ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р.Справа № 922/3071/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків
про стягнення 1956673,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 01-42юр/3208 від 30.04.2015 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 297 від 05.01.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 1519875,18 грн. вартості електричної енергії (тарифна складова 1266562,64 грн. та ПДВ 20% - 253312,54 грн.) за період листопад, грудень 2014 року, з січня по квітень 2015 року, КРЕ 101374,47 грн. вартості реактивної енергії (тарифна складова 84478,73 грн. та ПДВ 20% - 16895,74 грн.) за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, 154273,43 грн. пені за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року, 9555,26 грн. 3% річних за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року та 171595,30 грн. інфляційних витрат за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року за договором про постачання електричної енергії № 53999,01 від 29 грудня 2006 року. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням з боку відповідача взятих на себе договірних зобовязань , тому є підстави для застосування до відповідача санкцій щодо стягнення пені, 3% річних, та інфляційних втрат, нарахування яких передбачено господарським та Цивільним кодексами України, а також Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань".

Представник позивача у судовому засіданні та у наданих додаткових письмових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги частково. Вказує, що відповідачем погашено заборгованість щодо вартості електричної енергії та вартості реактивної енергії. Також представник позивача у наданих поясненнях уточнює суму інфляційних витрат, яка становить 119886,11 грн.

Представник відповідача у наданому відзиві на позовну заяву посилається на те, що відповідач є природною монополією з централізованого постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення у районах своєї діяльності. У відповідності до частини 4 пункту 2 статті 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" (у редакції на 26 квітня 2014 року, яка стосовно цього пункту діє і на цей час) до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відноситься встановлення тарифів на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання, тобто тарифи на теплову енергію, водопостачання та водовідведення є регульованими та затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг в межах повноважень визначених законодавством. У звязку з тим, що встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, водопостачання та водовідведення були нижче їх собівартості у відповідача виникають збитки. Держава розуміючи дану ситуацію у відповідному Державному бюджеті на рік передбачає компенсацію витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення для таких підприємств як відповідач у вигляді субвенцій, однак ні якого постійно діючого правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення до цього часу не має, тому виплата такої компенсації у повній мірі залежить від прийняття законодавчим органом відповідного нормативного акту (Закону України Про державний бюджет) на кожний рік та наявності достатніх коштів у Державному бюджеті для їх оплати. На 01 червня 2015 року, вказує відповідач, тільки обсяг заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення складає суму у розмірі 121695,9 тис. грн., тому він фізично не міг погашати своєчасно заборгованість перед позивачем. Разом з цим, відповідач вказує на той факт, що наявність заборгованості державного бюджету перед відповідачем підтверджує у своєму листі № 04-08/302 від 16 червня 2015 року Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, як головний розпорядник коштів обласного бюджету, одержаних з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення. Цей державний орган у своєму листі зазначив: загальна заборгованість Державного бюджету України з різниці у тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення перед Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" складає 121695,9 тис. грн.; на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18 червня 2014 року "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території", у відповідності до якого залишок грошей, що залишається у Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг повинен бути направлений Харківському обласному комунальному підприємству "Дирекція розвитку інфраструктури території" на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, водопостачання та водовідведення, але залишку грошей на цей час недостатньо, щоб своєчасно виплатити заробітну плату робітникам та розрахуватися по іншим обовязковим платежам, у тому числі погасити значні нарахування на суму заборгованості перед Акціонерною компанієб "Харківобленерго"; вказує на здороження природного газу для виробництва теплової енергії, яке відбулося з початку 2015 року, у свою чергу змінення тарифів на теплопостачання, повязаних з здороженням природного газу, відбудеться тільки починаючи з початком опалювального сезону з жовтня 2015 року; просить суд розглянути питання про часткове зменшення штрафних санкцій нарахованих на суму боргу за отриману електричну енергію Акціонерною компанією "Харківобленерго" по справі № 922/3071/15. Ще одною причиною тяжкого економічного стану відповідач вважає дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними не платежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги. Борги населення за комунальні послуги станом на 01 червня 2015 року у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію по Харківському обласному комунальному підприємству "Дирекція розвитку інфраструктури території" досягли по теплопостачанню суму у розмірі 28942984,22 грн., також не своєчасно розраховуються з відповідачем бюджетні установи (організації). В обґрунтування скрутного фінансового стану відповідач надав до суду звіти про фінансові результати, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності, розрахунки обсягу заборгованості з різниці в тарифах, довідки про заборгованість населення та бюджетних установ за теплопостачання.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданому уточненому відзиві на позовну заяву просить суд припинити провадження по справі в частині основного боргу у розмірі 1519875,18 грн., в частині стягнення перевищення договірних величин електричної потужності (КРЕ) у розмірі 101374,47 грн.; відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат, пені, 3% річних та зменшити розмір пені, що залишилася у розмірі 10070,61 грн. на 90% до суми 1007,06 грн. Також представник відповідача зазначив, що нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат були зроблені без врахування того факту, що сума заборгованості частково була погашена на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків, тому на ці суми не повинні нараховуватися штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних. Розрахунки по договору про постачання електричної енергії №53999,01 від 29 грудня 2006 року на суму 1558095,00 грн. були проведені на підставі договору про організацію взаєморозрахунків № 1180/30 від 11 грудня 2014 року платіжним дорученням № 217 від 16 грудня 2014 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 29 січня 2014 року та №375Е/56 від 04 серпня 2015 року платіжним дорученням № 2 від 20 серпня 2015 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375.

