РІШЕННЯ

26 січня 2016 року Справа № 913/1274/15

Провадження №34/913/1274/15

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Іванова Антона Володимировича

при секретарі судового засідання Калашніковій В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1С.К 99", м.Київ,

до Відділу капітального будівництва Антрацитівської міської ради, м.Антрацит,

про стягнення заборгованості в розмірі 2 460 801,95 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, директор, на підставі наказу №1 від 11.04.2011 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1С.К 99", звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача - Відділу капітального будівництва Антрацитівської міської ради, про стягнення заборгованості в розмірі 2 460 801,95 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов'язків за Договором №4-15 від 27.08.2012 року, в частині повної та своєчасної оплати за виконану позивачем роботу з реконструкції покрівлі та утеплення фасаду житлового будинку по вул. Леніна №15 в місті Антрацит, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст.ст. 257, 258, 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 612, 617, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218, 231, 232 Господарського кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 1 316 592,65 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1 030 044,48 грн., 3% річних в розмірі 114 164,81 грн. та судові витрати.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 25.12.2015 здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.12.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 13.01.2016 року на 15:40 год.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 26.01.2016 року о 15:20 год.

Представник позивача в призначене судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Крім того, позивачем 26.01.2016 року до суду були надані письмові пояснення по справі, які прийняті судом до розгляду, досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить повідомлення, яке було розміщене на сайті суду.

У відповідності до даних, розміщених у витязі з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням позивача є: 94613, Луганська область, м.Антрацит, пл.Леніна, 1.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно з ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно інформації, розміщеній на сайті даного підприємства, Українське державне підприємство поштового звязку Укрпошта, повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень, зокрема до м. Стаханова.

За таких обставин, у відповідності до розяснень, наданих Вищим господарським судом України в інформаційних листах від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, від 12.09.2014 №01-06/1290/14 Про Закон України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції (із відповідними змінами), з метою належного інформування відповідача як учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, та за відсутності інформації щодо будь-яких засобів звязку, судом розміщувались оголошення про час і місце судових засідань на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет, про що свідчать роздруковані сторінки із сайту.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх незявлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1С.К. 99 (позивач, підрядник) та Відділом капітального будівництва Антрацитівської міської ради (відповідач, замовник) був укладений договір про закупівлю робіт № 4-15 від 27.08.2012 року (далі Договір) та додаткові угоди до Договору №1 від 11.10.2012 року, №2 від 05.12.2012 року, №3 від 26.12.2012 року, №4 від 29.12.2012 року, №5 від 21.01.2013 року, №6 від 31.05.2013 року, №7 від 04.11.2013, №8 від 31.12.2013 року, №9 від 04.02.2014 року, №10 від 19.02.2014 року.

Відповідно до п.1.1. Договору, Підрядник зобовязується до 31.12.2012 на свій ризик власними силами та засобами зі свого матеріалу виконати Замовникові всі роботи, що визначені договірною ціною на підставі технічного завдання, наданого у документації конкурсних торгів, та зазначені в проектно-кошторисній документації, затвердженої у встановленому порядку, а Замовник прийняти і оплатити роботи з реконструкції покрівлі та утеплення фасаду житлового будинку по вулиці Леніна №15, м. Антрацит.

Пунктом 3.1 Додаткової угоди до Договору №9 від 04.02.2014 року визначено, що ціна Договору визначається корегованою договірною ціною закупівлі з урахуванням внесених змін в проектно-кошторисну документацію та становить 1 997 793,60 грн. Ліміт фінансування на 2014 рік складає 64 132,00 грн.

Додатком до Додаткової угоди №9 до Договору №4-15 від 04.02.2014 року затверджено графік фінансування за рахунок коштів місцевого бюджету за 2012 рік 1812307,20 грн., за 2013 рік 76362,00 грн., за 2014 рік 64132,00 грн., за 2015 рік 44992,40 грн. на загальну суму 1 997 793,60 грн.

Так, судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору, підрядник за замовленням відповідача належно виконав обумовлені Договором роботи в повному обсязі, на загальну суму 1 539 308,40 грн.

