ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 рокуСправа № 912/4983/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є. М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4983/15

за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1

до Новоархангельської районної ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фермерського господарства ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання незаконним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача голови господарства ОСОБА_1 ;

від відповідача - не був присутнім;

від третьої особи - не був присутнім;

від третьої особи - не був присутнім.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фермерське господарство ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Новоархангельської районної ради від 17.11.1998 №33 в частині зарахування вилучених земельних ділянок площею 50,7 га (Скалхутірська сільська рада) та площею 6,1 га (Вільшанська сільська рада) до земель запасу ( пункт 2 рішення).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що прийняттям відповідачем спірного пункту рішення №33 від 17.11.1998, порушено його право використання за призначенням наданих йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства згідно з розпорядженням представника Президента України у Новоархангельському районі Кіровоградської області від 24.11.1993 та рішенням Новоархангельської районної ради від 05.01.1995 №14 та наявними у нього Державними актами на право постійного користування землею серії КР №000003 і серії КР №000007.

У 2004 році позивач звертався до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Новоархангельської районної ради про визнання недійсним цього ж рішення відповідача, тільки в частині вилучення у нього зазначених земельних ділянок. За вказаною позовною заявою господарським судом було порушено провадження у справі №12/375, яку розглянуто і позов у цій частині задоволено. Рішенням господарського суду від 24.12.2004 у справі №12/375 визнано недійсним рішення четвертої сесії двадцять третього скликання Новоархангельської районної ради Кіровоградської області № 33 від 17.11.1998 "Про вилучення та надання земельних ділянок" в частині вилучення земельних ділянок площею 50,7 га (Скалхутірська сільська рада) та площею 6,1 га (Вільшанська сільська рада) у Фермерського господарства ОСОБА_1. Тобто, господарським судом у зазначеній справі визнано частково недійсним пункт 1 рішення Новоархангельської районної ради. Проте, незважаючи на прийняте судове рішення, стверджує позивач, Новоархангельська районна рада не повернула йому незаконно вилучені земельні ділянки, посилаючись на те, що їх зараховано відповідно до пункту 2 цього ж рішення до земель запасу селищної та відповідних сільських рад, а потім на підставі рішення від 27.04.2000 №84 передані у постійне користування Фермерському господарству ОСОБА_2 і на даний час перебувають у його користуванні.

Господарським судом ухвалою від 24.12.2015 прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у даній справі, яку призначено до розгляду на 9год. 00 хв. 27.01.2016, за ініціативою господарського суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фермерське господарство ОСОБА_2 та Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, витребувано від учасників судового процесу необхідні для вирішення спору докази.

Від відповідача 13.01.2016 до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому йде мова про заперечення декількох позовних вимог, в той час коли провадження у даній справі порушено за позовною заявою, яка містить лише одну позовну вимогу немайнового характеру. Зважаючи на предмет позову у даній справі, господарський суд бере до уваги зміст заперечень, викладених у відзиві відповідача, які стосуються тільки позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 17.11.1998 №33 в частині зарахування вилучених земельних ділянок площею 50,7 га (Скалхутірська сільська рада) та площею 6,1 га (Вільшанська сільська рада) до земель запасу ( пункт 2 рішення). Відповідач стверджує, що вилучені у позивача земельні ділянки зараховано спірним пунктом рішення до складу земель запасу відповідних сільських рад на підставі частини 2 статті 19 Земельного кодексу України, оскільки земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Крім того, відповідач повідомляє господарський суд про те, що у грудні 2014 року позивач звертався до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Новоархангельської районної ради, Кіровоградського відділення Держземагенства України за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Фермерського господарства ОСОБА_2 про відновлення становища, у якому перебував позивач до прийняття незаконного рішення Новоархангельської районної ради №33 від 17.11.1998 в частині вилучення у нього земельних ділянок розміром 50,7 га на території Скалхутірської сільської ради та 6,1 га на території Вільшанської сільської ради. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/4572/14 від 27.01.2015, яке постановою суду апеляційної інстанції залишено без змін, відмовлено Фермерському господарству ОСОБА_1 у позові повністю. З викладених підстав, відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та просить господарський суд у їх задоволенні відмовити.

