 30.09.2013 на суму 65581,75 грн., від 30.09.2013 на суму 55392,25 грн., від 30.09.2013 на суму 582376,66 грн., від 30.09.2013 на суму 488360,40 грн., від 30.09.2013 на суму 48810,90 грн., від 30.09.2013 на суму 39656,98 грн., від 30.09.2013 на суму 53541,04 грн., від 30.09.2013 на суму 58354,97 грн., від 30.09.2013 на суму 566488,22 грн., від 30.09.2013 на суму 187281,06 грн., від 30.03.2013 на суму 15774,54 грн., від 30.09.2013 на суму 21502,29 грн., від 31.10.2013 на суму 68698,95 грн., від 31.10.2013 на суму 11520,96 грн., від 31.10.2013 на суму 11671,51 грн., від 24.01.2014 на суму 110907,57 грн., від 24.01.2014 на суму 52746,36 грн., від 24.01.2014 на суму 30399,63 грн., від 24.01.2014 на суму 41821,09 грн., від 24.01.2014 на суму 183450,34 грн., від 24.01.2014 на суму 82944,37 грн. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач за твердженням позивача всупереч умов укладеного між сторонами договору не виконав належним чином взяті на себе договірні зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ по вищепереліченим актам приймання-передачі природного газу в строки визначені договором, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення за час прострочення інфляційних втрат нарахованих за загальний період прострочки з лютого 2013 року по жовтень 2014 року включно в сумі 494877,30 грн., 3% річних за загальний період прострочки з 14.02.2013 по 28.10.2014 в сумі 116695,21 грн. та пені за загальний період прострочки з 14.02.2014 по 13.07.2014 в сумі 200891,09 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

В той же час, судом встановлено, що між Головним управлінням Державної Казначейської служби у Київській області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Управлінням фінансів Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Києво-Святошинською районною державною адміністрацією та сторонами у справі було укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік) від 14.10.2014 № 799/30, відповідно до якого предметом вищевказаного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 (п. 1 договору про організацію взаєморозрахунків).

Пунктом 8 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Комунальне підприємство Київської обласної ради «Києво-Святошинська тепломережа» перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» кошти в сумі 1181304,17 грн., у тому числі податок на додану вартість 196884,03 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.12.2012 № 13/3418-ТЕ-17 за 2013 рік.

За змістом п.п. 2 п. 11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Тобто, уклавши вказаний договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу газу.

Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради у строки, встановлені договором про організацію взаєморозрахунків, повністю розрахувалося з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за поставлений газ у 2013 році, що підтверджується платіжним дорученням від 16.10.2014 № 18 на чуму 1181304,17 грн., завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо стягнення з відповідача вищезазначених сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки для застосування санкцій, передбачених п. 7.2 договору купівлі-продаж природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 09.09.2014 у справах №5011-35/1533-2012-19/522-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012 та №5011- 1/1043-2012-42/528-2012.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено порушення відповідачем строків оплати за поставлений природний газ в 2013 році за вищезазначеним договором купівлі-продажу з врахуванням укладеного договору про організацію взаєморозрахунків, яким сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу газу, укладеного між сторонами у справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а відтак відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 27.01.2016.