ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2016 р. Справа № 925/234/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді - Гури І.І., при секретарі судового засідання Мирошниченко Б.В., за участю представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції справу

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Компанія, с. Іскрене Шполянського району Черкаської області про стягнення 1 327 285,18 грн.

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія до товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум про стягнення 1 509 621,82 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) подав позов до суду до товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Компанія (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом), у якому, посилаючись на ч. 2 ст. 693 ЦК України, ст. 1212 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом грошові кошти у розмірі 724 516,34 грн.

Первісний позов мотивований наступним: 24.05.2013 сторони уклали договір поставки № 24/05-1 (далі - Договір), позивач за первісним позовом перерахував за договором відповідачу за первісним позовом 1 527 000,00 грн, однак відповідач за первісним позовом поставив продукцію за договором на суму 802 483,57 грн. , таким чином враховуючи відсутність поставок з боку відповідача на решту суми, перерахованих позивачем коштів, останні в сумі 724 516,43 грн. вважаються надмірно сплаченими та безпідставно отриманими, що і є підставою звернення з даним позовом до суду. Згідно п. 11.3 Договору , він є припиненим. Умовами даного Договору попередня оплата за товар не передбачена.

26.08.2015 до суду надійшла заява позивача за первісним позовом про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просить суд, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача за первісним позовом 1 327 285,18 грн. , з яких: 724 516,43 грн. - сума, безпідставно отриманих коштів, 41 624,96 - 3% річних, 549 643,13 грн. - інфляційних втрат Вказав, що договір між сторонами припинений з 01.10.2013, а тому з 01.10.2013 у відповідача без жодної правової підстави перебувають кошти позивача у сумі 724 516,43 грн.

У відзиві на первісну позовну заяву відповідач за первісним позовом просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом, так як договором не передбачено попередню оплату, 1 527 000,00 грн. є післясплатою за товар, згідно бухгалтерського та податкового обліку позивача за первісним позовом (реєстру виданих та отриманих податкових накладних) відповідач за первісним позовом поставив товар на усю суму оплат за Договором, зокрема, отримавши продукцію, зокрема, за липень позивач за первісним позовом зазначив про це у своїй податковій звітності щодо податку на додану вартість та визначив своє право на формування податкового кредиту. Отже. позивач за первісним позовом отримав продукцію за Договором на усю суму здійсненої післясплати, про що свідчить повне відображення в податковій звітності усіх податкових накладних, виданих ТОВ "Інвестиційна компанія", отже, відповідач за первісним позовом виконав належним чином зобов'язання з поставки продукції за Договором, про що свідчить віднесення сум поставок до податкового кредиту позивачем за первісним позовом.

У запереченнях відповідач за первісним позовом просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача за первісним позовом про збільшення позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом, оскільки:

- всупереч ч. 2 ст. 530ЦК України позивач не надав доказ письмового звернення до відповідача з вимогою про повернення нібито помилково сплачених коштів у суму 714 516,43 грн.

- згідно п. 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав;

- згідно п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011№ 18 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Отже, вимоги про стягнення інфляційних та трьох процентів річних є додатковими вимогами, які раніше не були заявлені, що не допускається;

- заява про збільшення позовних вимог є такою, що суперечить законодавству, тобто не підлягає як задоволенню, так і розгляду судом.

У письмових поясненнях відповідач за первісним позовом вважає первісну позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне:

- первісна позовна заява не носить характер віндикаційного позову. Оскільки між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, що випливали з умов Договору, то з вищенаведеного випливає, що первісний позов не містить характеру віндикаційного, а твердження первісного позивача стосовно неправомірного збагачення відповідача є такими, що не відповідають дійсності;

- визначена у первісному позові, сума коштів не є безпідставно набутим майном. Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Вимоги про повернення коштів на підставі вказаної статті можуть висуватися лише у випадку відсутності між сторонами правочину або будь-якої іншої підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24.09.2014 у справі № 6-122цс14. Отже, твердження первісного позивача стосовно безпідставності набуття відповідачем спірної суми є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки сума набута за наявності правової підстави - Договору, а тому не може бути витребувана відповідно до положень ст. 1212 ЦК України. за таких обставин застосування до спірних правовідносин положень ст. 1213 ЦК України є протиправним. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією , висловленою в Постанові Верхового суду України в справі №3-30гс14 від 17.06.2014. Таким чином, первісні позовні вимоги є такими , що не підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Ухвалою суду від 14.07.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія» (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) до товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача 1 123 217, 07 грн. для спільного розгляду з первісним позовом.

У зустрічному позові позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 1 123 217,06 грн., в тому числі: 840 598,67 грн. заборгованості з відшкодування (компенсації) послуг залізниці (залізничного тарифу), 249 178,68 грн. інфляційних нарахувань, 33439,71 грн. три проценти річних.

Зустрічний позов мотивований тим, що в порушення п. 2.2.1 Договору відповідач за зустрічним позовом не здійснив оплату залізничного тарифу (послуг залізниці).

У заяві (клопотанні) про збільшення позовних вимог від 09.10.2015 позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 1 509 621,82 грн. з яких: 840 598,67 грн. заборгованості з відшкодування (компенсації) послуг залізниці, 620 038,13 грн. інфляційних нарахувань з 23.10.2013 по 01.10.2015, 48 985,02 грн. три проценти річних з 23.10.2013 по 01.10.2015.

У відзиві на зустрічний позов відповідач за зустрічним позовом просить у зустрічному позові відмовити повністю, а первісний позов задовольнити , оскільки вважає зустрічний позов необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 5.1. договору на кожну партію продукції, що поставляється , постачальник надає покупцю товаротранспортну накладну, або залізничну накладну . Жодних таких документів позивач не отримував, а тому зобов'язань перед відповідачем щодо сплати залізничного тарифу у позивача не було і немає.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) представника у судове засідання повторно не направив з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся судом про місце та час судового засідання, що підтверджується відміткою канцелярії суду про відправку на ухвалі суду від 15.01.2016, телефонограмою суду. До суду не надійшло поштове повідомлення про вручення чи про невручення ухвали суду від 15.01.2016 позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним позовом), а ухвала суду від 16.12.2015 , надіслана позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним позовом), повернулась до суду з довідкою пошти: "за закінченням встановленого строку зберігання".

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом просила у первісному позові відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) , судом встановлено наступне.

24.05.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом. покупець за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Компанія (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом. постачальник за договором) укладено договір поставки № 24/05-1 (далі - Договір), за умовами якого відповідач за первісним позовом, постачальник за договором зобов'язався поставити та передати у власність, а позивач за первісним позовом , покупець за договором прийняти і оплатити продукцію, найменування, кількість та ціни якої вказуються в Специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (п.1.1. Договору).

Договір містить, зокрема, такі умови:

- найменування продукції: щебінь фракції 5-20, 20-40,0-40 мм та гранітний відсів; (п.1.2.1. Договору);

- залізничний тариф сплачується покупцем окремо згідно рахунку-фактури, протягом 5 робочих днів з моменту отримання постачальником рахунку-фактури (п. 2.2.1);

- загальна ціна цього договору складає - 13 050 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 2 610 000,00 грн. (п. 2.4. );

- постачальник здійснює поставку продукції залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (франко-перевізник) станція відправлення згідно вимог ІНКОТЕРМС (ред. 2010 р.) з подальшим прямуванням продукції на адресу покупця (п. 4.1.).

- поставка продукції здійснюється постачальником партіями після настання двох зазначених нижче в цьому пункті умов, а саме:

- отримання постачальником від покупця письмової заявки, в якій покупець зазначає перелік, кількість продукції, загальну вартість продукції, яка визначається за цінами, зазначеними в Специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, пункт поставки продукції та реквізити одержувача, та-

- письмового погодження постачальником виконання заявки, отриманої від покупця, шляхом підписання заявки уповноваженою особою постачальника та скріплення печаткою постачальника, або шляхом направлення постачальником покупцю відповідного письмового повідомлення про погодження заявки та прийняття її до виконання (п. 4.4. Договору);

- строк поставки відповідної партії продукції становить 7 календарних днів з дня:

- отримання постачальником відповідної, передбаченої пунктом заявки покупця, та

- погодження постачальником заявки (п. 4.7.).

- оплата продукції , що поставляється за даним договором, проводиться покупцем протягом 10-ти календарних днів по факту отримання продукції, шляхом прямого банківського переказу на поточний рахунок постачальника (п. 6.1.);

- в разі недовантаження продукції згідно отриманих грошових коштів від покупця постачальник повертає надлишок грошових коштів покупцю протягом 3-х банківських днів з дати підпису акту звірки (за згодою покупця) , або зараховує їх у наступний період (п. 6.6.)

