ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.16р. Справа № 904/10401/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Марганець кий рудоремонтний завод", м. Марганець Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 625 510, 12 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, представник, довіреність № 09-32/460 від 12.07.15р.;

від відповідача - ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 15.12.15р.;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 31.12.15р. та заяви про виправлення описки у заяві про збільшення позовних вимог від 18.01.16р., просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" (далі - відповідач) суми 106 140,92 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 291 623, 22 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 19 664, 72 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 25 980, 81 грн. 3% річних, за прострочення сплати кредиту, 2 249, 07 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 275 521, 37 грн. пені за прострочення сплати кредиту, а всього суму 721 180, 11 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії №461/02-11 від 22.12.11р.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві вказує, що ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» звертався до позивача з проханням не нараховувати штрафні санкції з огляду на те, що відповідачем повністю погашено заборгованість перед позивачем. Разом з тим, відповідач вказує, що споживачами значного відсотка продукції, що виробляється ним, є суб'єкти господарювання, розташовані в зоні антитерористичної операції, які влітку 2014р. просили в своїх листах зупинити відвантаження продукції на невизначений час і ці форс-мажорні обставини або обставини непереборної сили суттєво вплинули на графік погашення зобов'язань за кредитним договором.

Разом з тим, в судовому засіданні 18.01.2016 року відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій в порядку статті 233 Господарського кодексу України.

16.12.2015р. від Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про розірвання та припинення з дати 03.09.2015р. Кредитного договору №461/02-П від 22.12.2011р., договору застави обладнання від 22.12.2011р. №462/08/1-11, договору застави товарів в обороті від 22.12.2011р. № 463/08/1-11 та скасування реєстрації застави рухомого майна з Державного реєстру обтяження рухомого майна, зареєстрованого 22.12.2011р. за №11998687, №11998746, №11998817 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 16.12.2015 року зустрічну позовну заяву повернуто згідно положень п.п. 4, 6 ч.1 ст.63 ГПК України.

18.01.2016 року відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі №904/10401/15 до розгляду господарським судом міста Києва позовної заяви ПАТ "Марганецький рудоремонтний завод" до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про розірвання та припинення дії Кредитного договору між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» № 464/02-11 від 22.12.2011р. (в редакції всіх змін та доповнень до нього) з моменту вступу рішення суду в законну силу по справі № 904/6211/14 з 10.12.2014р. та Кредитного договору № 461/02-11 від 22.12.2011р. (в редакції всіх змін та доповнень до нього) з моменту вступу рішення суду в законну силу по справі № 904/6212/14 з 04.03.15р.; розірвання та припинення дії договорів застави обладнання між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» за №465/08/1-11 від 22.12.2011р. з 10.12.2014р., та № 462/08/1-11 від 22.12.2011р., з 04.03.2015р., та №463/08/1-11 з 10.12.2014р.

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 16.12.2015 року оголошено перерву до 18.01.2016 року

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.11р. сторонами укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №461/02-11 (далі - Кредитний договір), відповідно до п.2.1 якого банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії зі встановленням Ліміту кредитної лінії у розмірі 1 823 773,00 грн., кредитування відбувається шляхом надання позичальникові кредитних коштів в межах окремих ОСОБА_3, загальна сума яких не може перевищувати Ліміт кредитної лінії. Встановлення розміру кожного ОСОБА_3 відбувається після підписання з позичальником Договору про надання ОСОБА_3 в межах встановленого ліміту кредитування, в якому визначається, крім іншого, строк користування ОСОБА_3, процентна ставка. Договори про надання ОСОБА_3 в межах встановленого ліміту кредитування є невідємними частинами цього Договору.

Відповідач зобовязався отримати кошти в межах ОСОБА_3, виконати всі обовязки, що витікають зі змісту Кредитного договору, і повністю погасити свої Боргові зобовязання у терміни (строки), встановлені цим Договором.

Відповідно до п.2.3 Кредитного договору дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 26.09.14р.

Пунктом 2.4 Кредитного договору визначено, що кредит надається з цільовим призначенням на поповнення обігових коштів.