Третя особа Фермерське господарство ОСОБА_2, свою власну позицію щодо заявленого позову господарському суду не подала, про час та місце проведення засідання суду повідомлена належним чином.

Уповноважений представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, заявою від 26.01.2016 повідомив господарський суд про неможливість прибуття до суду у зазначений час, у зв'язку з чим просить розглядати справу за відсутності представника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, господарський суд встановив такі обставини справи.

Розпорядженням представника Президента України в Новоархангельському районі Кіровоградської області №179 від 24.11.1993 ОСОБА_1 надано в постійне користування земельну ділянку площею 50,7 га на території Скалівсько - Хутірської сільської Ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства та видано Державний акт на право постійного користування землею, який 29.11.1993 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3.

Розпорядженням представника Президента України в Новоархангельському районі Кіровоградської області від 09.03.1994 за №37 зареєстроване Фермерське господарство ОСОБА_1 (надалі - ФГ ОСОБА_1Д.) на правах юридичної особи.

На підставі рішення другої сесії Новоархангельської районної Ради народних депутатів від 06.01.1995 за №14 ОСОБА_1 надано в постійне користування земельну ділянку площею 6,1 га на території Вільшанської сільської Ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства та видано Державний акт на право постійного користування землею, який 12.05.1995 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №7.

Рішенням четвертої сесії Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання №33 від 17.11.1998 "Про вилучення та надання земельних ділянок" у ФГ ОСОБА_1 вилучено земельні ділянки розміром 50,7 га (Скалхутірська сільська рада) та розміром 6,1 га (Вільшанська сільська рада) з посиланням на те, що мало місце систематичне порушення строків внесення земельного податку і неефективне використання наданих земельних ділянок (пункт 1 рішення).

Пунктом 2 вищезазначеного рішення вилучені земельні ділянки, в тому числі і у ФГ ОСОБА_1, зараховано до складу земель запасу селищної та відповідних сільських Рад, а пунктом 3 визнано низку фермерських господарств, серед яких зазначено і ФГ ОСОБА_1, такими, що припинили свою діяльність як землекористувачі.

Пунктами 4,5,6 цього рішення надано громадянам та фермерським господарствам земельні ділянки у постійне користування та оренду, зокрема, пунктом 5 надано фермерському господарству ОСОБА_3 додатково в оренду строком на 3 роки із земель запасу земельну ділянку площею 50,7 га, в тому числі ріллі - 49,6 га, полезахисних лісосмуг 0,8 га, шляхів 0,3 га (Скалхутірська сільська рада).

27.04.2000 Новоархангельська районна рада рішенням десятої сесії двадцять третього скликання №83 Про вилучення земельних ділянок земельну ділянку площею 50,7 га, в тому числі ріллі - 49,6 га, (Скалівсько-Хутірська сільська рада), вилучила у Фермерського господарства ОСОБА_3, зарахувавши її до складу земель запасу вказаної сільської ради.

Рішенням десятої сесії Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання від 27.04.2000 №84 "Про надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства" за результатами розгляду проектів відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства громадянину ОСОБА_2 надано із земель запасу земельну ділянку площею 50,70га, в тому числі ріллі 49,60га, лісосмуг 0,80 га, шляхів 0,30 га (Скалхутірська сільська рада).