- крім випадку настання скасувальної обставини, передбаченої пунктом 11.3 цього договору або припинення (розірвання) цього договору згідно пункту 11.4 цього договору, цей договір діє до 31.12.2013 р., в частині поставок продукції, в частині оплат - до повного його виконання (п. 11.2);

- сторони домовились, що цей договір припиняє свою дію (та відповідно припиняється зобов'язання постачальника здійснити поставку продукції) в разі не настання до 01 жовтня 2013 року наступної обставини: перехід права власності на 100% частки статутного капіталу ТОВ "Інвестиційна компанія" до ТОВ "І.Б.К. "Палладіум" (надалі - "скасувальна обставина" )(п. 11.3)

Сторонами укладено Специфікацію № 1 від 24.05.2013 до Договору та Додаток № 2 до Договору - заявку на відвантаження щебня.

Позивач за первісним позовом перерахував відповідачу за первісним позовом по Договору 1 527 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 38 - 64).

Відповідач за первісним позовом на виконання Договору поставив позивачу за первісним позовом товар на загальну суму 802 483,57 грн., що підтверджується видатковими накладними (т. 1 а.с. 15-37).

Поставку товару за Договором на суму перерахованих позивачем коштів - 724 516,43 грн. відповідач за первісним позовом не здійснив.

29.12.2014 позивач за первісним позовом надіслав відповідачу за первісним позовом претензію від 29.12.2014 вих. № 660 на суму 714 516,43 грн. , відповідь на яку не отримав, кошти також.

Поставка продукції залізничним транспортом (послуги залізниці) та їх оплата позивачем за зустрічним позовом підтверджується актами здачі- прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2013 на суму 152 822,66 грн. , від 31.07.2013 на суму 372 210,80грн. , від 31.08.2013 на суму 400 722,37 грн., від 30.09.2013 на суму 34 842, 84 грн. (т. 2 а.с. 66-69), всього на суму 960 598,67 грн., та рахунками-фактурами від 30.06.2013, від 12.07.2013, від 22.07.2013, від 24.07.2013, від 31.07.2013, від 01.08.2013, від 19.08.2013, від 27.08.2013, від 30.08.2013, від 06.09.2013, від 24.09.2013 (т. 2 а.с. 72- 82), випискою Одеської залізниці (т. 2 а.с. 83-84), інвойсами, дублікатами залізничних накладних для відправника по відправках, накладними по відправках, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Відповідач за зустрічним позовом компенсував позивачу за зустрічним позовом послуги залізниці згідно Договору в сумі 120 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою (т. 2 а.с. 70-71).

Решту - 840 598,67 грн. відповідач за зустрічним позовом не сплатив.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності , суд вважає первісний позов підлягаючим частковому задоволенню, а зустрічний позов - повному задоволенню, з огляду на наступне.

Суд вважає, що предметом спору у справі за первісним позовом є повернення попередньої оплати за товар та стягнення нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних. Кошти, які отримані як оплату товару за Договором не можна витребовувати відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, як просить позивач за первісним позовом, про що викладено у постанові Верховного суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012.

Предметом спору за зустрічним позовом є стягнення оплати залізничного тарифу (послуг залізниці) згідно п. 2.2.1 Договору .

Сторони спірних правовідносин є субєктами господарювання у розумінні ст.ст. 2, 55 ГК України. Зобовязання, що виникли між сторонами, суд вважає господарськими договірними у сфері господарсько-торговельної діяльності.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (положення ст.ст. 173, 179, 263 ГК України).

Договір, на підставі якого виникли зобовязання сторін за первісним та зустрічним позовами, за правовою природою є господарським договором поставки.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки.

Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Загальні умови виконання господарських зобовязань визначені главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 6.1. Договору оплата продукції , що поставляється за даним договором, проводиться покупцем протягом 10-ти календарних днів по факту отримання продукції, шляхом прямого банківського переказу на поточний рахунок постачальника.

Строк поставки відповідної партії продукції становить 7 календарних днів з дня:

- отримання постачальником відповідної, передбаченої пунктом заявки покупця, та

- погодження постачальником заявки (п. 4.7.).

Однак, позивач здійснив попередню оплату за товар.

Згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідач за первісним позовом отримав суму попередньої оплати, яка не була передбачена умовами договору, однак продукцію на отримані від позивача за первісним позовом кошти не передав з невідомих суду причин.

У ст. 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На претензію позивача за первісним позовом надіслав від 29.12.2014 вих. № 660 про сплату боргу відповідач за первісним позовом не відповів, у встановлений претензією строк кошти не повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

З огляду на вищевикладені норми, обставини справи, суд вважає, що позивач за первісним позовом вправі вимагати від відповідача за первісним позовом повернення суми попередньої оплати.