Згідно з п.3.1 Кредитного договору кредит надається банком позичальникові шляхом перерахування коштів на підставі Заявки позичальника з позичкових рахунків, зазначених в Договорах про надання ОСОБА_3 в межах загального ліміту кредитної лінії та відкритих Банком в філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Дніпропетровськ" на поточний рахунок позичальника №923 в філії Банку та подальшою оплатою з поточного рахунку позичальника відповідно до цільового призначення кредиту.

Згідно з п.3.2 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються Банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 19% річних (без ПДВ).

Банк має право збільшити процентну ставку за користування кредитом на три процентні пункти у випадках не переведення грошових потоків в обсягах, передбачених п.3.11.1 цього Договору; не підтримки позитивного значення власного капіталу впродовж всього періоду фінансування; не надання Банку щорічної та щоквартальної фінансової звітності Позичальника згідно з п.4.2.4 цього Договору.

За умовами п.3.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом в межах кожного окремого ОСОБА_3 нараховуються ПАТ Промінвестбанк, починаючи з дати першого списання коштів з позичкового рахунку та нараховуються щомісячно на суму фактичного щоденного залишку заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів у місяці і в році. Нарахування процентів здійснюється за поточний календарний місяць в останній банківський день місяця, при остаточному повернені кредиту в дату його повернення, у випадку дострокового повернення кредиту до дня повернення кредиту в дату його повернення, а у випадку прострочення кредиту до дня його повного погашення в день скасування заборгованості. Проценти сплачуються відповідачем щомісячно в день їх нарахування з поточного рахунку Позичальника або з будь-яких інших рахунків Позичальника, відкритих у будь-яких установах банків на рахунок №923, відкритий у філії Банку.

Після укладення Кредитного договору до нього вносились зміни, шляхом укладення відповідних Договорів.

Так, відповідно до Договору про внесення змін №463а/02-11 від 22.12.11р. пункти 2.1 та 3.1 Кредитного договору викладені в новій редакції.

22.12.11р. сторонами укладений Договір про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування №463б/02-11 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №461/02-11 від 22.12.11р. далі Договір про надання траншу, згідно якого в рамках Кредитного договору Відповідачу надається ОСОБА_3 невідновлювального кредиту в межах встановленого ліміту кредитування (в загальному розмірі 1 823 773,00 грн.). ОСОБА_3 в сумі, яка не перевищує 1 823 773,00 грн. здійснюється протягом січня-березня 2012р. Проценти за користування кредитом, наданим в межах цього ОСОБА_3, нараховуються ПАТ Промінвестбанк та сплачуються Відповідачем у розмірі 19% річних. Порядок нарахування та сплати процентів, а також зміна розміру відсоткової ставки відбувається у порядку, передбаченому Кредитним договором. Кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах цього ОСОБА_3 26.09.14р. Встановлення ліміту погашення першого траншу здійснюється за графіком. Всі інші умови користування кредитом в межах кожного ОСОБА_3 передбачені умовами Кредитного договору.

Пунктом 5 Договору про надання траншу встановлено, що після підписання цього Договору про надання траншу втрачає силу Договір про внесення змін №463а/02-11 від 22.12.11р. до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №461/02-11 від 22.12.11р.

05.03.13р. сторонами укладено Договір №95/02-13 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого у звязку з припиненням діяльності філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Дніпропетровськ" шляхом реорганізації у Обласне відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Дніпропетровськ та перенесення обліку заборгованості Відповідача до Центрального офісу ПАТ Промінвестбанк, по всьому тексту Кредитного договору слова та цифри "філія "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Дніпропетровськ", "код банку 305437" у відповідних відмінках змінено відповідно словами та цифрами "Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", код банку 300012" у відповідних відмінках.

25.04.13р. сторонами укладений Договір про внесення змін та доповнень №142/02-13 до Кредитного договору, відповідно до якого, зокрема були внесені зміни до пунктів 2.3., 3.2, 3.3 цього Договору.

