ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року Справа № 904/8904/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Крицька Я.Б.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №109-16 від 15.01.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №964 від 30.12.2015 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у справі №904/8904/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Украгро НПК", м. Жашків, Черкаська область

до державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

про стягнення 23 625 грн.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року приватне акціонерне товариство «Украгро НПК» (надалі - ПАТ «Украгро НПК») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з державного підприємства «Придніпровська залізниця» (надалі ДП «Придніпровська залізниця» ) на свою користь 23 625 грн. збитків та понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у справі №904/8904/15 (суддя Кеся Н.Б.) позов задоволено частково; з ДП «Придніпровська залізниця» на користь ПАТ «Украгро НПК» стягнуто 14 253 грн. 75 коп. збитків та 734 грн. 86 коп. судових витрат; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на свою користь 23 187 грн. 67 коп. збитків, завданих незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованим и та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (надалі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до п.1 ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України)).

Накладна, у відповідності із ст.6 Статуту залізниць України, це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст.23 Статуту залізниць України).

Завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами (ч.1 ст.30 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса (ч.1 ст. 37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст.105 Статуту залізниць України).

За положеннями ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення (п. а ст. 111 Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ УкрАгро НПК (покупець) та ТОВ НФ Трейдінг Україна (постачальник) укладено договір про постачання товару № ДГ_NP_006945 від 31.03.2015 року, за умовами якого постачальник зобовязується передати у власність покупцеві товар, найменування, асортимент, кількість, вид упаковки якого зазначається у специфікації (специфікаціях), яка (які) є невідємною частиною договору, а покупець, в свою чергу, зобовязується прийняти його та сплатити.

Пунктом 3.9 договору передбачено, що право власності на товар у покупця виникає з моменту передання йому товару. При цьому, переданням товару вважається вручення його покупцеві (вантажоодержувачу) або перевізникові для відправлення покупцеві (вантажоодержувачу), або вручення покупцеві товарно-розпорядчого документа на товар.

Ціна товару зазначається у специфікації, яка є невідємною частиною договору (п. 4.1 договору).

Специфікацією №CP_NP_006945/1 від 31.03.2015 року до вищезазначеного договору визначено: найменування товару добриво складне мінеральне, вид упаковки біг-бег 0, 85 т, в мішках 50 кг, одиниця виміру т, кількість 14000, ціна за одиницю 10900 грн. з ПДВ за 1 т.

За залізничною накладною № 43720051 від вантажовідправника ПАТ Сумихімпром на адресу позивача 16.06.2015 року у вагоні №60240884 надійшло добриво хімічне та мінеральне, не поіменоване в алфавіті.

На станції Мечетна Придніпровської залізниці була проведена перевірка маси вантажу, за результатами переважування у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України було складено комерційний акт АА №063479/3 від 18.06.201 року, в якому зазначено, що під час вивантаження вантажу з вагону № 60240884 виявлено: у нижньому ярусі 36 контейнерів, у верхньому ярусі 32, що менше на 2 контейнери (біг-беги), окрім того у трьох біг-бегах порушено цілісність пломби заводу-виробника. При зважуванні вага брутто трьох біг-бегів з тарою вагону склала 25200 кг, тара вагону 23 200 кг., нетто вантажу, що залишився у трьох біг-бегах 2 000 кг, недостача 550 кг., загальна недостача по вагону 2 250 кг.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за N 862/5083 (надалі - Правила видачі вантажів), вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів; норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту Залізниць України).

Відповідно до довідки ПАТ Сумихімпром від 03.07.2015 року№ 21-3921 вартість однієї тони вантажу, що був зданий до перевезення у вагоні №60240884 становить 10 500 грн.

Заявлена позивачем відповідальна вагова недостача вантажу становить 23 625 грн. (10 500 грн. х 2,25 тонн=23 625 грн.).

Апелянт зазначає, що вантаж перевозився у спеціалізованій контейнерній упаковці (біг-бег), яка складається з двох шарів: основного поліпропіленового, та додаткового поліетиленового вкладиша, та за своїми властивостями унеможливлює як втрату (розсип, просочування) вантажу так і проникнення вологи (опадів тощо) ззовні. Посилавшись на Постанову Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» № 1545-ХІІ від 12.09.1991 року, та Постанову Держкомпостачу СРСР № 15 від 20.03.1989 року «Про затвердження норм природного убутку мінеральних добрив під час зберігання та перевезення автомобільним та залізничним транспортом», вказує що вищезазначеною Постановою встановлено, що для мінеральних добрив в упакованому вигляді, які перевозяться залізничним транспортом, встановлюється норма природного убутку в розмірі 0, 07 % від маси вантажу, що перевозиться та що дана норма є спеціальною по відношенню до п.27 Правил видачі вантажів, та встановлює норму природного убутку саме для упакованих мінеральних добрив.

Згідно Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР» № 1545-ХІІ від 12.09.1991 року до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України, тоді як діючим законодавством України спірні питання врегульовані.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів норми недостачі розраховуються для вантажів, які переводяться в тарі й упаковці, від маси брутто.

Згідно п. 3.13 Роз'яснень президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 року відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, з огляду на яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вантажу під час перевезення, оскільки навіть у разі розкрадання вантажу під час перевезення недостача в межах граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати не пов'язана із розкраданням.

Таким чином, розмір недостачі склав: 2250 кг (виявлена недостача) 892,5 кг (1,5% - норма недостачі) = 1357,5 кг. Враховуючи вартість 1 т вантажу (10 500 грн. з ПДВ), вартість недостачі вантажу у вагоні № 60240884 становить:1357,5 кг х 10500 грн./т = 14 253 грн. 75 коп.

Відповідачем як перевізником, не було виконано належним чином свого обовязку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, у звязку з чим колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 14 253 грн. 75 коп.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у справі №904/8904/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складено 29.01.2016 року)