ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.01.16р. Справа № 904/10273/15

За позовом Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Одеса", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109", м. Нікополь

про стягнення 168 156,14 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 01.20-01 від 06.01.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. б/№ від 25.08.2015 )

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Одеса" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109" про стягнення заборгованості за тимчасовою експлуатаційною угодою "Про компенсацію за використання електричної енергії", що є додатком № 1 до договору про надання послуг № 50/4-2014 від 01.08.2014 у розмірі 168 156,14 грн., з яких: 128 126,00 грн. основний борг з урахуванням інфляційних втрат, 2 099,84 грн. 3% річних, 37 930,21 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за тимчасовою експлуатаційною угодою "Про компенсацію за використання електричної енергії", що є додатком № 1 до договору про надання послуг № 50/4-2014 від 01.08.2014, в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2015.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 14.12.2015 на 11.01.2016.

11.01.2016 було оголошено перерву на 25.01.2016.

25.01.2016 представник позивача подав уточнену заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 168 156,14 грн., з яких: 109 720,63 грн. основний борг, 18 405,46 грн. інфляційні втрати, 2 099,84 грн. 3% річних, 37 930,21 грн. пеня.

Суд прийняв заяву позивача до розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав, тому відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 25.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса" (аеропорт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109" (замовник) було укладено договір про надання послуг № 50/14-2014 (а.с.40).

Відповідно до пункту 1.1 договору, предметом даного договору є надання замовнику послуг з використання інфраструктури аеропорту для здійснення господарської діяльності замовника, пов'язаної з організацією будівельних робіт на території аеропорту, на умовах даного договору, а замовник зобов'язується оплатити вказані послуги.

Згідно з пунктом 6.1 договору, з урахуванням додаткової угоди від 01.07.2015, договір вступає в силу з 01.08.2014 та діє до 31.07.2015 включно.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса" (аеропорт), Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109" (замовник) та Комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Одеса" (підприємство) було укладено тимчасову експлуатаційну угоду "Про компенсацію за використання електричної енергії", що є додатком № 1 до договору про надання послуг № 50/4-2014 від 01.08.2014 (а.с.47).

Пунктом 1.1 угоди встановлено, що підприємство забезпечує замовника, якому надаються послуги по використанню інфраструктури аеропорту для здійснення господарської діяльності пов'язаної з організацією будівельних робіт на території аеропорту, електричною енергію для потреб електроустановок замовника з дозволеною потужністю 15 кВт напругою 380 В, а замовник компенсує підприємству вартість спожитої електроенергії за її фактичним використанням, відповідно до показників електролічильника замовника, згідно з тарифами електропостачальної організації, витрати за послуги з використання електричної енергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цієї угоди.

Згідно з пунктом 2.3.3 угоди, замовник зобов'язується компенсувати підприємству вартість за отримані послуги згідно з умовами розділу 7 цієї угоди.

Відповідно до пункту 7.1 угоди, замовник здійснює компенсацію підприємству за обсяг використаної електричної енергії та ПДВ 20% повну вартість електроенергії.

Між позивачем та відповідачем були підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с.56,58,60,62, 64,66,68,70,72).

Пунктом 7.10 угоди передбачено, що замовник зобов'язаний щомісячно одержати в бухгалтерії підприємства рахунок за отримані послуги в минулому місяці для розрахунку. Тривалість періоду для здійснення розрахунків зазначається на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку, при самостійному оплачуванні і 10 операційних днів з дня отримання рахунку при здійснюванні розрахунків через структурні підрозділи, які розташовані в іншому місті, але в будь-якому разі замовник зобов'язаний щомісячно сплачувати вартість за отримані послуги згідно виставленим рахункам до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 109 720,63 грн. (а.с.55,57,59,61,63,65,67,69,71).

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 109 720,63 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 7.10 договору, строк оплати є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 109 720,63 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.2.1 угоди, за внесення компенсаційних платежів за використану електричну енергію, перетікання реактивної електроенергії, експлуатаційні втрати у повному обсязі, передбачених розділом 7 цієї угоди, з порушенням термінів, визначених відповідним пунктом, підприємство має право нарахувати замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення компенсаційного платежу, враховуючи день фактичної оплати до моменту виконання зобов'язань замовником.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано пеню за період з 16.12.2014 по 13.11.2015 у сумі 37 930,21 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.80-88), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 37 930,21 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем нараховано 3% річних за період з 16.12.2014 по 13.11.2015 у сумі 2 099,84 грн. та інфляційні втрати за період з 16.12.2014 по 13.11.2015 у сумі 18 405,46 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.89-97), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 2 099,84 грн. та інфляційних втрат у сумі 18 405,46 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 353; ідентифікаційний код 34766376) на користь Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Одеса" (65054, м. Одеса, Малиновський район, аеропорт ЦА; ідентифікаційний код 30441902) 109 720,63 грн. основний борг, 18 405,46 грн. інфляційні втрати, 2 099,84 грн. 3% річних, 37 930,21 грн. пеню, 2 522,34 грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 27.01.2016.

Суддя ОСОБА_3