ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.01.16р. Справа № 904/9768/15

За позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість", м. Дніпропетровськ

про стягнення 371 002 грн. 44 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. №9 від 04.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувана промисловість" плату за користування вагонами в розмірі 358 500 грн. 96 коп. та збір за зберігання вантажу в сумі 12 501 грн. 48 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються Статутом залізниць України та укладеними між сторонами договором про подачу та зберігання вагонів ТОВ „ВК Гірничодобувна промисловість № 413 від 23.11.2011р. та договором про організацією перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 06 від 15.01.2015р. В червні та серпні 2015 року при надходженні порожніх власних вагонів по повних перевізних документах для відповідача на залізничну станцію Скалат, після одержання ним повідомлення залізниці про готовність подавання вагонів, останні затримувалися на підходах до станції призначення в очікуванні подачі під завантаження з вини вантажоодержувача. Вказаний час затримки вагонів на коліях станцій затримки Тернопіль, Бірки-Великі, Зборів зафіксовано актами про затримку вагонів форми ГУ-23а. Крім того, після прибуття затриманих вагонів на станцію призначення, по причині зайнятості фронтів навантаження, ці вагони знову простоювали в очікуванні звільнення вантажних фронтів, про що станцією Скалат складені акти загальної форми ГУ-23. На підставі вказаних актів про затримку вагонів на підходах і на самій станції призначення позивачем нарахована плата за користування вагонами по відомостям форми ГУ-46, а також збір за зберігання рухомого складу на своїх осях по накопичувальних картках.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов зазначив, що позивачем не надано жодного акту загальної форми (форма ГУ-23), складених попутними станціями (ст. Тернопіль, ст. Бірки - ОСОБА_1, ст. Зборів Львівської залізниці), які б слугували підставами для матеріальної відповідальності вантажоодержувача, згідно приписів встановлених Статутом залізниць України та Правилами користування вагонами і контейнерами. Відтак акти про затримку вагонів (форма ГУ-23а), які не є актами загальної форми, не можуть вважатися достатніми та належними доказами для стягнення плати за користування вагонами з відповідача. Крім того, вказує, що позивачем не надано жодних доказів повідомлення одержувача про прибуття вантажів на станцію призначення (ст. Скалат), а відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки складені з недоліками, оскільки мають численні виправлення, зроблені позивачем в односторонньому порядку. У додаткових запереченнях від 14.01.2016р. відповідач зазначив, що ТОВ ВК «Гірничодобувна промисловість» вважає, що позивачем підтверджено належними доказами лише нарахування плати за користування вагонами на станції призначення (ст. Скалат) на загальну суму 5 371 грн. 32 коп., де дійсно були складені акти загальної форми (форма ГУ-23), які засвідчують обставини, та можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажоодержувача. В решті позовних вимог просив відмовити.

В судове засідання 26.01.2016р. представник позивача не зявився. Про причини неявки суд не повідомив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про свідчить підпис представника в повідомленні про перерву від 12.01.2016р. (т. 2, а.с. 59).

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалися перерви з 22.12.2015р. по 12.01.2016р., з 12.01.2016р. по 26.01.2016р.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2011р. між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця" (залізниця) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" (користувач) укладено договір про подачу та забирання вагонів № 413 при станції Скалат Львівської залізниці, яким визначено порядок здійснення подачі, розставлення на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з під'їзної колії, яка належить користувачу через стрілку № 6 до колії станції Скалат і обслуговується локомотивом залізниці.

Згідно з умовами вказаного договору (із наступними змінами) вагони на під'їзну колію подаються після повідомлення, яке передається по телефону, загальна кількість вагонів, які передаються на під'їзну колію однією групою не більше 25 одиниць (окатишевозів - 31 вагон).

За умовами договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 06 від 15.01.2015р. між залізницею та вантажовласником здійснюється електронний документообіг.

В червні та серпні 2015 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Гірничодобувна промисловість» на станцію Скалат надходили порожні власні вагони по повних перевізних документах. У зв'язку із зайнятістю станції Скалат іншими вагонами та неможливістю прийняття вагонів, адресованих відповідачу, що знаходяться на підходах, начальником дирекції видано накази про затримку вагонів на шляху слідування, на підставі яких складені акти на початок та кінець затримки.