Відповідач надав свій розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних витрат з врахуванням вище вказаного факту.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на той факт, що з моменту призначення судової експертизи по цей час економічний стан відповідача не змінився. Станом на 01 січня 2016 року обсяг заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах склав 113057,4 тис. грн. Заборгованість споживачів на 01 січня 2016 року склала суму у розмірі 35979133,83 грн., у тому числі населення 30212087,22 грн.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

29 грудня 2006 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивачем) та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (відповідачем) був укладений договір про постачання електричної енергії № 53999,01, відповідно до якого позивач зобов'язувався передати відповідачу електричну енергію, а відповідач зобов'язується за неї сплатити передбачену умовами договору суму.

Відповідно до пункту 2.2.5 договору, споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування. Згідно пункту 5 додатка 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Відповідно до пункту 5 додатка 2 до договору споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому наголошував, що за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року станом на 01 травня 2015 року у відповідача перед позивачем за вищевказаним договором наявна заборгованість з вартості електричної енергії в розмірі 1519875,18 грн. (тарифна складова 1266562,64 грн., та ПДВ 20% - 253312,54 грн.); перевищення договірних величин електричної потужності 101374,47 грн. за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року; пеня 154273,43 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року; 3% річних 9555,26 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року; індекс інфляції 119886,11 грн. за період з січня 2015 року по квітень 2015 року.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно статей 526, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та Законом України "Про електроенергетику".

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, вже після звернення позивача з даним позовом до суду були здійсненні оплати за використану електричну енергію, про що свідчать наявні в матеріалах копії примірників платіжних доручень.

Згідно частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 1-1) відсутній предмет спору; 2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Пунктами 4.1. та 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року №18 передбачено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості електричної енергії в розмірі 1519875,18 (тарифна складова 1266562,64 грн., та ПДВ 20% - 253312,54 грн.); перевищення договірних величин електричної потужності 101374,47 грн. за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, провадження у справі припинити, у зв*язку з відсутністю предмета спору, оскільки цю заборгованість погашено.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 154273,43 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року; 3% річних 9555,26 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року; індексу інфляції 119886,11 грн. за період з січня 2015 року по квітень 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 2.2.5. договору передбачено, що споживач зобовязується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 6 додатку № 2 "Порядку розрахунків" передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу; 3 % річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

За неналежне виконання зобов'язань за спірним договором позивач просив суд стягнути з відповідача пеню - 154273,43 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року; 3% річних - 9555,26 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року; індекс інфляції 119886,11 грн. за період з січня 2015 року по квітень 2015 року.

Відповідач вказує на той факт, що частина розрахунків з позивачем за період заявлений позивачем у позові по договору про постачання електричної енергії № 53999,01 від 29 грудня 2006 року на яку була позивачем нарахована пеня, 3 % річних та інфляційні витрати були проведені на підставі: договору про організацію взаєморозрахунків №1180/30 від 11 грудня 2014 року платіжним дорученням №217 від 20 серпня 2015 року, на суму 38220,00 грн.; договору про організацію взаєморозрахунків №375Е/56 від 04 серпня 2015 року платіжним дорученням №2 від 20 серпня 2015 року, на суму 944 953,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище,11 грудня 2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації (сторона третя), Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (сторона четверта) та Акціонерною компанією "Харківобленерго" (сторона пята), Державним підприємством "Енергоринок" (сторона шоста) та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" (сторона сема) укладено договір № 1180/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року №30. Також 04 серпня 2015 року між Головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації (сторона третя), Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (сторона четверта) та Акціонерною компанією "Харківобленерго" (сторона пята), Державним підприємством "Енергоринок" (сторона шоста) та ПАТ "Центренерго" (сторона остання) укладено договір №375Е/56 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375.

