УХВАЛА

про відкладення розгляду справи

26.01.2016Справа №910/33009/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г.
до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «УКРАЇНСЬКЕ ІНВЕСТИЦІЙНЕТОВАРИСТВО»
про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:
від позивача:Ткаченко Р.Ю. (дов. №105/03 від 21.12.2015 р.);
від відповідача:Крупельницький В.Л. (дов. б/н від 13.01.2016 р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «УКРАЇНСЬКЕ ІНВЕСТИЦІЙНЕТОВАРИСТВО» про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2016 р. порушено провадження у справі №910/33009/15, розгляд справи призначено на 26.01.2016 р.

21.01.2016 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову згідно із змістом якої просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «УКРАЇНСЬКЕ ІНВЕСТИЦІЙНЕТОВАРИСТВО» до набрання законної сили рішенням у справі вчиняти дії щодо відступлення права вимоги та дії, що пов'язані з відступленням права вимоги (в тому числі, але не обмежуючись: укладати договори відступлення права вимоги, договори цесії, договори факторингу, договори заміни кредитора у зобов'язанні, договори купівлі-продажу права вимоги та будь-які інші договори, наслідком яких стає або може стати в майбутньому перехід права вимоги; передавати будь-яким особам оригінали та/або копії кредитних договорів, договорів забезпечення, інших матеріалів кредитних справ та укладати відповідні акти прийому-передачі документів; укладати акти прийому-передачі прав вимоги та будь-які інші дії, спрямовані на передачу права вимоги третім особам) за наступними договорами:

- Кредитним договором №96-15 від 31.03.2015 р., укладеним між АТ «Банк «Національні інвестиції» ТОВ «Домобудівний комбінат №3»;

- Договором іпотеки, посвідченим 31.01.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим №364, укладеним між АТ «Банк «Національні інвестиції» ТОВ «Домобудівний комбінат №3».

26.01.2016 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано письмові заперечення на позовну заяву згідно із змістом яких проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Суд, розглянувши в судовому засіданні 26.01.2016 р. заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Заява обґрунтована тим, що існує реальна загроза порушення прав позивача стосовно його майнових вимог та документів, що витребовуються, а саме ризик відступлення прав вимоги відповідачем на користь третіх осіб, які не знають про те, що договори відступлення права вимоги, наслідки недійсності яких у позовній заяві просить застосувати банк, є недійсними в силу закону (нікчемні). Тому на думку позивача незастосування заходів щодо забезпечення позову, про які йдеться в заяві, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, заява позивача ґрунтується виключно на припущеннях, а тому задоволенню не підлягає.

Представник позивача в судове засідання 26.01.2016 р. з'явився, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2016 р. з'явився, надав усні пояснення по справі, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів, необхідності витребування нових доказів.

У зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів по справі, спір не може бути розглянутий у даному судовому засіданні, а тому розгляд справи підлягає відкладенню.

Керуючись ст. ст. 66, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відкласти розгляд справи на 29.02.16 о 09:40 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду міста Києва в залі судових засідань №11.

2. Зобов'язати позивача надати суду:

- письмові пояснення на заперечення відповідача, документальне підтвердження і нормативне обґрунтування доводів викладених у поясненнях.

3. Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформити відповідно до вимог ст. 36 ГПК України та п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003 р.

4. Запропонувати учасникам процесу направити в судове засідання своїх представників, повноваження яких оформити у відповідності з вимогами ст. 28 ГПК України, а також надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження представників.

5. Зобов'язати сторони, з урахуванням приписів п. 2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р., всі документи подавати завчасно через відділ діловодства суду, з обов'язковим описом додатків у прошитому вигляді.

6. За відсутності витребуваних доказів надати суду обґрунтовані письмові пояснення з приводу неможливості їх надання.

7. Попередити позивача про передбачену п. 5 ст. 83 ГПК України відповідальність за невиконання вимог ухвали суду та про передбачені п. 5. ч. 1 ст. 81 ГПК України правові наслідки.

Суддя В.О. Демидов