РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/28479/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Сігма Трейд"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-К"

про стягнення 35812,96 грн.

Суддя І.В. Усатенко

Представники сторін:

від позивача: Сарабура Є.О. - за дов.

від відповідача: не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.01.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом № 10-09 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Сігма Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-К" про стягнення заборгованості за договором поставки № С-23 від 01.09.2014 в сумі 35812,96 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов'язань. Позивачем поставлено відповідачу товар на суму 35812,96 грн., який не був оплачений, в зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Ухвалою суду від 06.11.2015 порушено провадження у справі № 910/28479/15, розгляд останньої призначено на 30.11.2015.

Представники сторін в судове засідання 30.11.2015 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 30.11.2015 розгляд справи відкладено на 14.12.2015.

11.12.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з можливим врегулюванням спору мирним шляхом, та про продовження строку розгляду справи.

Представники сторін в судове засідання 14.12.2015 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 14.12.2015 розгляд справи відкладено на 18.01.2016, строк вирішення спору продовжено на 15 днів.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 16.01.2016 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та надав докази часткового погашення суми боргу.

В судове засідання 18.01.2016 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

В зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів, суд відклав розгляд справи на 25.01.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 25.01.2016 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1849,00 грн.

В судове засідання 25.01.2016 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 25.01.2016 позивач подав заяву про уточнення суми позову, в якій просив стягнути з відповідача суму боргу розмірі 1813,13 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищезазначена заява, за своєю правовою природою являється заявою про зменшення розміру позовних вимог і була подана до прийняття рішення у справі, а тому приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.09.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торг-К" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "Сігма Трейд" (постачальник) укладено договір поставки № С-23 (01-262.14) в редакції протоколу розбіжностей від 01.09.2014 до договору поставки № С-23 від 01.09.2014.

Відповідно до п.1.1, 1.2 договору, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах DDP (ІНКОТЕРМС в редакції 2010) за адресами згідно з додатком № 2 до даного договору продукцію торгівельних марок Solo, Selpak, Smile, Novita надалі - товар згідно із замовленням покупця та товаро-супровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору. Покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації (додаток № 1), затвердженої сторонами, в якій наведено перелік товарів, що поставляються за цим договором, та їх ціни. Специфікація складає невід'ємну частину цього договору.

Постачальник зобов'язується поставити товар на склади магазинів покупця за адресами та згідно графіка, встановленого у додатку № 2 (п. 2.1 договору)

На виконання умов договору уповноваженими особами сторін були підписані та скріплені печаткою видаткові накладні на загальну суму 35812,96 грн., а саме: № КВ-0000791 від 24.04.2015 на суму 3093,79 грн.; № КВ-0000792 від 24.04.2015 на суму 3077,27 грн.; № КВ-0000818 від 28.04.2015 на суму 3519,42 грн.; № КВ-0000821 від 28.04.2015 на суму 1098,92 грн.; № КВ-0001070 від 05.06.2015 на суму 3445,97 грн.; № КВ-0001071 від 05.06.2015 на суму 2547,43 грн.; № КВ-0001072 від 05.06.2015 на суму 2387,32 грн.; № КВ-0001130 від 12.06.2015 на суму 2738,35 грн.; № КВ-0001136 від 12.06.2015 на суму 1445,36 грн.; № КВ-0001134 від 16.06.2015 на суму 706,15 грн.; № КВ-0001194 від 19.06.2015 на суму 2244,62 грн.; № КВ-0001195 від 19.06.2015 на суму 1220,09 грн.; № КВ-0001196 від 19.06.2015 на суму 2639,41 грн.; № КВ-0001256 від 26.06.2015 на суму 682,21 грн.; № КВ-0001257 від 26.06.2015 на суму 2094,22 грн.; № КВ-0001258 від 26.06.2015 на суму 2872,43 грн.

Будь-яких доказів не поставки товару по вищезазначеним накладним відповідачем не надано.

Ціна договору складається з вартості поставленого та прийнятого покупцем товару згідно відповідних накладних за даним договором. Оплата за товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки. Обов'язковою умовою для оплати поставленого товару за договором, є наявність у покупця належним чином оформлених відповідної накладної, податкової накладної та інших документів, передбачених розділом 2.1 договору, а також відповідності цін специфікації. Зобов'язання покупця по сплаті товарі вважається виконаним з моменту зарахування коштів з банківського рахунку покупця на користь постачальника (п. 4.2, 4.3, 4.4 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного календарного року. У тому випадку, якщо жодна зі сторін письмово не менше як за 30 календарних днів до закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, даний договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах ( п. 8.1 договору).

В процесі розгляду справи відповідач частково погасив заборгованість за поставлений товар, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами: платіжним дорученням № 6656 від 18.12.2015 на суму 25000,00 грн., платіжним дорученням № 6655 від 18.12.2015 на суму 660,00 грн., актами взаємозаліку від 28.12.2015 на суму боргу відповідача 3978,82 грн. та від 15.01.2016 на суму боргу відповідача 4325,14 грн. Згідно вказаних документів відповідач погасив суму заборгованості у розмірі 33963,96 грн.

В акті взаємозаліку від 15.01.2016 між ТОВ "ТД "Сігма Трейд" і ТОВ "Торг-К" згідно договору № С-23 від 01.09.2014 та договору № С-23/1 від 01.09.2014 сторони погодили, що заборгованість позивача перед відповідачем на 15.01.2016 складає 1813,13 грн.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

В Акті взаємозаліку від 15.01.2016 року сторони визнали, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.01.2016 року складає 1813,13 грн. Оригінали актів від 28.12.2015 та від 15.01.2016 оглянуті в судовому засіданні, містять печатки підприємств та підписи уповноважених осіб.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором № С-23 від 01.09.2014 станом на 15.01.2016 складає 1813,13 грн., що не заперечується сторонами, та підтверджується поданими суду доказами, у суду не виникає сумніву щодо достовірності обставин цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом враховано, що часткова оплата у сумі 33963,96 грн. відповідачем була здійснена в процесі розгляду справи, таким чином витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-К" (03146, місто Київ, вулиця Якуба Коласа, будинок 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Сігма Трейд" (01103, м. Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 17, офіс 212/8, ) суму боргу в розмірі 1813 (одна тисяча вісімсот тринадцять) грн. 13 коп. та судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.01.2016

Суддя І.В.Усатенко