У вказаних договорах зазначено, що Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" перераховує на рахунок Акціонерної компанії "Харківобленерго" кошти у сумі 38220,00 грн. та 1519875,00 грн. (для погашення заборгованості за електричну енергію, спожиту у жовтні 2014 року та у 2014-2015 роки, згідно з договором № 53999,01 від 29. грудня 2006 року)

Згідно із підпунктом 2 пункту 13 (договір № 1180/30) та підпунктом 2 пункту 12 (договір №375Е/56) цих договорів сторони зобов'язалися, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Пунктом 18 (договір 1180/30) та пунктом 17 (договір №375Е/56) даних договорів сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору

Таким чином, уклавши 11 грудня 2014 року договір № 1180/30 та 04 серпня 2015 року договір №375Е/56 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 20 та постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, поставлену відповідно до договору про постачання електричної енергії 53999,01 від 29 грудня 2006 року.

Для застосування санкцій, зокрема пені, передбаченої пунктом 6 додатку № 2 "Порядку розрахунків" до договору про постачання електричної енергії від 29 грудня 2006 року, та наслідків порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених вище вказаним договором про організацію взаєморозрахунків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 30 вересня 2014 року у справі № 922/2339/14 (№ 3-132гс14). Також у постановах по справам №5011-1/1043-2012-42/528-2012 від 09 вересня 2014 року (№ 3-105гс14), № 5011-35/1272-2012-42/527-2012 від 09 вересня 2014 року (№ 3-102гс14), № 5011-35/1533-2012-19/522-2012 від 09 вересня 2014 року (3-101гс14), 924/1230/14 від 01 липня 2015 року.

У свою чергу суд перевіривши розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних збитків зроблені відповідачем та позивачем, й враховуючи той факт, що заборгованість по договору про постачання електричної енергії № 53999,01 від 29 грудня 2006 року була частково погашена на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків приходить до висновку про те, що нарахування (пеня та 3 % річних) зроблені на суму заборгованості, що була погашена у відповідності до договорів про організацію взаєморозрахунків, були зроблені позивачем безпідставно, тому погоджується з розрахунком пені, 3 % річних та інфляційних збитків зробленим відповідачем (пеня 10070,61 грн., 3 % річних 1297, 04 грн. та інфляційні збитки (витрати) - 28695,86 грн.).

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право господарського суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання передбачено пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21 листопада 2011 року № 01-06/1623/2011 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм процесуального права" відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У наведеній нормі йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені).

Крім того, зазначена норма ГПК України може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою матеріального права, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України і стаття 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав, їх розмір не може бути зменшено судом.

З наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд приймає до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про надання відстрочки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України) суд, об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов'язання, враховуючи фактичні обставини справи, а саме: відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання, водопостачанні та водовідведенні. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію, водопостачання та водовідведення по вартості нижчої її собівартості; на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, до моменту прийняття нових тарифів у березні 2015 року тарифи на теплопостачання, водопостачання та водовідведення покривали лише частину витрат на їх виробництво; однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги, так борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" досягли по теплопостачанню суму у розмірі 30212087,22 грн. крім населення несвоєчасно розраховуються з відповідачем бюджетні установи (організації), які заборгували суму у розмірі 5767046,61 грн., що також не залежать від волі відповідача, а з причин несвоєчасного фінансування цих установ з місцевого та державного бюджетів; субвенції, які надаються Державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України "Про державний бюджет на кожний рік"; від фінансування в даному бюджетному році у повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Закону України "Про державний бюджет"; від строку виконання виконавчими органами влади обов'язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенцій до отримувачів; обсяг заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення склав суму у розмірі 113057,4 тис. грн., яка складається з не доплаченої Державою суми у розмірі 5587404,30 тис. грн. за надані послуги населенню та 107470,00 тис. грн. за надані послуги бюджетним організаціям, вказані цифри підтверджуються затвердженими розрахунками заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, а також Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури, як головним розпорядником коштів обласного бюджету, крім цього на цей час у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 345 від 04 червня 2015 року "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню" вже частково узгоджений розмір заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення про що свідчать надані до суду затверджені розрахунки обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах та витяги з протоколів засідання територіальної комісії Харківської області з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу станом на листопад 2015 року; тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджується, як фінансовими документами наданими відповідачем до суду (баланси, фінансові звіти, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники від надання послуг теплопостачання, водопостачання та водовідведення), так і висновком судово-економічної експертизи № 78 від 24 грудня 2015 року, проведеної НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області, в якому, зокрема, зазначено про те, що фінансова стійкість підприємства є дуже низькою, що створює передумови для його кризового становища, розрахуватися підприємство за поставлену електричну енергію у повному обємі за договором № 53999,01 від 29 грудня 2006 року могло своєчасно лише за умови взяття на себе зобовязань за кредитними договорами (залучення позикових коштів), або за умови своєчасного отримання бюджетних коштів, крім того у підприємства в обігу знаходиться більше позикових коштів, ніж власних, і це співвідношення стає все більше вагомим; не можливість самостійного погашення боргу відповідачем перед позивачем без отримання належних відповідачу субвенцій з Державного бюджету підтверджує Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації у листах № 04-08/302 від 16 червня 2015 року та № 03-08/25 від 11 січня 2016 року; своєчасне звернення відповідача до Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг для затвердження економічно обґрунтованих тарифів та затвердження національною комісією регулювання ринку комунальних послуг тарифів значно менших від тих, що обґрунтовано просив відповідач прийняти; фінансові звіти відповідача (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг водопостачання, водовідведення та теплопостачання та інші фінансові документи, що були надані до справи відповідачем), висновок судово-економічної експертизи № 78 від 24 грудня 2015 року - однозначно вказують на наявність значних збитків підприємства від надання послуг теплопостачання, водопостачання та водовідведення; сума штрафних санкцій є надмірно великою, а стягнуті судом суми 3 % річних та залишок пені мають компенсувати всі негативні наслідки затримки розрахунку з боку відповідача; відповідач є єдиним учасником серед підприємств теплопостачання України інвестиційного проекту, на підставі якого були надані кошти міжнародної фінансової допомоги для встановлення обладнання з виготовлення паливних брикетів та котлів для їх опалення і забезпечення тепловою енергією обєктів комунальної власності, виходячи з цього за міжнародні гроші (фактично для підприємства безкоштовна у якості експерименту) на підприємстві встановлюється обладнання японської фірми ТОВ "ОСОБА_3 Інвестмент Україна" на суму у розмірі 12 мільйонів ЄВРО упродовж двох років, починаючи з 2014 року, що у подальшому дасть значну економію споживання газу, однак слід узяти до уваги той факт, шо у разі блокування діяльності відповідача це може позначитися на реалізації інвестиційного проекту, та у відмові у наданні подальшої міжнародної фінансової допомоги; окремо суд приймає до уваги той факт, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18 червня 2014 року "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" без згоди на це відповідача. Залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг незначний, так у січні 2015 року відповідач зовсім не мав право на будь-які гроші від споживачів, у березні 2015 року відповідач міг залишити в себе 47,45% грошей отриманих від населення, на цей час має право залишити в себе 42,11 % грошей отриманих від населення, тобто саме з тієї категорії споживачів, яка гірше усього розраховується за отримані послуги та тарифи по якій не були економічно обґрунтованими, що підтверджують затверджені розрахунки обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах станом на листопад 2015 року, до того ж суд розуміє той факт, що відповідачу потрібні гроші на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, водопостачання та водовідведення, існує несвоєчасне отримання оплати від населенням за спожиті комунальні послуги.