Так, за умовами зміненого п.3.2 Кредитного договору за користування кредитом в рамках встановлених ОСОБА_3, Позичальник повинен сплачувати Банку проценти, розмір яких встановлюється Договорами про надання ОСОБА_3 в межах встановленого ліміту кредитування, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. При цьому позивач та відповідач домовились, що максимальний розмір відсоткової ставки не може перевищувати 28% річних.

Банк має право збільшити процентну ставку за користування кредитом на три процентні пункти у випадках не переведення грошових потоків в обсягах, передбачених п.3.11.1 цього Договору; не підтримки позитивного значення власного капіталу впродовж всього періоду фінансування; не надання, банку щорічної та щоквартальної фінансової звітності Позичальника згідно п.4.2.4 цього Договору. Зміна процентної ставки здійснюється з місяця, наступного за тим, в якому виявлене таке порушення, без укладення додаткових договорів про внесення змін до Кредитного договору. Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 3-х банківських днів з дати її зміни, початковий розмір якої може бути переглянутий у разі виправлення вказаних порушень.

За зміненим п.3.3 Кредитного договору нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.

Нарахування процентів за користування кредитом за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями.

Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця.

Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються відповідачем у валюті, в якій відповідачу було надано кредит, щомісячно 1-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої відповідач має право користуватись кредитом.

Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевого терміну повернення кредиту, що вказаний п.2.3 Кредитного договору, сплачуються відповідачем щоденно.

При цьому сторони встановлюють, що зобовязання відповідача по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5 (пятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). Проценти, що нараховані за останній календарний місяць терміну дії кредиту, не вважаються простроченими протягом наступних 5 календарних днів після закінчення цього терміну.

У випадку, якщо кінцева дата сплати процентів припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, позичальник зобовязаний здійснити сплату процентів в останній робочий день напередодні.

Проценти за грудень місяць сплачуються відповідачем не пізніше останнього робочого дня цього ж місяця. Якщо перша видача кредиту була здійснена в грудні місяці, то нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати першої видачі кредиту по останній календарний день грудня місяця в порядку, визначеному у цьому пункті Кредитного договору.

Відповідач сплачує проценти шляхом перерахування коштів на рахунок №4829/980, відкритий у ПАТ "Промінвестбанк", код Банку 300012.

Згідно з п. 4.2.2, 4.2.3 Кредитного договору відповідач зобовязався використовувати кредит за цільовим призначенням і у встановлений Кредитним договором строк повернути отримані суми кредиту та своєчасно сплачувати плату за кредит та проценти за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених Кредитним договором, а також суми передбаченої цим Договором неустойки.

За умовами п.4.2.7 Кредитного договору відповідач зобовязався незалежно від настання кінцевого строку погашення кредиту сплатити заборгованість за кредитом, усі нараховані проценти за користування кредитом та неустойку за умови настання обставин, вказаних у п.4.3.4 Кредитного договору.

Пунктом 4.3.4 Кредитного договору встановлено, що Банк має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) дострокового повернення кредиту, та/або процентів за користування кредитом, та/або суми неустойки, передбачених цим Договором, письмово попередивши про необхідність такої сплати не менше ніж за 10 (десять) календарних днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню коштів, у випадках, зокрема коли Позичальник не виконав у строк свої обовязки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або інші обовязки по сплаті грошових коштів, передбачені цим Договором.

Відповідно до п.5.2 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень №142/02-13 від 25.04.13 р.) за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник сплачує пеню, яка обчислюється щоденно за методом "факт/факт" від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно. За несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, що нараховані після настання кінцевої дати повернення кредиту, що вказана у п.2.3 цього Договору, пеня не нараховується.

Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в рахунок встановленого ліміту кредитування в розмірі 1 823 773,00 грн. надав відповідачу ОСОБА_3 у розмірі 1 818 797,70 грн., проте відповідач неналежним чином виконував свої обов'язки за Кредитним договором, в зв'язку з чим позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 р. у справі №904/6212/14 позовні вимоги ПАТ Промінвестбанк задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ Промінвестбанк 567 973,00 грн. - основного боргу за кредитом; 18035,09 грн. - боргу за процентами за користування кредитом за період з 01.10.2014 р. по 30.11.2014 р., 32 605,39 грн. пені за прострочення строку погашення кредиту, 396,71 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 13 040,26 грн. судового збору та надано Відповідачу відстрочку виконання рішення господарського суду на6 місяців - до 03.06.2014 р. включно. У решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 р. у справі №904/6212/14 рішення господарського суду Дніпропетровської області змінено, відстрочено виконання рішення строком на 9 місяців - до 03.09.2015 р., іншій частині залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.03.2015р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2014р. у справі №904/6212/14 в частині часткового задоволення вимог ПАТ «Промінвестбанк» про стягнення 65 210,78 грн. пені за прострочення строків погашення кредиту, 793,41 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом та 13 040,26 грн. судового збору скасовано та в означеній частині передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду, в іншій частині постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 р. залишена без змін.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 р. у справі №904/6212/14 при новому розгляді справи позов ПАТ «Промінвестбанк» в частині стягнення пені задоволено частково у зв'язку зі зменшенням розміру пені на 50%, стягнуто з відповідача на користь позивач суму 32 605,39 коп. пені за несвоєчасну сплату сум кредиту, 396, 71 грн. пені за несвоєчасну сплату сум процентів та 13 040,25 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2015р. у справі №904/6212/14 змінено, частина друга резолютивної частини рішення викладена у наступній редакції: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» (53401, м.Марганець Дніпропетровської області, вул. Радянська, 162, ідентифікаційний код 05448389) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м.Київ, пров. Шевченка, 12, ідентифікаційний код 00039002) в особі Обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Дніпропетровськ (49070, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 17) суму 65 210, 78 грн. пені за несвоєчасну сплату сум кредиту, 732, 40 грн. пені за несвоєчасну сплату сум процентів та 13 039 грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору», в іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 року залишено без змін.

Разом з тим, вищевказаною постановою касаційної інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача суму 913, 50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, судами попередніх інстанцій у справі №904/6212/14 встановлено обставини справи щодо належного виконання позивачем своїх зобов'язань по наданню кредитних коштів та факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Крім того, при новому розгляді справи були встановлені обставини, що п.3.4 Кредитного договору позивач та відповідач збільшили строк нарахування пені за прострочення сплати відповідних платежів, яким передбачено, що у випадку, якщо банком застосована до позичальника неустойка у вигляді пені, остання нараховується банком з дати виникнення обставин, що є підставою для нарахування пені, до дати припинення цих обставин включно, та сплачується позичальником на рахунок, номер якого повідомляється банком позичальнику негайно після його відкриття, що відповідає вимогам ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Вказані обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №904/6212/14, мають преюдиційне значення при розгляді даної справи, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи №904/6212/14.

Між тим, згідно ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою, зокрема, в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його (позикодавця) банківський рахунок.

За приписами ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У підпункті 7.1 п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом статей 598-609 Цивільного кодексу України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконане в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Пунктом 7.2 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. визначено, що наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки або розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно п.3.2 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень №142/02-13 від 25.04.2013р.) проценти повинні сплачуватись відповідачем починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.

Вказані проценти є платою за користування кредитними (чужими) коштами у розумінні ст.ст.536, 1048, 1054 Цивільного кодексу України та відповідач зобов'язаний сплачувати їх саме за користування чужими, тобто залученими на певний строк, коштами, в незалежності від того, чи порушено ним грошове зобов'язання.

Згідно п.6.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами.

Отже обов'язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитними коштами є істотною умовою кредитного договору та не носить характеру штрафних санкцій.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до пункту 5.1 частини 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно п.5.2 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень №142/02-13 від 25.04.2013 р.) за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом відповідач сплачує пеню, яка обчислюється щоденно за методом «факт/факт» від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно. За несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, що нараховані після настання кінцевої дати повернення кредиту, що вказана у п.2.3 цього Договору, пеня не нараховується.

Згідно положень частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як роз'яснено у п.2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питанні практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати 6 місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Згідно абз. 1 п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» роз'яснено, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Таким чином, положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України щодо нарахування штрафних санкцій в межах 6 місяців застосовуються до відповідних правовідносин лише у разі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пунктом 3.4 Кредитного договору банк та позичальник погодили строк нарахування пені, зазначивши, що у випадку, якщо банком застосована до позичальника неустойка у вигляді пені, остання нараховується банком з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно.