24.12.2004 Господарським судом Кіровоградської області розглянуто позов ФГ ОСОБА_1 до Новоархангельської районної ради про визнання недійсними рішень сесій Новоархангельської районної ради №33 від 17.11.1998 "Про вилучення та надання земельних ділянок" в частині вилучення земельних ділянок у фермерського господарства ОСОБА_1, №84 від 27.04.2000 "Про надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства" в частині надання в постійне користування земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 та прийнято рішення, яке набрало законної сили 15.08.2007, про часткове задоволення позовних вимог, а саме: визнання недійсним рішення четвертої сесії Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання від 17.11.1998 р. №33 "Про вилучення та надання земельних ділянок" в частині вилучення земельних ділянок розміром 50,7 га (Скалхутірська сільська рада), 6,12 га (Вільшанська сільська рада) у фермерського господарства ОСОБА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Господарський суд вказаним рішенням визнав, що прийняте в оскаржуваній частині рішення №33 від 17.11.1998 не відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на підстави, з яких воно було прийнято (систематичне невнесення землекористувачем земельного податку в строки, встановлені законодавством України та нераціональним використанням земельної ділянки) право позивача щодо користування земельною ділянкою могло бути припинено в порядку визначеному статтею 29 Земельного кодексу України (№561-12 від 18.12.1990). Відповідач згідно оскаржуваного рішення вилучив у позивача земельну ділянку. Підстави і порядок вилучення земельних ділянок регламентовано главою 4 Земельного кодексу України (№561-12 від 18.12.1990), у редакції, яка діяла на момент прийняття оспорюваного рішення. Господарський суд визнав причину пропуску строку позовної давності щодо захисту порушеного права поважною і задовольнив вимогу позивача в цій частині позову повністю.

Що ж до вимоги про визнання недійсним рішення Новоархангельської районної ради №84 від 27.04.2000 в частині надання земельної ділянки площею 50,7 га громадянину ОСОБА_2, господарський суд відмовив у позові з таких підстав. Як убачається з пункту 2 рішення №33 від 17.11.1998 вилучені у позивача земельні ділянки було зараховано до складу земель запасу селищної та відповідних сільських Рад. Після зарахування земельної ділянки до складу земель запасу вона втратила свої індивідуальні ознаки. Фермерському господарству ОСОБА_2 земельна ділянка була надана тільки в 2000 році. З тексту рішення не вбачається, що це саме та земельна ділянка, яка була вилучена у позивача у 1998 році.

У січні 2005 Новоархангельська районна рада звернулася з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення господарського суду від 24.12.2004 та прийняти нове.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.06.2005 рішення суду першої інстанції було скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України скасував постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду та направив справу на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.08.2007 апеляційну скаргу Новоархангельської районної ради залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2004 у справі №12/375 без змін. Суд апеляційної інстанції визнав, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення Новоархангельської районної ради від 17.11.1998 №33 задоволені обґрунтовано та у відповідності до чинного законодавства. Однак, апеляційний суд в ухвалі від 15.08.2007 зазначив, що за відсутності обставин щодо пропуску строку позовної давності, поновлення такого строку судом першої інстанції було безпідставним. Колегія суддів, врахувавши те, що відповідач не довів факту, що позивач через уповноважену особу знав або міг дізнатися про наявність спірного рішення до вересня 2002 року, дійшла висновку про непропущення позивачем строку щодо звернення до суду за захистом порушеного права.

Отже, зважаючи на приписи частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини встановлені рішенням у справі №12/375 (ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2007 справа №22а-571/2007) стосовно того, що голова Фермерського господарства ОСОБА_1 про прийняття Новоархангельською районною радою рішення №33 Про вилучення та надання земельних ділянок від 17.11.1998 дізнався у вересні 2002 року не потребують доведення у даній справі, що розглядається господарським судом, оскільки у ній беруть участь ті самі особи, в тому числі і особа щодо якої встановлені ці обставини.

З викладеного слідує, що у відповідності до положень пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, враховуючи, що строк пред'явлення позову про визнання недійсним спірного рішення відповідача, в тому числі і пункту, що оскаржується у даній справі, не сплив станом на 01.01.2004, датою набрання чинності Цивільним кодексом України, до даного позову застосовуються правила про позовну давність, встановлені не Цивільним кодексом УРСР, а Цивільним кодексом України.