Так, 04.06.2015р. на підставі наказу № ДН-2/143 по станції Тернопіль затримані направлені вантажовідправниками на адресу відповідача на станцію Скалат порожні власні вагони (вантаж на своїх осях), станцією Тернопіль складено акт про затримку вагонів №1 від 04.06.2015р.:

- №№56046329, 53142534, 55584478, 56040934, 56254071, 59952804, 53165619, 53073060, 55063184, акт про закінчення затримки №6 від 06.06.2015р.;

- №№59713982, 56077852, 59785121, 53188934, 59785535, 56263007, 56859036, 53073334, 59713982, 56077852, 59785121, 53188934, 59785535, 56263007, 56859036, 53073334, 56071517, 55063218, 5315334, 55063291, 56522253, 58377870, 55063192, 59952820, 56164783, 59785154, 53610374, акт про закінчення затримки №7 від 07.06.2015р.;

- №№52877982, 58377573, 54064068, 56518327, 53069407, 59784256, 55063267, 54066055, 55063077, 53069282, 56097868, 55063119, 54647011, 61908000, 56251002, 56108277, акт про закінчення затримки №8 від 07.06.2015р.;

- №№56067101, 56046188, 53750022, 56171051, 59952598, 53569653, 53109534, 59953133, 53153326, 58674631, акт про закінчення затримки №9 від 08.06.2015 р.;

- №56032253, акт про закінчення затримки №10 від 10.06.15р.

- №№53412227, 53602447, 61015459, 62006721, 52528692, 55117261, 62051834, 56951007, 54752068, 55081210, 56300353, 62255880, 54751581, акт про закінчення затримки №11 від 11.06.2015р.;

- №56964547, акт про закінчення затримки №12 від 16.06.2015р.

На підставі наказу № ДН-2/142 від 04.06.2015р. з тих же причин по станції Бірки -Великі затримані наступні порожні вагони (вантаж на своїх осях) та складено акт про затримку вагонів №1 від 04.06.2015р.:

- №№57582603, 54066071, 57582702, 53165734, 55584973, 59957795, 58336025, 56107915, 59957613, 56516180, 55113314, 56563760, 55366421, 53187605, 56515554, 55654404, 55080360, 53535779, акт про закінчення затримки №2 від 09.06.2015р.;

- №№56108426, 55070510, 54037049, 56254089, 53138228, 56331648, 57611261, 56255680, 52838190, 53520508, 52527629, 53169579, 56237167, 53509642, 60742525, 55119051, 52797669, 52512563, 53535225, 56953276, 53508701, 59084822, 5696465, 55842645, 53522843, 53502969, 53533519, 60459708, 53504742, 53529517, 56953730, 60364346, 53166666, акт про закінчення затримки №3 від 10.06.2015р.;

- №№53127726, 53517991, 61603239, 60264306, 62009725, 55120521, 58377136, 66686619, 61297222, 53266060, 62311923, 53513057, 58585712, 61076907, 53412375, 55181499, 59675942, 61247904, 61079414, 53547246, акт про закінчення затримки №4 від 13.06.2015р.

На підставі наказу № ДН-2/6 від 04.08.2015р. по станції Зборів затримані порожні власні вагони (вантаж на своїх осях):

- №№50015098, 67147033, 52554730, 52554755, 53186508, 53318556, 54017447, 54037940, 54037973, 54123716, 55225635, 55370514, 55636724, 55758072, 55796189, 56067044, 56098759, 56429699, 56430093, 56447899, 56455892, 57911448, 58335472, 58587379, 58587502, 58598624, 59960005, 59960419, 60620036, 60742251, 60776952, 60780012, 60788106, 61451902, 61602587, 61633178, 61754073, 61789079, 62060918, 62326533, 62326756, 66048521, 52377694, акт про затримку вагонів на початок затримки №1 від 04.08.2015р. та №2 від 11.08.2015р. про закінчення затримки.

