РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016Справа №910/30412/15

За позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Атомінжиніринг"

про стягнення 111 463, 62 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Шевченко І.О.

від відповідача: Клімчук О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Атомінжиніринг" про стягнення неустойки за порушення строків поставки товару у розмірі 111 563, 62 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 53-129-01-14-00259 від 11.09.2014 р. в частині терміну поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/30412/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.01.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

16.01.2016 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що відповідач не мав коштів для здійснення розрахунку з виробником у зв'язку з наявністю заборгованості позивача перед відповідачем за договором № 53-129-01-14-00197 від 17.07.2014 р.

Також відповідач вказує, що прострочення поставки товару за договором № 53-129-01-14-00259 від 11.09.2014 р. сталось також внаслідок погіршення погодних умов та закриття траси 29.12.2014 р.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.01.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2014 р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Атомінжиніринг" укладено договір № 53-129-01-14-00259, за умовами якого відповідач зобов'язався в порядку і на умовах, визначених договором поставити вогнезатримуючі клапани для Виробничого підприємства «Южно-Українська АЕС», а позивач - прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 3.2. договору ціна договору становить 4 097 662, 05 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору строк поставки вказаний к специфікації до договору та становить 90 днів від дати підписання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 53-129-01-14-00259 від 11.09.2014 р. відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 4 097 662, 05 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000001 від 06.01.2015 р. та № РН-0000002 від 09.01.2015 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що у зв'язку з простроченням терміну поставки товару за договором № 53-129-01-14-00259 від 11.09.2014 р. Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" нараховано пеню за кожен день прострочення поставки товару у розмірі 111 463, 62 грн., яку просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором.

За умовами договору № 53-129-01-14-00259 від 11.09.2014 р. з урахуванням специфікації, яка є його невід'ємною частиною, термін поставки товару становить 90 днів з дати укладення договору, тобто, до 10.12.204 р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на наявність у позивача заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Атомінжиніринг", що зумовило затримку розрахунку з виробником товару, що є предметом договору № 53-129-01-14-00259 від 11.09.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За приписами ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За змістом норм Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для сторін та підлягають виконанню у визначений договором строк.

Обставин ж, на які посилається відповідач у запереченнях на позов, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов'язань відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України в силу вимог ст. 218 Господарського кодексу України.

Також суд звертає увагу, що порушення однією із сторін зобов'язання за договором не звільняє іншу сторону від обов'язку виконання свого зобов'язанні перед тією ж стороною за іншим господарським договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з нормами ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 1.1. статуту Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" останнє засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Відповідно до п. 1.1. положення про Відокремлений підрозділ "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" останнє не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від імені компанії на підставі чинного законодавства України, виконує частину функцій компанії та користується правами, які надані йому статутом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом, цим положенням та іншими організаційно-розпорядчими документами компанії.

Як встановлено судом, термін поставки товару за договором № 53-129-01-14-00259 від 11.09.2014 р. - до 10.12.2014 р.

В той же час, з матеріалів справи вбачається здійснення відповідачем поставки товару 06.01.2015 р. та 09.01.2015 р., тобто, з простроченням терміну поставки, встановленого договором.

З огляду на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені за прострочення поставки товару у розмірі 0,1 % вартості товарів та штрафу у розмірі 7 % вартості несвоєчасно поставленої продукції відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України та п. 7.2. договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін, відповідно до ч. 2 ст. 252 ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч. 1. ст. ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

При цьому, суд враховує, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, в той час день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладена, зокрема у постанові від 15.01.2015 р. № 3-204гс14.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що він виконаний у відповідності до вимог чинного законодавства України та є арифметично вірним.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задовольнити.

2. Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Атомінжиніринг" (03037, м. Київ, вул. М. Кривоноса, 19-А, ), з будь-якого рахунку, виявленого під час виконавчого провадження, на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ «А», ) неустойку у розмірі 111 463, 62 (сто одинадцять тисяч чотириста шістдесят три грн. 62 коп.) грн. та 1 671, 95 (одна тисяча шістсот сімдесят одна грн. 95 коп.) грн.. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.01.2016 р. .

Суддя Пригунова А.Б.