РІШЕННЯ

28.01.2016Справа №910/29677/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/29677/15

за позовом публічного акціонерного товариства банку «Укргазбанк», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «НП «Сіті Бост», м. Київ,

про стягнення 72 173,84 грн.,

за участю представників:

позивача - Яців О.Р. (довіреність від 04.02.2014 № 102);

відповідача - Жога О.В. (довіреність від 18.09.2015 № б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство банк «Укргазбанк» (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «НП «Сіті Бост» (далі - Товариство): 5 878 грн. вартості перевищення обсягу ремонтно-будівельних робіт; 66 295,84 грн. вартості ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення виявлених недоліків та відхилень від вимог будівельних норм та правил, а всього 72 173,84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 було порушено провадження у справі № 910/29677/15; призначено розгляд справи на 12.01.2016.

06.01.2016 відповідач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду, у тому числі відзив на позовну заяву.

12.01.2016 позивач подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка не прийнята судом до розгляду, як подана без дотримання положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки є новою вимогою.

Представник позивача у судовому засіданні 12.01.2016 заявив клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для ознайомлення з відзивом і подання письмових пояснень.

Представник відповідача не заперечував.

Представник позивача заявив клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 оголошено перерву до 28.01.2016; продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

28.01.2016 позивач подав суду письмові пояснення на відзив, в яких заперечив проти доводів відповідача.

У судовому засіданні 28.01.2016 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, у задоволенні позову просив відмовити повністю.

У судовому засіданні 28.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2014 Банком (замовник) і Товариством (підрядник) було укладено договір генерального підряду № 23.04.2014 (далі - Генеральний договір), за умовами якого:

- замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати на свій ризик, власними силами і засобами, або силами субпідрядних організацій ремонтно-будівельні та проектні роботи на об'єктах нерухомого майна Банка, згідно вимог замовника, які будуть визначені окремими договорами підряду до Генерального договору, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх вартість (пункт 1.1 Генерального договору);

- Генеральний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, та діє до 28.02.2015, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань за Генеральним договором (пункт 9.1 Генерального договору).

На виконання умов Генерального договору 25.05.2014 Банком (замовник) і Товариством (підрядник) було укладено договір № 1/05-14 (далі - Договір), за умовами якого:

- замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати на свій ризик, власними силами і засобами ремонтно-будівельні роботи у власному приміщенні Банку, передбачені дефектним актом за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 39, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх вартість (пункт 1.1 Договору);

- вартість робіт за договором визначена згідно з договірною ціною та локальним кошторисом, які є невід'ємною частиною Договору та складені у відповідності з ДСТУ БД.1.-1:2013, є динамічною і становить 102 058,87 грн., крім того ПДВ 20% - 20 411,77 грн., разом з ПДВ 122 470,64 грн. (пункт 2.1 Договору);

- підрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов'язань, зокрема: у разі неякісного виконання, передбачених Договором робіт, підрядник повинен виправити їх за особистий рахунок або відшкодувати замовнику вартість виправлення неякісно виконаних робіт у повному обсязі (пункт 7.2 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, та діє до 28.02.2015, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором (пункт 9.1 Договору).

Сторонами було укладено додаткові угоди до договору (від 12.08.2014 № 1; від 27.02.2015 № 2), якими, зокрема, були внесені зміни до Договору щодо вартості робіт, об'єкту, тощо.

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - заступника голови правління ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 26.06.2013, та від відповідача - директором ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач звернувся з даним позовом про стягнення 5 878 грн. вартості перевищеного обсягу робіт і 66 298,84 грн. вартості ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення виявлених недоліків.

Банк мотивує позовні вимоги, таким:

- позивачем були підписані відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат та акти виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року та квітень 2015 року;

- сума (вартість робіт) у вказаних документах відповідала сумі визначеній пунктом 2.1 Договору, тобто вартість виконаних робіт та витрат склала 574 468,22 грн.;

- Банк перерахував Товариству грошові кошти у сумі 574 468,22 грн. на виконання умов Договору;

- позивач після прийняття від підрядника робі, визначених Договором, виявив недоліки які не могли бути встановлені при звичайному способі прийняття робіт. Зокрема, були виявлені недоліки під час експлуатації покриття підлоги з ламінату та паркету;

- Банк замовив експертизу, яку було проведено товариством з обмеженою відповідальністю «Судово-експертний альянс», за результатами якої складно висновок експерта від 05.11.2015 №05/11-2015 (далі - Висновок);

- Висновком було встановлено, що під час виконання зобов'язань за Договором, підрядником були порушені вимоги пунктів 4.1, 4.4 та 4.5 Договору;

