ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 січня 2016 року Справа № 31/215

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Корнілової Ж.О., Чернова Є.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги науково-виробничого ТОВ "Будівельник"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015
у справі№31/215
за позовомнауково-виробничого ТОВ "Будівельник"
доТОВ "Монолітстальбуд"
простягнення 315475,60 грн.
встановив:

У доданому до касаційної скарги клопотанні заявник просить відновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на отримання ним оскаржуваної постанови лише 02.12.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Застосування цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу, в тому числі і для господарського суду.

Постанову прийнято Київським апеляційним господарським судом 10.11.2015р. та надіслано сторонам 13.11.2015р., тобто з дотриманням вимог ч.4 ст.105 ГПК України, що вбачається з відмітки апеляційного суду на звороті останньої сторінки постанови (а.с.99 том 4).

Касаційну скаргу подано заявником лише 11.12.2015р., тобто зі значним пропуском встановленого процесуального строку, перебіг якого закінчився 30.11.2015р.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, вважає, що клопотання про відновлення пропущеного строку не підлягає задоволенню, а справа - касаційному провадженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску строку поважною.

Отже, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду виходячи з встановлення поважності причин пропуску строку. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обста вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Проте, заявником не надано жодних доказів щодо наявності поважних причин пропуску процесуального строку.

Колегія відхиляє голослівні посилання скаржника в обґрунтування поважності причини пропуску строку на отримання оскаржуваної постанови 02.12.2015р., оскільки згідно з ч.2 ст.36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Натомість до касаційної скарги заявником не додано оригінал поштового конверту чи засвідчену належним чином копію поштового конверту, в якому надійшла постанова Київського апеляційного господарського суду 10.11.2015, та який би з достовірністю підтверджував запізніле надсилання судом вказаної постанови та її ймовірне отримання адресатом 02.12.2015р.

Крім того, згідно ч.3 ст.105 ГПК України постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, з системного аналізу змісту ч.3 ст.105 та ч.1 ст.110 ГПК України вбачається, що перебіг строку подання касаційної скарги на постанову апеляційного господарського суду починається з наступного дня після прийняття відповідної постанови, тобто не залежить від моментів підписання її повного тексту чи отримання стороною.

Колегія також враховує присутність представника позивача при оголошенні вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні, яке відбулося 10.11.2015 року.

Таким чином, не може вважатися поважною в розумінні ст.53 ГПК України викладена у клопотанні причина пропуску процесуального строку, оскільки пропуск строку стався не з вини суду чи установи зв'язку, а внаслідок безпідставного зволікання заявника зі своєчасним виконанням норм процесуального закону, дотримання яких є обов'язковим для всіх учасників господарського процесу і залежить виключно від їх добросовісності.

Відтак, можливість вчасного подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду 10.11.2015 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

Отже, заявник не довів, що був позбавлений реальної можливості подати належно оформлену касаційну скаргу в межах встановленого процесуального строку.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, що в даному випадку не вбачається через відсутність обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання належним чином оформленої касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Відповідно до ч.2 ст.110 ГПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, клопотання про відновлення пропущеного строку підлягає відхиленню, а подана касаційна скарга - поверненню заявнику у зв'язку з відсутністю підстав (поважних причин) для поновлення строку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.53,86,110,1113,11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання науково-виробничого ТОВ "Будівельник" про поновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 у справі №31/215.

Касаційну скаргу науково-виробничого ТОВ "Будівельник" повернути заявнику, а справу №31/215 - до господарського суду м.Києва.

Судді: В.Овечкін

Ж.Корнілова

Є.Чернов