Повідомлення про затримку передано представнику вантажодержувача засобами телефонного звязку (т. 1, а.с. 17, 18, 19).

Після прибуття затриманих вагонів на станцію призначення, по причині зайнятості фронтів навантаження, ці вагони знову простоювали в очікуванні звільнення вантажних фронтів. Факт затримки вагонів зафіксовано актами загальної форми про затримку вагонів станції Скалат:

- від 07.06.2015р. №№1371, 1376, 1386, 1379, 1389, 1390, 1393, 1394, 1392, 1395, 1396;

- від 08.06.2015 р. №№1399, 1402, 1398, 1403, 1400, 1396, 1410, 1409, 1408;

- від 09.06.2015р. №№1411, 1417, 1425; від 10.06.2015р. №№1436, 1441, 1439;

- від 11.06.2015р. №№1448, 1454, 1453, 1456, 1459, 1460, 1467, 1457, 1465;

- від 12.06.2015 р. №1472, 1473;

- від 13.06.2015р. №№1484, 1485;

- від 16.06.2015р. №№1543, 1551;

- від 16.08.2015р. №№2392, 2395.

На підставі вказаних актів позивачем нарахована плата за користування вагонами, яка внесена до відомостей плати за користування вагонами (форма ГУ-46). Представники відповідача підписали зазначені відомості із зауваженнями. Плата за користування вагонами за весь період затримки вагонів на місцях загального користування становить 358 500 грн.96 коп. з ПДВ.

Крім того, позивачем по накопичувальних картках №№150609081, НОМЕР_1, НОМЕР_2, 17089107, складених згідно з актами затримки вагонів по станціях Тернопіль, Бірки-Великі та Зборів, нарахований збір за зберігання рухомого складу на своїх осях у розмірі 12 501грн.48 коп. з ПДВ. Накопичувальні картки форми ФДУ-92 також підписані відповідачем із застереженнями.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 12.08.2015р. та 05.10.2015р. направлено на адресу відповідача претензії, які були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися з позовом до суду.

На підставі ст. 307 ГК України, ст.ст. 46, 119 Статуту залізниць України позивач просить стягнути з відповідача 371 002 грн. 44коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами (далі за текстом - Правила), затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. №113, зареєстрованим у Мінюсті України 15.03.1999р. за №165/3458 (з наступними змінами і доповненнями) (надалі - Правила). Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до пункту 3 Правил, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, ОСОБА_2 про затримку вагонів форми ГУ-23а, ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 Правил визначено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження і містять розрахунки платежів за користування вагонами, за маневрову роботу та за подавання й забирання вагонів.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил).

Відповідно до п. 9 Правил, про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ, облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. У пункті 13 вказано, що плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів під час перевезення в усіх випадках, крім тих, що залежать від залізниці.

Відповідно до пункту 12 Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Згідно з п. 15 Правил, якщо вагони, що належать підприємствам чи орендовані ними, затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Матеріалами справи підтверджується, що станціями затримки були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а та акти форми ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станціях, відповідно до Тарифного керівництва № 1 (затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 року за №340/16356) розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 у загальній сумі 358 500 грн. 96 коп. з ПДВ та збір за зберігання вантажів за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 у сумі 12 501 грн. 48 коп. з ПДВ.

Із наданих актів форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника, вбачається, що вони підписані як представниками залізниці так і представником вантажовласника, як це передбачено п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами.

Зазначені вище акти загальної форми підписано особами, які брали участь у засвідченні обставин, що стали підставою для їх складання (п. 3 Правил складання актів), а саме майстрами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_2. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вказані особи були уповноважені на підписання актів загальної форми ГУ-23, згідно наявних в матеріалах справи довіреностей (т. 1, 69-74).

Зазначені акти свідчать про затримку вагонів на станції призначення з вини відповідача.

Судом здійснено перевірку розрахунків виконаних позивачем, на підставі наданих позивачем в матеріали справи оригіналів документів, у звязку з чим суд приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві від 18.12.2015р. та додаткових запереченнях від 14.01.2016р., судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи, та з огляду на наступне.

