ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.02.2016 Справа № 920/1851/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Сумиобленерго, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НВПП Спецбудкомплект 2007, м. Суми,

про стягнення 10851 грн. 07 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність № 10-19/17-Д/69 від 30.06.2015 року);

Від відповідача не зявився;

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 10 851 грн. 07 коп., з яких: 9 055 грн. 26 коп. заборгованості по активній електричній енергії відповідно до договору про постачання електричної енергії № 161002560 від 19.01.2015 року, 1 473 грн. 83 коп. пені, 235 грн. 30 коп. інфляційних збитків, 86 грн. 68 коп. 3% річних, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач подав пояснення (вх. № 889 від 01.02.2016 року) з обґрунтуванням розрахунку суми нарахованих пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не зявився.

Відповідно до Спеціального витягу з ЄДРПОУ місцезнаходження відповідача: вул. Менжинського, буд. 11/1, м. Суми, 40024.

Ухвала господарського суду Сумської області від 18.12.2015року про порушення провадження у справі № 920/1851/15, що була надіслана на адресу відповідача (вул. Менжинського, буд. 11/1, м. Суми, 40024) повернута до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом зазначеної статті, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою, і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у дане судове засідання клопотання про відкладення розгляду справи не надходило, згідно зі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

19.01.2015року між сторонами укладено договір № 161002560, відповідно до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а останній оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору.

Відповідно до п. 2.3.3. договору, відповідач зобовязався оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами розділу 7 договору та додатку № 4 "Порядок розрахунків" до договору.

Відповідно до п. 1 додатку № 4 "Порядок розрахунків" до договору, розрахунковим вважається період з 20 числа місяця до 19 числа наступного місяця включно.

Покази розрахункових засобів обліку, визначених в додатку 3.1 "Перелік та дані комерційних засобів обліку, по яких проводиться розрахунок за відпущену електроенергію споживачу" до Договору та додатку 3.2 "Перелік та дані комерційних засобів обліку субспоживачів" до Договору фіксуються відповідачем 20 числа кожного місяця та оформляються за формою додатку 2 "Акт прийняття-передавання електричної енергії" до Договору у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони, та надаються у письмовому вигляді на паперових носіях позивачу безпосередньо уповноваженою особою відповідача, не пізніше наступного робочого дня. В день отримання Акту прийняття-передавання електричної енергії позивач зобов'язаний надати, а уповноважена особа відповідача зобов'язана прийняти розрахункові документи на оплату електричної енергії, що передбачені Договором.

Розрахунки за активну електричну енергію проводяться відповідачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача.

Відповідач до початку розрахункового періоду (до 20 числа календарного місяця), здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості повного заявленого (очікуваного) обсягу споживання активної електричної енергії, визначеного додатком 1 "Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії Споживачу та субспоживачу" до Договору на цей період.

Рахунок на оплату активної електричної енергії, фактично спожитої впродовж звітного розрахункового періоду, та рахунок на попередню оплату очікуваного споживання активної електричної енергії на наступний розрахунковий період надається позивачем відповідачу одночасно, із зазначенням в рахунках кінцевих дат попередньої оплати.

Остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, оплата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електроенергії, по 3% річних, по пені, по інфляційних нарахуваннях згідно з умовами Договору здійснюється на підставі самостійно отриманих відповідачем у позивача рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань щодо своєчасної та повної оплати спожитої електроенергії, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 9 055 грн. 26 коп. за спожиту активну електричну енергію за серпень, вересень 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що факт надання відповідачеві послуг з постачання активної електричної енергії підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема актами про обсяг переданої споживачу електричної енергії, виставленими рахунками, проте в порушення умов укладеного договору, відповідач не розрахувався своєчасно та в повному обсязі за надані послуги, у звязку з чим його заборгованість перед позивачем складає 9 055 грн. 26 коп. за спожиту активну електричну енергію за серпень, вересень 2015року.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно оплати наданих послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 9 055 грн. 26 коп. боргу за спожиту активну електричну енергію за серпень, вересень 2015року.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 договору з порушенням термінів, визначених додатком № 4 «Порядок розрахунків» до договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 1 473 грн. 83 коп. за період з 20.07.2015року по 19.11.2015року, виходячи з суми боргу за липень-вересень 2015 року з урахуванням часткових проплат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховано 3 % річних в загальній сумі 86 грн. 68 коп. за період з 20.07.2015року по 19.11.2015року, виходячи з суми боргу за липень-вересень 2015 року з урахуванням часткових проплат, та інфляційні збитки в сумі 235 грн. 30 коп. за період з 20.06.2015року по 21.06.2015року, виходячи з суми боргу за червень 2015 року, за період з 22.06.2015року по 30.06.2015року, виходячи з суми боргу за червень-липень 2015 року, за період з 01.09.2015року по 30.09.2015року, виходячи з суми боргу за серпень-вересень 2015 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

При цьому, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування і інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце протягом повного календарного місяця, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення: місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у листі від 01.07.2014року «Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, повинно враховуватися, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті "Урядовий кур'єр". При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

З урахуванням вказаного, судом не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу та максимального розміру нарахувань, здійснено перерахунок інфляційних збитків за вказані позивачем періоди, згідно з яким інфляційні втрати складають 208 грн. 27 коп., в тому числі за період з 20.06.2015року по 21.06.2015року, виходячи з суми боргу за червень 2015 року та за період з 22.06.2015року по 30.06.2015року, виходячи з суми боргу за червень-липень 2015 року, інфляційне збільшення відсутнє, за період з 01.09.2015року по 30.09.2015року, виходячи з суми боргу за серпень-вересень 2015 року інфляційні збитки складають 208 грн. 27 коп.

Перевіривши обставини, пов'язані з правильністю здійснення розрахунку, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання зобов'язання, передбачене діючим законодавством України та умовами договору, правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1473 грн. 83 коп. пені, 86 грн. 68 коп. 3 % річних, 208 грн. 27 коп. інфляційних збитків.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних збитків в сумі 27 грн. 03 коп. суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «НВПП Спецбудкомплект 2007» (вул. Менжинського, буд. 11/1, м. Суми, 40000, код 35383945) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (вул. Прокофєва, 9, м. Суми, 40035, код 24000329) 9 055 грн. 26 коп. заборгованості по активній електричній енергії, 1 473 грн. 83 коп. пені, 86 грн. 68 коп. 3% річних, 208 грн. 27 коп. інфляційних збитків, 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.02.2016року.

Суддя Є.А. Жерьобкіна