Зважаючи на положення частин 2, 3, 5 статті 267 Цивільного кодексу України питання позовної давності при розгляді даної справи не досліджуються.

05.02.2009 Господарським судом Кіровоградської області порушено провадження у справі №14/11 за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 до Новоархангельської районної державної адміністрації за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фермерського господарства ОСОБА_2 та Новоархангельської районної ради, про зобовязання повернути безпідставно вилучені земельні ділянки розміром 50,7 га на території Скалівсько-Хутірської сільської ради та 6,12 га на території Вільшанської сільської ради. Рішенням господарського суду від 19.04.2011 у цій справі ФГ ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки на час розгляду справи було чинним рішення Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010 в частині припинення права користування Фермерським господарством ОСОБА_1 земельними ділянками 50,7 га (Скалівсько-Хутірська сільська рада) та 6,12 га (Вільшанська сільська рада), доказів його скасування чи визнання недійсним не надано, також не надано господарському суду доказів визнання недійсним рішення Новоархангельської районної ради №84 від 27.04.2000 в частині передачі земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося, є таким, що набрало законної сили.

У квітні 2009 року Фермерське господарство ОСОБА_1 звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Новоархангельської районної ради про визнання недійсним рішення №84 від 27.04.2000 в частині передачі земельної ділянки розміром 50,7 га на території Скалівсько-Хутірської ради ОСОБА_2. Підставою даного позову позивач зазначив рішення Господарського суду Кіровоградської області у справі №12/375, яким визнано недійсним рішення відповідача про вилучення спірних земельних ділянок у позивача, та відповідь відділу Держкомзему у Новоархангельському районі Кіровоградської області від 14.04.2009 №163, надана на запит господарського суду у справі № 14/11, якою підтверджено, що земельна ділянка надана у користування ОСОБА_2 є тією самою ділянкою, що вилучена у ФГ ОСОБА_1

Господарським судом за вказаною заявою порушено провадження у справі №14/70. За результатами розгляду цієї справи рішенням від 02.11.2010 господарський суд відмовив позивачу у позові повністю з огляду на те, що він не надав доказів на підтвердження порушення його права на земельну ділянку, передану в постійне користування громадянину ОСОБА_2 на підставі рішення Новоархангельської районної ради від 27.04.2000 за №84. Господарський суд дійшов такого висновку зважаючи на ту обставину, що на дату винесення рішення у цій справі було наявне рішення Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010, яким внесено зміни до рішення №33 від 17.11.1998 шляхом зміни слів "вилучити" у ФГ ОСОБА_1 земельні ділянки 50,7 га та 6,1 га на "припинити право користування". За результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення господарського суду від 02.11.2010 у справі №14/70 ухвалою від 07.06.2013 залишено без змін.

Як убачається із матеріалів судових справ №14/11, №14/70 та прийнятих за результатами їх розгляду рішень господарським судом у процесі вирішення цих справ було встановлено, що Новоархангельською районною радою 11.06.2010 року прийнято рішення №340 "Про внесення змін до рішень ряду сесій Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання", яким на виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2007 року та з метою приведення рішень сесії районної ради №12 від 14.05.1998 року, №33 від 17.11.1998 року, №53 від 08.04.1999 року, №60 від 22.12.1999 року, №72 від 29.02.2000 року, №83 від 27.04.2000 року, №107 від 08.12.2000 року, №132 від 06.03.2001 року, №136 від 26.06.2001 року у відповідності зі статтею 27 Земельного кодексу України внесено зміни до назви рішень, в тому числі і до рішення №33 від 17.11.1998 року, замінивши слово "вилучення" на "припинення права користування" (пункт 1 рішення); внесено зміни до першого пункту рішень, в тому числі і рішення №33 від 17.11.1998 року, замінивши слово "вилучити" на "припинити право користування" (пункт 2 рішення); внесено зміни до другого пункту рішень, в тому числі і до рішення №33 від 17.11.1998 року, замінивши слово "вилучити" на "припинити право користування" (пункт 3 рішення).

