ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа № 911/5463/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біном - С», м.Бровари

про стягнення 6761,93 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біном С» (далі відповідач) про стягнення 6761,93 грн.

Провадження у справі №911/5463/15 порушено відповідно до ухвали суду від 23.12.2015 року та призначено справу до розгляду на 05.01.2016 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 05.01.2016 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 21.01.2016 року.

В судовому засіданні 21.01.2016 року позивач позовні вимоги підтримав та наддав витребувані судом пояснення. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору в судове засідання 21.01.2016 року повторно без поважних причин не зявився, відзив на позов не надав.

У звязку з чим, суд розглянув справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 30.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» в особі Боярського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІНОМ-С» (відповідач) був укладений Договір №BOY/2012/6.0388 (далі Договір) на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, дію якого було на підставі п.11.1 Договору продовжено, в тому числі на 2015 рік.

Відповідно до п.5.5. Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (відповідачем) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник (відповідач) самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником (відповідачем) до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Вартість транспортування природного газу магістральними газопроводами за липень 2015 року становила 275,30 грн. за тис. м. куб (без ПДВ) відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1888 від 30.06.2015 року «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу».

На виконання умов Договору відповідачу було надано послуги з транспортування природного газу у липні 2015 року в обсязі 17 139 куб. м. на загальну суму 5662,04 грн., які відповідачем не були оплачені.

Таким чином, за ТОВ «БІНОМ-С» утворилась заборгованість перед позивачем за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за липень 2015 року в сумі 5 662,04 грн.

Позивачем на адресу відповідача у відповідності до п.3.2. Договору було направлено разом з супровідним листом №2338/17 від 15.09.2015 два примірники актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за липень 2015 року, та два примірники актів звірки взаємних розрахунків станом на 31.08.2015 року.

Однак, відповідач всупереч умовам Договору не повернув позивачу підписаний акт за липень 2015 року, а також не повернув акт звірки взаємних розрахунків, не провів розрахунки за надані послуги по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами за липень 2015 року.

Позивач зазначає, що непідписання відповідачем акту наданих послуг по транспортуванню газу за липень 2015 року не спростовує факту надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у липні 2015 року.

Також, позивач зазначає, що 29.10.2015 року надсилав на адресу відповідача ОСОБА_2 вих.№7282/10-04 з вимогою про погашення заборгованості та сплати штрафних санкцій в загальній сумі 6369,80 грн., яка залишена без задоволення.

Судом встановлено, що позивач надсилав відповідачу для підписання два примірники акту наданих послуг, які не були підписані відповідачем та повернуті позивачу без поважних причин. При цьому, враховуючи, що між позивачем та відповідачем укладено Договір на транспортування природного газу і природний газ відповідачем споживався, тому сам факт поставки природного газу безумовно свідчить про надання послуг з його транспортування.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати послуг по транспортуванню природного газу, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 164,19 грн. інфляційних та 55,84 грн. 3% річних від простроченої суми. Також, на підставі п.7.3. Договору позивач просить стягнути з відповідача 879,86 грн. пені.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п.7.3. Договору у разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, з відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, пеня нарахована з 21.08.2015 року, тобто з наступного дня після настання кінцевого терміну розрахунків згідно з п. 5.5. Договору, за період, що не перевищує 6 місяців. Річні та інфляційні нараховані на суму заборгованості за фактичний період прострочення у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та факту прострочення платежу, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, річних та інфляційних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІНОМ-С» (07400, АДРЕСА_1, код 30598149) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (01021 м. Київ, Кловський узвіз 9/1, код 30019801) 5662,04 грн. основного боргу, 879,86 грн. пені, 55,84 грн. 3% річних, 164,19 грн. інфляційних та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик