ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.16р. Справа № 904/7915/15
За позовом Приватного підприємства "Н В М", смт. Антонівка м. Херсон

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Інструмент", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 522 083 грн. 80 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 1 від 11.01.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Н В М" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Інструмент" заборгованості в розмірі 522 083 грн. 80 коп., з яких: 360 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 62 137 грн. 00 коп. - пеня, 36 000 грн. 00 коп. - штраф, 60 840 грн. 00 коп. - інфляційні втрати, 3 106 грн. 80 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору поставки товару від 01.04.2015р. № 2.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань в частині оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою від 03.09.2015р. порушено провадження у справі № 904/7915/15 (суддя Панна С.П.) та призначений розгляд справи у судовому засіданні.

18.11.2015р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2015р. № 1138, у зв'язку з перебуванням судді Панна С.П. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2015р. справу № 904/7915/15 передано для розгляду судді Рудь І.А.

Ухвалою господарського суду від 23.11.2015р. справу прийнято до свого провадження суддею Рудь І.А.

Листом від 25.11.2015р. позивач повідомив про відкликання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, направленої на адресу господарського суду поштою 16.11.2015р.

Відповідач явку повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами, що направлялися на адресу відповідача з відмітками відділення поштового звязку: „За вказаною адресою організація не знаходиться, „Повернуто за закінченням строку зберігання тощо.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, тому що позовна заява з доданими до неї документами і ухвали суду направлялися за юридичною адресою, зазначеною у позовній заяві, яка співпадає з адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача, що значаться у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.12.2015р., наданого за електронним запитом суду. Згідно стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

Як зазначає позивач, 01.04.2015р. між Приватним підприємством "Н В М" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Інструмент" (покупець) укладено договір поставки товару № 2 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити на умовах та в порядку, визначених даним Договором, кришку в асортименті (далі - товар), в кількості та за цінами, вказаними в додатках до даного Договору, або накладних, які після підписання сторонами є невідємними частинами даного Договору (п. 1.1 Договору).

За умовами п. 1.3 Договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання (та/або скріплення печатками, штампом) уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару та є моментом здійснення поставки.

Згідно п. 6.1 Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р., але в будь-якому випадку до повного виконання зобовязань по даному Договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата за кожну товарну партію проводиться на умовах оплати по факту отримання товару, тобто в день отримання товару.

Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі усного або письмового замовлення покупця при умові виконання п. 3.3 Договору на умовах самовивозу. У випадках відсутності можливості у покупця провести самовивіз товару, продавець зобовязаний провести доставку своїм коштом, при цьому включивши вартість доставки у ціну товару (п. 4.1 Договору).

За умовами п.п. 4.2, 4.3 Договору замовлення передається через телефон, факс, поштою або через уповноваженого представника постачальника; замовлення здійснене покупцем означає, що останній згоден з умовами поставки та оплати, передбаченими даним Договором.

У п. 4.4 Договору сторони узгодили, що покупець при прийнятті товару зобовязаний звірити відповідність кількості й асортименту товару, вказаному в накладній та поставити відбиток печатки або штамп з підписом уповноваженої особи за отримання товару.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору 06.04.2015р. ним своєчасно поставлено відповідачу товар належної якості, в узгоджені кількості на загальну суму 360 000 грн. 00 коп., на підтвердження чого позивачем в матеріали справи надані копії накладної № 2 від 06.04.2015р., товарно-транспортної накладної № 002 від 06.04.2015р., довіреності на отримання ТМЦ від 03.04.2015р. № 4 та рахунку № 2 від 06.04.2015р. (а.с. 12, 13, 14, 15).

Як вказує позивач, в порушення умов Договору та усної домовленості між сторонами, відповідач вартість поставленого товару у визначені Договором строки не оплатив, підписану зі свого боку накладну № 2 від 06.04.2015р. та товарно-транспортну-накладну № 002 від 06.04.2015р. на адресу позивача не повернув, у звязку із чим у нього виникла заборгованість в сумі 360 000 грн. 00 коп.