У листопаді 2012 року ФГ ОСОБА_1 подано до Господарського суду Кіровоградської області позов про визнання недійсним рішення Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010 року в частині внесення змін до рішення №33 від 17.11.1998 року та заявлено про поновлення строку позовної давності. Господарським судом за вказаним позовом порушено провадження у справі №5013/1542/15.

16.01.2013 господарським судом у зазначеній справі прийнято рішення про часткове задоволення вимог ФГ ОСОБА_1, а саме: визнано недійсним рішення двадцять п'ятої сесії п'ятого скликання Новоархангельської районної ради № 340 від 11.06.2010 року "Про внесенні змін до рішень ряду сесій Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання" в частині внесення змін до рішення четвертої сесії двадцять третього скликання Новоархангельської районної ради № 33 від 17.11.1998 року "Про вилучення та надання земельних ділянок" щодо припинення права користування земельними ділянками у фермерського господарства ОСОБА_1 50,7 га (Скалхутірська сільська рада), 6,1 га (Вільшанська сільська рада). В решті позову відмовлено.

В процесі розгляду зазначеної справи господарським судом встановлено, що в рішенні Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010 року не було визначено конкретні назви фермерських господарств, в зв'язку з чим позивач дійшов висновку, що внесення змін до рішення №33 від 17.11.1998 року без будь-яких виключень, незважаючи на визнання недійсним рішення Новоархангельської районної ради №33 від 17.11.1998 року в частині вилучення земельної ділянки розміром 50,7 га , 6.12 га у фермерського господарства ОСОБА_1, порушує його права та законні інтереси.

Факт припинення права користування вищезазначеними земельними ділянками фермерському господарству ОСОБА_1 в зв'язку з прийняттям Новоархангельською районною радою рішення №340 від 11.06.2010 р. "Про внесення змін до рішень ряду сесій Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання" встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі №14/70 за позовом фермерського господарства ОСОБА_1 до Новоархангельської районної ради про визнання недійсним рішення Новоархангельської районної ради №84 від 27.04.2000 року, яке набрало законної сили.

До вищезазначеного висновку господарський суд дійшов при розгляді справи №14/70 в зв'язку з твердженнями представника Новоархангельської районної ради, що рішення Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010 року стосується абсолютно всіх фермерських господарств, зазначених в пункті 1 рішення Новоархангельської районної ради №33 від 17.11.1998 без будь-яких виключень та застережень, не зважаючи на рішення господарського суду від 24.12.2004 року у справі №12/375, що набрало законної сили.

Враховуючи встановлені при розгляді справи №5013/1542/15 обставини, а саме: протилежні твердження представників Новоархангельської районної ради щодо застосування рішення Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010 року до фермерського господарства ОСОБА_1, висловлені у справі №14/70 та у справі №5013/1542/15, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.11.2010 у справі №14/70, яким встановлено факт дії рішення Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010, яким внесено зміни до рішення Новоархангельської районної ради №33 від 17.11.1998 та слова "вилучити" у Фермерського господарства ОСОБА_1 земельні ділянки 50,7 га та 6,1 га замінено на слова "припинити право користування", відсутність будь-яких виключень та застережень у рішенні Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010 щодо Фермерського господарства ОСОБА_1, відсутність належних обґрунтувань протилежності позицій Новоархангельської районної ради щодо застосування спірного рішення районної ради до позивача, внесення зміни в рішення районної ради №33 від 17.11.1998, в тому числі і у визнанні судом недійсними положення рішення щодо Фермерського господарства ОСОБА_1, тобто внесення змін в неіснуюче рішення, господарський суд визнав обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання недійсним оскаржуваного рішення Новоархангельської районної ради № 340 від 11.06.2010 "Про внесенні змін до рішень ряду сесій Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання" в частині внесення змін до рішення четвертої сесії двадцять третього скликання Новоархангельської районної ради № 33 від 17.11.1998 "Про вилучення та надання земельних ділянок" щодо припинення права користування земельними ділянками у фермерського господарства ОСОБА_1 50,7 га (Скалхутірська сільська рада), 6,1 га (Вільшанська сільська рада).

В той же час господарський суд не визнав підставними вимоги про визнання оскаржуваного рішення № 340 від 11.06.2010 в частині внесення змін до рішення № 33 від 17.11.1998 "Про вилучення та надання земельних ділянок" повністю, оскільки інші положення спірного рішення не стосуються прав та інтересів Фермерського господарства ОСОБА_1, отже в іншій частині позовних вимог господарський суд відмовив позивачу.

Зазначене рішення господарського суду у справі №5013/1542/12 в апеляційному порядку не оскаржувалося, отже є таким, що набрало законної сили 01.02.2013.

У подальшому, 08.12.2014, Фермерське господарство ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про відновлення попереднього становища останнього шляхом надання йому Кіровоградським відділенням Держземагентства України в користування земельних ділянок на території Новоархангельського району Кіровоградської області у тому ж статусі та в тому ж розмірі, які були незаконно вилучені Новоархангельською районною радою Кіровоградської області з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору та витрат на юридичне забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2015 у справі №912/4572/14, порушеній за позовом ФГ ОСОБА_1 від 08.12.2014, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Постановою колегії суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як убачається із змісту зазначених судових рішень господарський місцевий та апеляційний суди дійшли таких висновків з огляду на те, що рішення Новоархангельської районної ради в частині вилучення (припинення права постійного користування) земельних ділянок у Фермерського господарства ОСОБА_1 загальною площею 56, 8 га, в тому числі: площею 50,7 га (Скалхутірська сільська рада) та площею 6,1 га (Вільшанська сільська рада) визнані судом незаконними, проте в частині зарахування вилучених земель до складу земель запасу сільської ради рішення №33 від 27.11.1998 року не визнавалось недійсним і продовжувало діяти; до компетенції Новоархангельської районної ради не віднесено повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення комунальної чи державної власності на території Новоархангельського району, а до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області із заявами про надання йому в користування земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності позивач не звертався.

Вищий господарський суд України за результатами розгляду касаційної скарги ФГ ОСОБА_1 погодився з висновками господарських судів у даній справі про відмову в позові, але з інших мотивів.

Так, господарський суд касаційної інстанції з посиланням на положення статті 152 Земельного кодексу України вказав, що відновлення попереднього становища позивача шляхом надання йому в користування земельних ділянок (на які в позивача є Державні акти на право постійного користування) чинним земельним законодавством не передбачено.

Позивач з посиланням на встановлені обставини у рішеннях суду за результатами розгляду справ, що порушені за його зверненнями, зазначивши, що він позбавлений права використовувати за призначенням надані йому земельні ділянки згідно з рішеннями Новоархангельської районної ради та наявними у нього державними актами на ці земельні ділянки через те, що дані земельні ділянки після їх вилучення зараховані до земель запасу на підставі пункту 2 рішення Новоархангельської районної ради від 17.11.1998 №33, звернувся до господарського суду з даним позовом.

Господарський суд, вирішуючи даний спір, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про фермерське господарство" (у редакції від 23.07.1993) селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Згідно статті 7 Земельного кодексу України (Закон №561-ХІІ від 18.12.1990, у редакції чинній на час надання позивачу земельних ділянок в постійне користування) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. Тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до двадцяти п'яти років. У разі виробничої необхідності ці строки може бути продовжено на період, що не перевищує одного строку відповідно короткострокового або довгострокового тимчасового користування.

Користування землею на умовах оренди для сільськогосподарських цілей повинно бути, як правило, довгостроковим.