Таким чином суд враховуючі ті факти, що не своєчасна оплата платежів відповідачем об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв; встановлений рівень примусового перерозподілу грошей, які направляються до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишає відповідачу не достатньо грошей, щоб своєчасно розраховуватися з контрагентами, у тому числі з позивачем, закуповувати необхідні матеріали для підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, робити своєчасні перерахування податків та зборів до державного та місцевого бюджетів, своєчасно виплачувати заробітну плату робітникам, реалізовувати інші виробничі питання, повязані з підтриманням технологічного процесу виробництва теплової енергії, - задовольняє клопотання відповідача та зменшує розмір пені на 90 % (відповідно пеня до стягнення буде у розмірі 1007,06 грн.).

Відповідно до статтей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що спір доведено до суду саме з вини відповідача і частину заборгованості, яка складається з 1519875,18 грн. вартості електричної енергії (тарифна складова 1266562,64 грн. та ПДВ 20% - 253312,54 грн.) за період листопад, грудень 2014 року, з січня по квітень 2015 року, КРЕ 101374,47 грн. вартості реактивної енергії (тарифна складова 84478,73 грн. та ПДВ 20% - 16895,74 грн.) за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, він погасив вже після звернення позивача з позовом до суду, судовий збір в цій частині слід покласти на відповідача.

Згідно приписів пункту 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесцуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 230, 233, 275 Господарського кодексу України, статтями 11, 526, 551, 610, 611, 612, 629 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтями 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства Дирекція розвитку інфраструктури території (61022, м. Харків, Держпром, 3 під'їзд, 5 поверх, розрахунковий рахунок 8, банк філія ХОУ ВАТ Ощадбанк, МФО 351823, код 03361721) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, розрахунковий рахунок 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, ) 1007,06 грн. пені, 1297,04 грн. 3 % річних, 28695,86 грн. інфляційних та 33226,26 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині стягнення вартості електричної енергії в розмірі 1519875,18 грн.

Припинити провадження у справі в частині стягнення перевищення договірних величин електричної потужності (КРЕ) в розмірі 101374,47 грн.

Відмовити у позові в частині стягнення пені у розмірі 153266,37 грн., інфляційних витрат у розмірі 91190,25 грн., 3 % річних у розмірі 8258,22 грн.

Повне рішення складено 28.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_4