Враховуючи викладене, позивач нарахував до сплати відповідачу проценти за користування кредитом за період з 01.12.2014р. по 24.11.2015 р. у розмірі 106 140,92 грн., інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період з 03.09.2013р. по 24.11.2015р. у розмірі 291 623,22 грн., інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 19 664,72 грн.; 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 02.09.2013р. по 24.11.2015р. у розмірі 25 980,51 грн.; 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2 249,07 грн., а також пеню за прострочення сплати кредиту за період з 01.12.2013р. по 24.11.2015р. у розмірі 275 521,37 грн., що становить загальну суму 721 180, 11 грн. та відображається в розрахунку позивача.

Повідомленням №104-39-09/732 від 09.09.2015р. позивач сповістив відповідача про наявність заборгованості за Кредитним договором та необхідність її погашення протягом 10 календарних днів з дати його отримання.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення судом розміру присудженої до стягнення неустойки є правом суду, яке реалізується ним на визначених законом підставах.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та зазначено в постанові Вищого господарського суду Україні від 22.04.2015 року по справі №904/6212/14 дебіторська заборгованість ПАТ "Марганецький рудоремонтний завод" за продукцію, товари та послуги за 9 місяців 2014 року становить 4 016 грн., незавершене виробництво за 9 місяців 2014 року збільшилось на 5 547 грн., показники готової продукції збільшились на 325 000 грн., кредиторська заборгованість за товари, роботи та послуги за 9 місяців 2014 року дорівнює 16 354 грн., заборгованість із заробітної плати збільшилась до 587 000, 00 грн.

При цьому, ряд контрагентів, яким відповідач постачав свою продукцію, розташовані в Донецькій та Луганській областях, на території яких відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.14р. здійснювалася антитерористична операція. Дані підприємства, посилаючись на проведення бойових дій та неможливість здійснення господарської діяльності, звернулись до відповідача з проханням зупинити відвантаження продукції на невизначений час. Значна кількість продукції для таких контрагентів виготовлена на суму 7 625 941 грн. й неодержана ними, у звязку з обставинами, які склались у Донецькій та Луганській областях, а відповідач відповідно не отримав розрахунок за виготовлену та непоставлену продукцію.

Враховуючи викладене, та з огляду на повне погашення кредиту, господарський суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір пені на 50% від належної до стягнення суми, що буде становити суму 137 760, 69 грн., а у стягненні решти пені - відмовити.

Заявлені ж до стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

З приводу заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, суд зазначає наступне.

Нарахування пені, інфляційних та 3% річних здійснено позивачем з дотриманням положень п.3.2 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень №142/02-13 від 25.04.2013р.), п.п.3.1, 3.2, 5.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», ст. 625 ЦК України, ч.1 ст. 1050 ЦК України.

Решта заперечень відповідача відхиляється судом за необґрунтованістю.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки обставини зазначені у клопотанні, на які відповідач посилається як на підставу для його задоволення, не є такими, що унеможливлюють розгляд справи по суті.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення збільшених позовних вимог.

Судові витрати у справі покладаються на відповідача згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" (53401, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська, 162, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ) суму 106 140, 92 грн. (сто шість тисяч сто сорок грн. 92 коп.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 291 623, 22 грн. (двісті девяносто одна тисяча шістсот двадцять три грн. 22 коп.) інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 19 664, 72 грн. (девятнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири грн. 72 коп.) інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 25 980, 81 грн. (двадцять пять тисяч девятсот вісімдесят грн. 81 коп.) 3% річних за прострочення сплати кредиту, 2 249, 07 грн. (дві тисячі двісті сорок девять грн. 07 коп.) 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 137 760, 69 грн. (сто тридцять сім тисяч сімсот шістдесят грн. 69 коп.) пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 10 817,70 грн. (десять тисяч вісімсот сімнадцять грн. 70 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повний текст підписаний 28.01.2016р.