донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.01.2016 справа №908/5007/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Зубченко І.В. Ломовцева Н.В., Попков Д.О. не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Ізвєстія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», с.Широке Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від09.11.2015р. (повний текст підписано 16.11.2015р.)
у справі№908/5007/15 (суддя Мойсеєнко Т.В.)
за позовомДержавного підприємства «Дослідне господарство «Ізвєстія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», с.Широке Запорізької області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, смт.Веселе Запорізької області
простягнення 10144,40грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Дослідне господарство «Ізвєстія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», с.Широке Запорізької області, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, смт.Веселе Запорізької області про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 3483,24грн., пені в сумі 3439,90грн., 3% річних в сумі 532,21грн. та інфляційних в сумі 2689,05грн., що разом становить 10144,40грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.11.2015р. (повний текст підписано 16.11.2015р.) у справі №908/5007/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що докази фактичного виконання договору оренди від 14.10.2008 р. в частині передачі та використання об'єкту оренди відсутні, і, відповідно, правомірність нарахування та стягнення орендної плати в сумі 3483,24грн. за спірний період позивачем не доведена. У зв'язку з цим немає підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих позивачем на дану суму заборгованості.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Державне підприємство «Дослідне господарство «Ізвєстія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 09.11.2015р. (повний текст підписано 16.11.2015р.) у справі №908/5007/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що після підписання договору оренди відповідач фактично прийняв у строкове платне користування приміщення шляхом зайняття даного приміщення без укладання та підписання між сторонами акту приймання-передачі майна, внаслідок чого позивачем нараховувалася оренда плата згідно рахунків та податкових накладних, наявних в матеріалах справи. За твердженнями скаржника, сторони фактично приступили до виконання умов договору та претензій один до одного не мали до часу виникнення заборгованості по сплаті орендної плати, оскільки заборгованість з орендної плати фактично виникла з січня 2009р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, призначено розгляд скарги на 26.01.2016р., явку сторін не визнано обов'язковою.

Представники сторін у судове засідання 26.01.2016р. не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі і додатково поданими доказами.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на викладене, враховуючи ті обставини, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства України виходячи з наступного.

14.10.2008р. між Державним підприємством "Дослідне господарство "Ізвєстія" ІОК УААН (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності (далі - договір).

В подальшому найменування орендодавця було змінено на Державне підприємство «Дослідне господарство «Ізвєстія» Національної академії аграрних наук України», про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію від 17.11.2010р. серії А01 № 159368.

За умовами п.1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене приміщення бару в смт.Веселе (надалі - майно) площею 137,55 кв.м., із них 42.3 кв.м. в оренду за адресою: смт.Веселе, Веселівського району, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі ДП «ДГ «Ізвєстія» ІОК УААН, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 41036,00грн., із них 42,3 кв.м. = 12619,58грн. Майно передається в оренду з метою громадського харчування, роздрібної торгівлі.

Відповідно до п.2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Орендар повертає майно орендодавцю (балансоутримувачу) аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п.2.4)

Сторонами у п.2.5 узгоджено, що обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі ст. 20 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за домовленістю сторін і становить без ПДВ за перший місяць оренди 298,26 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції 1,226 за 05-12.2006р., 01-12.2007р., 01-09.2008р.

Згідно з п.3.2, 3.3 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата в повному обсязі перераховується ДП «ДГ «Ізвєстія» ІОК УААН щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

За приписами пункту 3.5 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю у визначеному пунктом 3.3, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Як вбачається з п.10.1 договору, цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 14.10.2008р. по 14.10.2009р. включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 10.6).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2010 р. директором позивача був виданий наказ № 34 «Про розторгнення договору оренди №110; №111 від 14.10.2008р. магазин-бар смт.Веселе, АДРЕСА_1» у зв'язку з систематичною несплатою орендної плати і наявністю дебіторської заборгованості в сумі 15954,69грн. Було вирішено: 04.02.2010р. провести інвентаризацію наявності цілісності майна господарства; майстру-будівельнику господарства ОСОБА_5 разом із зав. господарством ОСОБА_6 забезпечити заміну замків на дверях магазину.

Крім того позивач вказує, що 05.04.2012 р. на адресу відповідача була відправлена вимога та акт звірки взаєморозрахунків, однак ці вимоги залишились без задоволення. У зв'язку з цим заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 3483,24грн., пені в сумі 3439,90грн., 3% річних в сумі 532,21грн. та інфляційних в сумі 2689,05грн.

Проаналізувавши умови договору, судова колегія дійшла висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором оренди (найму).

Згідно зі ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відносини оренди державного майна регулює спеціальний закон - Закон України від 10.04.1992 р. № 2269-ХІІ «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон).

За приписами ч.1, 4 ст. 13 даного Закону передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Орендодавець зобов'язаний передати орендарю об'єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди та призначенню майна, і повідомити орендаря про особливі властивості та недоліки майна, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна орендаря або інших осіб чи призвести до пошкодження самого майна під час користування ним.

Приписами статті 795 ЦК України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні положення містять пункту договору оренди. Так, відповідно до п.7.1 договору орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором по акту приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Крім того, згідно з п.2.5 договору обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з договором оренди від 14.10.2008р. та положень законодавства, доказом прийняття майна в оренду є підписання сторонами акту приймання-передачі майна, обов'язок по складанню якого відповідно до п.2.5 договору був покладений на позивача у справі.

Як встановлено судовою колегією, в матеріалах справи зазначений акт відсутній. Разом з тим, в поясненнях та в апеляційній скарзі позивач з цього приводу зазначив, що після підписання договору оренди відповідач фактично прийняв у строкове платне користування приміщення шляхом зайняття даного приміщення без укладання та підписання між сторонами акту приймання-передачі майна. Внаслідок цього позивачем нараховувалася оренда плата згідно рахунків та податкових накладних, наявних в матеріалах справи. За твердженнями позивача, сторони фактично приступили до виконання умов договору та претензій один до одного не мали до часу виникнення заборгованості по сплаті орендної плати, оскільки заборгованість з орендної плати фактично виникла з січня 2009р.

Проте зазначене не підтверджене жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, 34 ГПК України, зокрема позивачем не надано доказів фактичного користування відповідачем орендованим приміщенням. За приписами зазначених статей, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання скаржника на складання рахунків на сплату орендної плати та податкових накладних за спірний період судовою колегією не приймаються, оскільки вони складені позивачем одноособово, а докази вручення рахунків відповідачу відсутні.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками господарського суду Запорізької області про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу з орендної плати в сумі 3483,24грн., оскільки факт користування відповідачем об'єктом оренди не доведений.

Стосовно позовних вимог про стягнення пені в сумі 3439,90грн., 3% річних в сумі 532,21грн. та інфляційних в сумі 2689,05грн. колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає.

За приписами ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ч.1 ст.218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що факт порушення з боку відповідача зобов'язань щодо сплати орендної плати не доведений, господарський суд Запорізької області дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих позивачем на суму заборгованості.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 09.11.2015р. (повний текст підписано 16.11.2015р.) у справі №908/5007/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Ізвєстія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», с.Широке Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 09.11.2015р. (повний текст підписано 16.11.2015р.) у справі №908/5007/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.11.2015р. (повний текст підписано 16.11.2015р.) у справі №908/5007/15- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Н.В. Ломовцева

Д.О. Попков

Надруковано 6 прим.:

1 - позивачу;

2 - відповідачу;

1 - до справи;

1 - ГСЗО;

1 - ДАГС