Згідно п. 5.2 Договору у випадку несвоєчасної оплати вартості товарної партії, покупець зобовязаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

За умовами п. 3.4 Договору у випадку прострочення оплати покупцем понад 15 календарних днів постачальник має право вимагати від покупця сплати штрафу у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 62 137 грн. 00 коп. за період з 07.04.2015р. по 20.07.2015р., сума штрафу становить 36 000 грн. 00 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3 106 грн. 80 коп. за період з 07.04.2015р. по 20.07.2015р. та інфляційні втрати в сумі 60 840 грн. 00 коп. за період з квітня по червень 2015р.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст.ст. 9, 16, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 216-220 та 230-232 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначає позивач, керівник підприємства відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності № 4 від 03.04.2015р., прийнявши спірний товар, товаросупровідні документи не підписав та, за усною домовленістю з директором ПП „Н В М, зобовязався підписану зі свого боку накладну № 2 від 06.04.2015р. та товарну-транспортну накладну № 002 від 06.04.2015р. направити позивачу поштою.

Оскільки в порушення взятих на себе зобовязань ТОВ „Альянс Інструмент документи, що підтверджують поставку та отримання відповідачем спірної партії товару, на адресу ПП „Н В М не направило, вартість отриманого товару не оплатило, позивач звернувся до господарського суду за захистом свого порушеного права.

На підтвердження факту поставки спірного товару відповідачу, позивачем в матеріали справи надані копії накладної № 2 від 06.04.2015р., товарно-транспортної накладної № 002 від 06.04.2015р., довіреності на отримання ТМЦ від 03.04.2015р. № 4, рахунку № 2 від 06.04.2015р., а також копія заявки від 06.04.2015р. № 06/04/1 на перевезення вантажу від вантажовідправника ПП „Н В М вантажоодержувачу „Альянс-Інструмент по маршруту м. Херсон м. Черкаси вантажоперевізником ФОП ОСОБА_3; письмові пояснення ФОП ОСОБА_3 та водія ОСОБА_4; копію листа Державної податкової інспекції у м. Херсон Головного управління ДФС у Херсонській області від 20.10.2015р. № 12849/20/21-03-15-01-14 на підтвердження включення ТОВ „Альянс Інструмент у податковій декларації за квітень 2015р. до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковій накладній № 2 від 06.04.2015р. тощо.

Господарський суд не приймає в якості належних доказів на підтвердження позовних вимог подані позивачем в матеріали справи зазначені вище документи, з наступних підстав.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує їїздійснення.

Положення ч. ч. 1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та в порядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, поставка товару має бути підтверджена відповідними первинними документами, зокрема, видатковою накладною на товар з підписами про отримання, актом приймання-передачі товару тощо.

Я встановлено судом, позивачем не надано будь-яких первинних документів, які б відповідали зазначеним вище вимогам та підтверджували факт отримання відповідачем спірної партії товару.

Наявні в матеріалах справи копія заявки від 06.04.2015р. № 06/04/1 на перевезення вантажу, письмові пояснення ФОП ОСОБА_3 та водія ОСОБА_4 не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки лише свідчать про взаємовідносини між позивачем та перевізником щодо перевезення товару за визначеним в заявці маршрутом.

Водночас, господарський суд критично оцінює й поданий позивачем відповідь Державної податкової інспекції у м. Херсон Головного управління ДФС у Херсонській області від 20.10.2015р. № 12849/20/21-03-15-01-14 на звернення ПП „Н В М від 06.10.2015р. № 22, оскільки включення відповідачем до податкового кредиту по декларації за квітень 2015р. суми ПДВ у розмірі 6000 грн. 00 коп. за податковою накладною № 2 від 06.04.2015р. по взаємовідносинам з ПП „Н В М беззаперечно не підтверджує господарської операції саме за спірною поставкою в межах договору поставки товару від 01.04.2015р. № 2.

Не містять матеріали справи і доказів того, що позивач з моменту передачі товару звертався до позивача із вимогою оплатити його вартість та вирішити спір в досудовому порядку.

Вищенаведене надає суду підстави дійти висновку про те, що позивачем не доведено факт виникнення між сторонами зобов'язань поставки, а тому й порушення з боку відповідача зазначеного зобов'язання, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги Приватного підприємства „Н В М необґрунтовані, не підтверджені належними доказами та є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_5

Повне рішення складено 26.01.16р.