Факт виконання робіт підтверджується матеріалами справи, а саме довідками про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2012 року (арк.с. 35, 58), складеними за типовою формою №КБ-3; актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2012 року на суму 423 428,40 грн. (арк.с.36-40), складений за типовою формою № КБ-2в, актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2012 року на суму 2418,00 грн. (арк.с. 48-51), складений за типовою формою № КБ-2в, актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2012 року на суму 578 708,40 грн. (арк.с. 59-66), складений за типовою формою № КБ-2в, актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2012 року на суму 534 753,60 грн., складений за типовою формою № КБ-2в, які підписані сторонами без зауважень уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Відповідач, в свою чергу, повністю не виконав договірні зобов'язання і за належно виконані позивачем роботи в розмірі 1 539 308,40 грн. розрахувався частково в сумі 222 715,75 грн., що підтверджується письмовими поясненнями позивача. В той же час, позивачем у наданих поясненнях зазначено, що розрахунки між сторонами за Договором про закупівлю робіт № 4-15 від 27.08.2012 року здійснювались через банківську установу КБ "Південкомбанк", який припинив свою діяльність у 2013 році, з урахуванням чого, позивач позбавлений можливості надати банківські виписки, які б могли підтвердити часткову сплату відповідачкм суми боргу в розмірі 222 715,75 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що несплаченою відповідачем залишається сума в розмірі 1 316 592,65 грн.

Так , правове регулювання правовідносин сторін здійснюється главою 61 ЦК України. Зокрема, ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч.1 ст.853 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст. 882 ЦК України, передача робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

У відповідності з п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати виконаних робіт на підставі акту виконаних робіт форми КБ-2в, довідки КБ-3, впродовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок Замовника.

Згідно з п. 4.2 Договору, до акту виконаних робіт форми КБ-2в, довідки КБ-3 додаються: розрахунок загально-виробничих втрат, підсумкова відомість ресурсів, акти на сховані роботи (за наявності), накладні на матеріальні ресурси, сертифікат якості на матеріальні ресурси, паспорти на обладнання (за наявності), підтвердження відряджень робітників. Акт виконаних робіт, документи, що підтверджують фактичні витрати, надаються Підрядником не пізніше 25 числа поточного місяця. В разі зриву строків надання вищевказаних документів, Замовником не приймаються форми № КБ-2в, КБ-3 до оплати у звітному місяці, але це не звільняє Підрядника від дотримання строків виконання робіт.

Відповідно до п. 4.5 Договору, виконання договірних зобовязань залежить від обємів реального фінансування, передбаченого в кошторисі замовника.

Згідно ч.1 ст.854 ЦК України та ч.5 ст.321 ГК України, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Так, у відповідності з п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати виконаних робіт на підставі акту виконаних робіт форми КБ-2в, довідки КБ-3, впродовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок Замовника.

Водночас, факт надходження бюджетних коштів з бюджету є обставиною, яка не залежить від волі відповідача і яка не є такою, що має настати неминуче, що передбачено ст.530 ЦК України. Надходження бюджетних коштів на рахунок відповідача, не є тією обставиною (подією), яка відповідно породжує для відповідача обов'язок здійснити розрахунок за виконані та прийняті без зауважень роботи або звільняє відповідача від визначеного договором підряду зобов'язання розрахуватися за виконані на його замовлення роботи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) та постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 вказано, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

В постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446 вказано, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 111-16 цього кодексу.

Статтею 111-28 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Суд вважає, що наявні в матеріалах справи Акти виконаних робіт відповідачем підписані без зауважень, що свідчить про прийняття останнім виконаних позивачем робіт без претензій щодо їх якості, об'ємів і вартості, та виникнення обов'язку у відповідача щодо їх оплати.

Так, у звязку з визначенням строку для оплати, а саме: впродовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок Замовника, без визначення моменту від якого ці 15 днів слід відраховувати, суд дійшов висновку про відсутність встановленого Договором строку виконання зобовязання по оплаті виконаних робіт.

Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 15.01.2013 року було вручено відповідачу претензію № 15 від 15.01.2013 року про оплату виконаних робіт в сумі 1 316 592,65 грн. за Договором. (арк.с. 75)

Втім, відповідач отримав вказану претензію, однак, наявну заборгованість перед позивачем станом на момент розгляду справи сплачена так і не була.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та в строк, встановлений для його виконання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги наведене, а також враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства та договору, те, що позовні вимоги не спростовані відповідачем, суд задовольняє позовні вимоги в сумі основної заборгованості у розмірі 1 316 592,65 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача інфляційні нарахування в розмірі 1 030 044,48 грн. (за період з лютого 2013 року по листопад 2015 року (включно)) та 3% річних в розмірі 114 164,81 грн. (за період з 23.01.2013 року по 14.12.2015 року (включно)).

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем, інфляційних нарахувань у розмірі 1 030 044,48 грн. та 3% річних в розмірі 114 164,81 грн. суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

В силу приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини та зміст наведених норм законодавства, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 526, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 837, 854, 882 Цивільного кодексу України, ст. 321 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 46, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу капітального будівництва Антрацитівської міської ради (94613, м. Антрацит Луганської області, пл. Леніна, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1С.К. 99 (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 22, ) суму основного боргу в розмірі 1 316 592,65 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1 030 044,48 грн., 3% річних в розмірі 114 164,81 грн. та судовий збір в розмірі 36 912,03 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.01.2016 року.

Суддя А.В.Іванов