ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.16р. Справа № 904/10291/15

За позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД"

про стягнення 553 035,53 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 19-10-15 від 19.10.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 553 035,53 грн. за договором поставки, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні господарським судом оглядалась справа № 904/3226/15 за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до ТОВ "Амстор Трейд", у результаті чого виявлено, що Позивачем у наведеній справі, серед інших, заявлялась вимога про стягнення з Відповідача боргу за накладною від 04.12.14р. на суму 314,40 грн., рішенням суду від 14.05.15р. позов задоволено, борг за цією ж накладною, серед інших, є предметом спору у даній справі.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.04.14р. Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (Позивач, Постачальник) з ТОВ "Амстор Трейд" (Відповідач, Покупець) укладено договір № 624 (далі Договір), за п. 1.1. якого постачальник зобов'язався поставляти товар на умовах (в редакції Інкотермс 2010), а Покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов Договору.

Товар, що підлягає поставці визначається Специфікацією (Додаток № 3), яка є невід'ємною частиною Договору.

За п. 1 Додаткової угоди до Договору, Покупець зобов'язався надавати Постачальнику послуги в порядку та на умовах, визначених у Додатку, а Постачальник зобов'язався своєчасно сплатити їх вартість.

Покупець надає Постачальнику послуги, спрямовані на збільшення обсягу реалізації товару (маркетингові, рекламні, інформаційні послуги тощо, визначені у п. 1.2. Додатку).

Відповідно до п. 2.5 Протоколу розбіжностей до Договору, Постачальник зобов`язався надавати разом з кожною партією товару до торгового центру Покупця наступні документи:

- транспортну накладну (за формою згідно Додатку № А), що не містить інформацію про ціну товару;

- замовлення;

- санітарно-гігієнічний висновок;

- посвідчення якості товару;

- ветеринарне свідоцтво;

- копію декларації виробника про оптову ціну на продовольчі товари, або інформацію про митну вартість імпортних товарів, щодо яких запроваджено державне регулювання;

- технічний паспорт (на побутові товари);

- інші документи на товар, надання яких передбачено чинним законодавством України;

- довіреність на представника постачальника або перевізника, яка надає право передачі товару, отримання поверненого Покупцем товару, складання актів невідповідності товару умовам договору або вимогам законодавства.

Якщо вищезазначені документи (чи один з них) не будуть надані разом з товаром або будуть надані в неналежному вигляді чи не в повному обсязі, то покупець має право не приймати такий товар або відстрочити дату розрахунку з Постачальником на строк затримки оформлення (надання) необхідних документів.

В п. 4.9 Договору сторони дійшли згоди про те, що ненадання Постачальником документів, що не відповідають умовам Договору або нормам чинного в Україні законодавства, при прийманні товару може бути підставою для відмови від приймання товару.

Про відсутність документів Постачальник повідомляється системою EDI або будь-яким іншим засобом зв'язку, у т.ч. електронною поштою, на розсуд покупця.

В п. 5.1. Договору сторони погодили, що його загальну суму складає сума товару, отримана Покупцем за усіма накладними.

Відповідно до п. 5.2. Договору ціна на товар формується в українській національній валюті, включаючи ПДВ, за винятком товарів (операцій), що звільняються від оподаткування податком на додану вартість згідно з діючим законодавством України.

Виконуючи умови Договору, у період з 01.12.14р. по 31.12.14р. Позивач поставив Відповідачеві товар на загальну суму 751 900,37 грн. і 02.01.15р. поставив товару на суму 7 197,21 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких долучено до матеріалів справи. Частину товару повернуто Позивачеві, що підтверджується актом звірки розрахунків від 08.05.15р.

У п. 5.6. Протоколу розбіжностей до Договору, сторони погодили, що Покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, за вирахуванням сум, які передбачені даним Договором, які настануть після спливу 35 календарних днів з моменту поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Покупець здійснює оплату товару два рази на тиждень по робочих вівторках та четвергах (в день, який настане раніше після спливу строку оплати).

Доказів виконання зобов'язань щодо оплати поставленого товару в строки, визначені у Договорі, на момент розгляду спору, Відповідач не надав.

За розрахунком Позивача, станом на 23.11.15р., борг Відповідача перед Позивачем становив: 401 629,00 грн. (611 275,81 грн. (загальна суму боргу за Договором) 209 646,81 грн. (сума боргу, яка була предметом позову у справі № 904/3226/15).

На прострочений борг Відповідача - 401 629,00 грн., Позивачем нараховані збитки від інфляції 141 899,48 грн. (за період лютий жовтень 2015р.) та 3 % річних 9 507,05 грн. (за період прострочення з 09.02.15р. по 23.11.15р.).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіряючи розрахунки Позивача, господарським судом оглядалась справа № 904/3226/15 за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до ТОВ "Амстор Трейд", у результаті чого виявлено, що Позивачем у наведеній справі, серед інших, заявлялась вимога про стягнення з Відповідача боргу за накладною від 04.12.14р. на суму 314,40 грн., рішенням від 14.05.15р. позов задоволено, борг за цією ж накладною, серед інших, є предметом спору у даній справі.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України).

Оскільки рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.15р. у справі № 904/3226/15 вирішений господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, як у даній справі за заявленою накладною від 04.12.14р. на суму 314,40 грн., суд вважає, що провадження у цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Доказів виконання зобов'язань з оплати решти поставленого товару на суму 401 314,60 грн. (401 629,00 грн. 314,40 грн.) в обумовлені Договором строки, на момент розгляду спору, Відповідач суду не надав.

Господарський суд визнає обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи (Договором, накладними) вимогу Позивача про стягнення з Відповідача 401 314,60 грн. боргу за поставлений у період з 01.12.14р. по 02.01.15р. і не оплачений Відповідачем товар.

Оскільки найменший період визначення індексу інфляції складає місяць, за перерахунком суду збитки від інфляції на суму боргу 401 314,60 грн. за період прострочення з березня по жовтень 2015р. становлять - 114 452,73 грн. Три відсотки річних на суму боргу 401 314,60 грн. за період прострочення з 09.02.15р. по 23.11.15р. 9 499,61 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 401 314,60 грн. основного боргу, 114 452,73 грн. збитків від інфляції, 9 499,61 грн. - 3 % річних; провадження у частині вимог про стягнення з Відповідача 314,40 грн. підлягає припиненню, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, п. 2 ч. 1 ст. 80, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" (49038, м.Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27, код 391 353 15) на користь Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" (31104, Хмельницька область, м. Старокосятянтинів, вул. Франка, 47, код 319 525 91) 401 314,60 грн. основного боргу, 114 452,73 грн. збитків від інфляції, 9 499,61 грн. - 3 % річних, 7 879,01 грн. - витрат зі сплати судового збору.

Провадження у справі у частині вимог про стягнення з Відповідача 314,40 грн. припинити.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено ______________