ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Справа № 911/5265/15

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКВАН-Т

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГРЕНАТЕК

про стягнення 229 391,28грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКВАН-Т (далі ТОВ ЕКВАН-Т) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГРЕНАТЕК (далі ТОВ ГРЕНАТЕК) про стягнення 229 391,28грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором поставки №08-08/14 від 01.08.2014 в частині сплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ ГРЕНАТЕК письмового відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 між ТОВ ЕКВАН-Т (далі постачальник) та ТОВ ГРЕНАТЕК (далі - покупець) укладено договір поставки №08-08/14 (а.с.11-11 зворот, далі - договір).

За умовами такого договору, постачальник зобовязується передати у власність покупцеві продукцію, визначену п. 1.2 вказаного договору, (далі продукція, товар), а покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію у порядку та на умовах, визначених вказаним договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці, за вказаним договором, її часткове співвідношення (асортимент, сортимент, номенклатура), визначатимуться первинними бухгалтерськими документами (видатковими накладними або актами приймання-передачі тощо) та іншими необхідними документами.

Такі первинні бухгалтерські документи узгоджуються сторонами та після їх підписання стають невідємними частинами вказаного договору.

Згідно п. 2.1 договору, ціна за одиницю продукції визначається з урахуванням ПДВ та погоджується сторонами у первинних бухгалтерських документах до цього договору, обовязок по складанню яких покладається на постачальника.

Загальна вартість продукції, що поставляється за вказаним договором складає 6 000 000,00грн у т.ч. ПДВ (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору, розрахунки за вказаним договором здійснюються шляхом банківських переказів.

Згідно п. 2.4 договору, постачальник здійснює кінцевий розрахунок за поставлену продукцію протягом 90 календарних днів від дати поставки. Якщо кінцевий термін розрахунку припадає на офіційний вихідний або святковий день, то такий строк переноситься на перший наступний робочий день.

При цьому відповідно до п. 2.5 договору, датою оплати вважається дата фактичного зарахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару, в рамках вказаного договору, здійснюється окремими партіями. Партія товару це погоджена сторонами кількість товару, визначена у відповідних первинних бухгалтерських документах.

Згідно п. 3.2 договору, товар постачається на склад покупця за адресою: Київська обл., смт. Баришівка, вул. Торфяна, 28.

Якщо інше не погоджено сторонами, датою поставки вважається дата відповідного первинного бухгалтерського документу (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 3.7 договору, товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю та якістю, а право власності на товар таким, що перейшло від постачальника до покупця з дати поставки товару, згідно з п. 3.6 вказаного договору.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору, вказаний договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін; строк вказаного договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 вказаного договору та закінчується 31 грудня 2015 року.

Як встановлено під час розгляду справи, у період дії відповідного договору, протягом вересня 2014 року лютого 2015 року позивачем здійснювалась поставка товару відповідачу на загальну суму 643 994,28грн, що підтверджується долученими до справи видатковими накладними (а.с.16-58).

Частина товару оплачена відповідачем в розмірі 414 603,00грн, що не заперечується сторонами у справі.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити заборгованість за поставлений товар.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, сторонами змінено загальне правило визначено вказаними нормами, та відповідно до п. 2.4 договору, покупець здійснює оплату за поставлений товар на протязі 90 календарних днів від дати поставки.

Проте всупереч вказаним нормам відповідачем розрахунок за поставлений товар здійснювався не у строки визначені сторонами, а частина товару не сплачена відповідачем.

Як зазначає позивач заборгованість відповідача за поставлений товар становить 229 391,28грн.

Розмір вказаної заборгованості відображено також в акті звірки взаєморозрахунків від 08.10.2015 (а.с.53, зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 229 391,28грн є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 3440,87грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГРЕНАТЕК на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКВАН-Т 229 391,28грн основної заборгованості, 3440,87грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 02.02.2016

Суддя С.І. Чонгова