У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до частини 1 статті 23 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Статтею 92 Земельного кодексу України (Закон № 2768-ІІІ від 25.10.2001) передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації. Однак, ця норма не обмежує і не скасовує наявне право постійного користування земельними ділянками, набуте особами в установлених законодавством випадках за станом на 01.01.2002 року до його переоформлення (резолютивна частина рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 у справі № 1-17/2005).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року №449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються дійсними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб (Рекомендації Президії ВГСУ від 02.02.2010 за №04-06/15).

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_1 надано в постійне користування земельну ділянку площею 50,7 га на території Скалівсько - Хутірської сільської Ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства та видано Державний акт на право постійного користування землею, який 29.11.1993 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3, а також надано в постійне користування земельну ділянку площею 6,1 га на території Вільшанської сільської Ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства та видано Державний акт на право постійного користування землею, який 12.05.1995 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №7.

Зазначені державні акти не скасовано в установленому законом порядку, на час розгляду даної справи сторони не надали господарському суду доказів, які б спростували вказані обставини.

Поряд з цим, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2004 у справі №12/375 визнано недійсним рішення Новоархангельської районної ради Кіровоградської області №33 від 17.11.1998 "Про вилучення та надання земельних ділянок" в частині вилучення земельних ділянок розміром 50,7 га (Скалхутірська сільська рада), 6,12 га (Вільшанська сільська рада) у Фермерського господарства ОСОБА_1Д (пункт 1 спірного рішення), а також рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 16.01.2013 у справі №5013/1542/12 визнано недійсним рішення двадцять пятої сесії пятого скликання Новоархангельської районної ради №340 від 11.06.2010 "Про внесення змін до рішень ряду сесій Новоархангельської районної ради двадцять третього скликання" в частині внесення змін до рішення четвертої сесії двадцять третього скликання Новоархангельської районної ради №33 від 17.11.1998 року "Про вилучення та надання земельних ділянок" щодо припинення права користування земельними ділянками у Фермерського господарства ОСОБА_1 50,7 га (Скалхутірська сільська рада), 6,1 га (Вільшанська сільська рада), тобто як до пункту 1, так і пункту 2 спірного рішення.

Отже, після набрання законної сили рішеннями Господарського суду Кіровоградської області у справах №12/375 і 5013/1542/12 пункт 2 рішення Новоархангельської районної ради від 17.11.1998 № 33 у редакції рішення цієї ж ради від 11.06.2010 №340 відносно Фермерського господарства ОСОБА_1 не змінив свого змісту і має редакцію, відповідно до якої вилучені земельні ділянки у Фермерського господарства ОСОБА_1 (за пунктом 1 рішення №33, який визнано недійсним) зараховані до складу земель запасу відповідної сільської Ради. Саме таку редакцію вказаного пункту рішення Новоархангельської районної ради №33 від 17.11.1998 оскаржує позивач.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах та в порядку, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 2 Земельного кодексу України у редакції, яка діяла на час винесення оспорюваного рішення, всі землі України відповідно до цільового призначення поділялися на:

1) землі сільськогосподарського призначення;

2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів);

3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення;

4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

5) землі лісового фонду;

6) землі водного фонду;

7) землі запасу.

Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення (частина 4 статті 2 Земельного кодексу України).

Землями запасу відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України, у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у постійне користування. До них належать також землі, право власності або користування якими припинено відповідно до статей 27 і 28 цього кодексу.

Враховуючи, що на момент прийняття відповідачем рішення №33, 17.11.1998, земельні ділянки площею 50,7 га на території Скалівсько - Хутірської сільської Ради народних депутатів та площею 6,1 га на території Вільшанської сільської Ради народних депутатів знаходилися у постійному користуванні ОСОБА_1, що підтверджується відповідними Державними актами на право постійного користування землею, реєстрація яких проведена в установленому порядку, у відповідача не було законних підстав для зарахування зазначених земельних ділянок до складу земель запасу.

Крім того, пунктом 1 цього ж рішення, право користування зазначеними земельними ділянками ФГ ОСОБА_1 не припинялося на підставі статей 27, 28 Земельного кодексу України, як того вимагають положеннями статті 80 цього кодексу, а зазначені земельні ділянки вилучалися у ФГ ОСОБА_1, що виключає їх віднесення до земель запасу.

Отже, на момент прийняття відповідачем рішення №33 Про вилучення та надання земельних ділянок пункт 2 цього рішення в частині зарахування вилучених у ФГ ОСОБА_1 згідно пункту 1 земельних ділянок до земель запасу Скалхутірської та Вільшанської сільських Рад народних депутатів не відповідав вимогам чинного на той час земельного законодавства, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Після ж набрання законної сили рішеннями Господарського суду Кіровоградської області у справах №12/375 та №5013/1542/12 відсутні підстави вважати чи то вилученими у ФГ ОСОБА_1 земельні ділянки відповідно розміром 50,7 га (Скалхутірська сільська рада) і 6,12 га (Вільшанська сільська рада), чи то такими право постійного користування на які припинено ФГ ОСОБА_1 Що, у свою чергу, підтверджує правомірність вимог позивача про визнання незаконним та скасування оскаржуваного пункту рішення відповідача щодо зарахування вилучених земельних ділянок у ФГ ОСОБА_1 до земель запасу відповідних сільських Рад.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовують встановлених господарським судом обставин у даній справі.

Поряд з цим, господарський суд вважає, що спір у даній справі підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, оскільки є спором про цивільне право.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У відповідності з пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Земельний кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов'язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до вимог статей 9-12 Земельного кодексу України (у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного у даній справі рішення) визначена компетенція сільських, селищних, міських (районного підпорядкування), міських. районних, обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин. До відання зазначених Рад, зокрема, віднесено і питання надання земельних ділянок у користування, вилучення (викуп) земельних ділянок та припинення права користування земельною ділянкою чи її частиною, ведення земельно-кадастрової документації, організація землеустрою. За приписами статті 19 цього ж кодексу надання земельних ділянок у користування вирішується такими Радами народних депутатів, які в межах своєї компетенції приймають відповідні рішення. Згідно із частиною 4 статті 2 вказаного Земельного кодексу віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування.

Згідно положень пункту 21 частини 1 статті 43, статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (у редакції чинній на час прийняття оскарженого рішення) питання регулювання земельних відносин вирішуються районними радами виключно на їх пленарних засіданнях шляхом прийняття рішень.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 Цивільного кодексу України, статей 2, 9-12, 19 Земельного кодексу України, статей 43, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, у зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним -розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення повністю чи його частини незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України (що кореспондується з пунктом г частини 3 статті 152 Земельного кодексу України) та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення чи його частини незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2510ц15.

Враховуючи вищенаведені обставини, господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що оскарженим пунктом рішення відповідача порушено його цивільне право користувача земельними ділянками площею 50,7 га на території Скалівсько - Хутірської сільської ради та площею 6,1 га на території Вільшанської сільської ради, які знаходяться у його постійному користуванні, що підтверджується Державними актами, та відповідними рішеннями господарського суду про визнання недійсним пункту 1 спірного рішення Новоархангельської районної ради.

Зважаючи на викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення Новоархангельської районної ради Кіровоградської області від 17.11.1998 № 33 в частині зарахування вилучених у Фермерського господарства ОСОБА_1 земельних ділянок площею 50,7 га (Скалхутірська сільська рада) та площею 6,1 га (Вільшанська сільська рада) до складу земель запасу відповідних сільських рад.

Стягнути з Новоархангельської районної ради (26100, Кіровоградська область, смт Новоархангельськ, вул. Леніна, 31, ідентифікаційний код 23689458) на користь Фермерського господарства ОСОБА_1 (юридична адреса: 26140, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Скалівські Хутори, фактична адреса: 26131, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Тернівка, вул. Перемоги, 10, ідентифікаційний код 23680977) 1218 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 01.02.2016.

Суддя Є. М. Наливайко