Так, щодо заперечень відповідача про відсутність актів загальної форми, що повинні були складатися станціями затримки на підходах до станції призначення, суд зазначає, що за приписами пункту 5.10 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (із змінами внесеними 29.09.2008 р. N 04-5/225), у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, які залежать від вантажовласника, залізниця складає акт загальної форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Затримка вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення оформляється наказом залізниці, актом про затримку вагонів форми ГУ-23а, що складається станцією затримки вагонів і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, але не менше як двома особами відповідно до пункту 3 Правил складання актів. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" на станцію призначення, яка повинна інформувати вантажовласника про затримку вагонів з його вини шляхом вручення копії такого "Повідомлення..." не пізніше двох годин після його отримання станцією призначення. У вирішенні спорів про стягнення з вантажовласника плати за користування вагонами у випадку затримки вагонів і контейнерів на підходах до станції призначення судам належить перевіряти дотримання залізницями цього порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, залізницею повністю дотримано встановленого Правилами перевезень порядку оформлення затримки вагонів на підходах до станції призначення, що зафіксовано відповідними документами.

Посилання відповідача на відсутність доказів належного повідомлення одержувача про прибуття вантажів на станцію призначення Скалат також спростовуються матеріалами справи та поясненнями позивача. Так, відповідно до умов договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №06 від 15.01.2015р., між залізницею та ТОВ ВК «Гірничодобувна промисловість» запроваджено електронний документообіг. Таким чином повідомлення про прибуття вантажів на його адресу на станцію Скалат останній отримує від залізниці в електронному вигляді. Дата повідомлення (графа 11 електронної Книги прибуття вантажів форми ГУ-42) фіксується за часом накладення електронного цифрового підпису вантажоодержувача. Про прибуття спірних вагонів на станцію призначення належним чином повідомлено відповідача в електронній формі, про що свідчить витяг із електронної Книги прибуття вантажів, наданий позивачем в матеріали справи.

Не відповідає дійсності й твердження відповідача про те, що накопичувальні картки складені з недоліками, оскільки мають численні виправлення. Жодна із долучених до матеріалів справи накопичувальних карток не містить виправлень. Щодо виправлень у відомостях плати за користування вагонами, то всі вони у встановленому порядку завірені написом працівника станції: «виправленому вірити», а розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання проведені у повній відповідності з вимогами Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317, зареєстрованого у Мінюсті України 15.04.2009р. за №340/16356. Правильність застосування регульованих державою тарифів підтверджується розрахунком позовних вимог, який містить всі необхідні розрахунки часу користування та зберігання, який зафіксовано актами про затримку та актами загальної форми, та розміру нарахувань по кожному із вагонів. Крім того, як зазначає позивач, виправлення зроблені залізницею не в односторонньому порядку, а до пред'явлення відомостей для підписання представникам вантажовласника.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Так, відповідно до наявних матеріалів у справі, відповідачем не доведена відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на станції призначення та підходах до неї. Крім того, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 03.09.2013 року у справі № 904/2287/13 та у постановах ВГСУ у справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13.

За встановлених обставин, суд зазначає, що наявність заперечень відповідача у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальних картках не є, згідно з вимогами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, належними і допустимими доказами відсутності вини відповідача у спричиненні затримки вагонів на станції призначення та підходах до неї, відповідач не спростував доводів позивача, а також не довів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 358 500 грн. 96 коп. та збору за зберігання рухомого складу на своїх осях в розмірі 12 501 грн. 48 коп. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 45, 49, п. 5 ст. 81, ст. ст. 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" (49069, м. Дніпропетровськ, вул.. Червона, буд.. 37, приміщ. 2, ) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (79000, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1, ) 358 500 грн. 96 коп. (триста пятдесят вісім тисяч пятсот грн. 96 коп.) плати за користування вагонами, 12 501 грн. 48 коп. (дванадцять тисяч пятсот одну грн.. 48 коп.) збору за зберігання вантажу, 5 565 грн. 04 коп. (пять тисяч пятсот шістдесят пять грн. 04 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_7

Повне рішення складено 01.02.16р.