Позивачем за первісним позовом підтверджено та доведено перерахування коштів відповідачу за первісним позовом з метою отримання продукції за Договором і неотримання продукції. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували поставку відповідачем за первісним позовом продукції на суму попередньої оплати сторонами не надано. Тому, суд вважає підлягаючою задоволенню вимогу позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 724 516,43 грн. (це сума попередньої оплати за продукцію).

Позивач за первісним позовом, посилаючись на ст. 625 ЦК України, нарахував та просить стягнути з відповідача за первісним позовом три відсотки річних та інфляційні втрати.

Згідно ст. 625 ЦУ України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовими позиціями Верховного суду України, зокрема, викладеними у постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року №3-30гс13, які відповідно до ст.111-28 ГПК України є обов'язковими:

" Оскільки попередню оплату поставки газу здійснено, а газ не поставлено, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк, тому висновок касаційного суду щодо обґрунтованого і законного задоволення вимог в частині стягнення суми попередньої оплати є правильним. Водночас застосування судами частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку природного газу, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України. За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, визначену розділом сім Договору. Таким чином, постанова суду касаційної інстанції в частині стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми є помилковою і підлягає скасуванню з направленням справи у цій частині на новий розгляд".

З огляду на вищевикладене, позовна вимога про стягнення з відповідача

за первісним позовом трьох процентів річних та інфляційних не підлягає задоволенню, а отже, первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Позовна вимога за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) оплати залізничного тарифу (послуг залізниці) є договірною, встановлена п. 2.2.1 Договору .

Згідно п. 2.2.1 Договору залізничний тариф сплачується покупцем окремо згідно рахунку-фактури, протягом 5 робочих днів з моменту отримання постачальником рахунку-фактури.

Надання залізницею послуг для забезпечення виконання Договору та оплата цих послуг позивачем за зустрічним позовом підтверджується доказами у справі.

Строк сплати їх відповідачем настав.

Позивач за зустрічним позовом відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував з відповідача за зустрічним позовом інфляційні за період з 23.10.2013 по 01.10.2015 на суму 620 038,13 грн. та три проценти річних за період з 23.10.2013 по 01.10.2015 на суму 48 985,02 грн.

Розрахунки трьох процентів річних та інфляційних відповідають обставин справи та чинному законодавству, перевірені судом та є вірними.

З огляду на викладене, зустрічний позов підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, згідно п 2.2.1. ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній до 01.09.2015, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Позовна заява за первісним позовом подана до суду 10.02.2015, ціна позову - 724 516,43. Отже, судовий збір становить 2 % ціни позову, що складає - 14490,33 грн. , позивачем за первісним позовом і сплачено в цій сумі судовий збір.

26.08.2015 до суду надійшла заява від позивача за первісним позовом про збільшення позовних вимог. Ціна позову вказана - 1 327 285,18 грн. Отже, судовий збір становить 2% ціни позову, що складає 26545,70 грн. Позивачем доплачено судовий збір в сумі 11 825,37 грн., що разом складає : 26315,70 грн. судового збору (14490,33 грн. +11 825,37 грн.)

Отже, підлягає сплаті 26545,70 грн. судового збору, сплачено 26315,70 грн., недоплачено - 230 грн., що підлягають стягненню з позивача за первісним позовом до Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85, 121 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Компанія (Черкаська область, Шполянський район, с. Іскрене, вул. Васильківська, 3, ідентифікаційний код 32741920, поштова адреса: 20600, Черкаська обл., м. Шпола, ДКП "Шпола-Центр", вул. Леніна, буд. 4, к. 311) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум (м. Київ, вул. Щорса, 31, ідентифікаційний код 37101609) - 724 516,43 грн. та 15487,83 грн. судового збору.

В решті первісного позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум (м. Київ, вул. Щорса, 31, ідентифікаційний код 37101609) в дохід Державного бюджету України через ДПІ у м. Черкаси (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси), отримувач - УДКСУ у м. Черкаси, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області , МФО - 854018, рахунок - 3002, код бюджетної класифікації - 22030001 - 230,00 грн. судового збору.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-Будівельна Компанія Палладіум (м. Київ, вул. Щорса, 31, ідентифікаційний код 37101609) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія (Черкаська область, Шполянський район, с. Іскрене, вул. Васильківська, 3, ідентифікаційний код 32741920, поштова адреса: 20600, Черкаська обл., м. Шпола, ДКП "Шпола-Центр", вул. Леніна, буд. 4, к. 311) -

1 509 621,82 грн., у тому числі: 840 598,67 грн. основного боргу, 620 038,13 грн. інфляційних , 48 985,02 грн. три проценти річних, а також 28260,42 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 02 лютого 2016 року.

Суддя І.І. Гура