- також, у Висновку експертом було вказано таке: обсяг будівельних матеріалів та обсяг ремонтно-будівельних робіт, що зазначені в актах приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2015 року та серпень 2014 року, не відповідає фактично використаному обсягу будівельних матеріалів та фактичному обсягу ремонтно-будівельних робіт, проведених за Договором в будівлі, розташованій за адресою: м.Київ, вул. Велика Васильківська (Червоноармійська), 39; вартість перевищення обсягу ремонтно-будівельних робіт та будівельних матеріалів, проведених за Договором в будівлі розташованій за адресою: м.Київ, вул. Велика Васильківська, 39А, становить 5 878 грн.; будівельні роботи, виконання яких можливо було перевірити за результатами проведеного обстеження, виконавцем яких, згідно представлених документів, є Товариство, у відповідності до Договору, в будівлі, розташованій за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 39, не відповідають вимогам будівельних норм. Перелік ремонтно-будівельних робіт, виконаних з відхиленням від вимог діючих нормативних документів, наведено в дослідницькій частині висновку на арк. №№33-34; вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення виявлених недоліків та відхилень від вимог будівельних норм та правил, що висуваються до якості ремонтно-будівельних робіт, проведених відповідачем за Договором, в будівлі, розташованій за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 39, за погодженими сторонами розцінками, становить 66 295,84 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке:

- гарантійний строк на роботи закінчився, а під час його дії жодних зауважень чи заяв щодо наявності відступу від умов Договору або інших недоліків замовник не надавав;

- Висновок поданий позивачем як доказ є неналежним, оскільки з нього неможливо встановити, що виявлені недоліки є наслідком неякісно виконаних робіт, а не наслідком недотримання замовником температурно-вологістного режиму у приміщеннях протягом періоду їх експлуатації.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Судом встановлено, що на виконання вимог Договору відповідач виконав роботи, а позивач їх прийняв, що підтверджується: довідкою від 12.08.2014 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 01.04.2014 - 31.08.2014; актом від 12.08.2014 приймання виконаних будівельних робіт за 01.04.2014 - 31.08.2014; довідкою від 14.04.2015 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати; актом від 14.04.2015 виконаних будівельних робіт за квітень 2015 року.

Умовами Договору сторони чітко визначили вартість робіт, вказавши, що вона є договірною та динамічною.

Банк погодився з вартістю робіт шляхом укладення Договору, додаткових угод до нього та підписанням актів і довідок, а тому посилання на перевищення обсягу ремонтно-будівельних робіт та будівельних матеріалів є необґрунтованими.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судом встановлено, що: Договір укладено з узгодженням всіх істотних умов; Договір виконано повністю як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто роботи виконані, прийняті та оплачені; жодних претензій та зауважень зі сторони замовника підряднику щодо вартості робіт та будівельних матеріалів заявлено не було.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на Висновок, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення 5 878 грн. Вартості перевищеного обсягу робіт, є неправомірними.

Що ж до вимог про стягнення 66 295,84 грн. вартості робіт, які необхідно провести, то слід вказати таке.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Судом встановлено, що позивач не вжив заходів передбачених вказаною статтею, зокрема, не повідомляв відповідача про наявність недоліків.

Посилання Банку на пункт 7.2 Договору є недоцільним, оскільки сам позивач позбавив Товариство можливості виконати обов'язок, який вказаний у даному пункті Договору, належним чином не повідомивши про наявність прихованих чи неприхованих недоліків.

Суду не подано жодного документального підтвердження того, що Банк звертався до Товариства з відповідним повідомленням про виявлені недоліки; вимагав у підрядника виконання пункту 7.2 Договору; повідомляв про проведення експертного дослідження, тощо.

Посилання позивача на Висновок як доказ, що підтверджує наявність недоліків є необґрунтованими, виходячи з такого.

Експертиза в порядку статті 853 ЦК України проводиться у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин.

Оскільки, позивач не повідомив відповідача про наявність зауважень щодо недоліків, то і спору між підрядником і замовником про їх наявність до подання даного позову не було і не могло бути.

Банк знехтував правом Товариства на подання обґрунтованих і письмових заперечень в межах досудового врегулювання спору, дослідження проводилося лише в присутності представників замовника, а тому об'єктивність Висновку викликає сумнів.

Висновок є неналежним та недопустимим доказом у розумінні статті 32 ГПК України та не є висновком судового експерта у розумінні статті 42 ГПК України.

Разом з тим, суд не вбачає за необхідне призначати судову експертизу по даній справі, оскільки спір виник внаслідок невиконання вимог позивачем ЦК України щодо підрядних відносин і встановлення наявності недоліків мало б проводитися у порядку статті 853 ЦК України.

Також, слід звернути увагу на те, що на роботи за Договором сторони узгодили гарантійний строк відповідно до пункту 6.1.2 Договору, а саме 12 календарних місяців.

Таким чином, гарантія на роботи за актом від 12.08.2014 закінчилася 12.08.2015.

Що ж до гарантії робіт за актом від 14.04.2015, то позивач не звертався до відповідача в межах гарантійного строку з відповідними вимогами про усунення недоліків.

Крім того, поданий позивачем Висновок не дає можливості встановити за яким саме актом роботи містять недоліки (чи за актом від 12.08.2014, гарантій строк за яким сплинув, чи за актом від 14.04.2015).

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів (у розумінні статі 32 ГПК України) наявності обставин та підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 02.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук