ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2016 р.Справа № 924/1319/15

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії суддів: Заярнюк І.В. - головуючий, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", м. Київ

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар", с. Мокіївці, Шепетівський район, Хмельницька обл.,

2. товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ" Мирне", с. Оршівці, Кіцманський район, Чернівецька обл.

про стягнення солідарно 10 854 526,00 грн., з яких 5 992 739,78 грн. - основний борг, 734 890,49 грн. - проценти, 1 449 750,47 грн. - пеня за несплату основного боргу, 160 683,46 грн. - пеня за несплату процентів, 8 000,00 грн. - штраф, 78 808,63 грн. - 3% річних за несплату основного боргу, 10 501,13 грн. - 3% річних за несплату процентів, 2 185 935,73 грн. - інфляційні втрати за несплату суми основного боргу та 233 216,31 грн. - інфляційні втрати за несплату процентів.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_3 - представник згідно довіреності №173/03 від 11.06.2015р.

від відповідача 1 ОСОБА_4 - представник згідно довіреності від 07.09.2015р.

від відповідача 2 не з'явився

В судовому засіданні 19.01.2016р. відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до відповідача 1 - товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" та відповідача 2 - товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ" Мирне" про стягнення солідарно заборгованості в сумі 10 854 526,00 грн., з яких 5 992 739,78 грн. - основний борг (кредит), 734 890,49 грн. - проценти за користування кредитними коштами, 1 449 750,47 грн. - пеня за несплату основного боргу, 160 683,46 грн. - пеня за несплату процентів, 8 000,00 грн. - штраф, 78 808,63 грн. - 3% річних за несплату основного боргу, 10 501,13 грн. - 3% річних за несплату процентів, 2 185 935,73 грн. - інфляційні втрати за несплату суми основного боргу та 233 216,31 грн. - інфляційні втрати за несплату процентів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" умов кредитного договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Одночасно, вимоги до відповідача 2 обґрунтовано договором поруки №03/04-2014 від 30.01.2014р., у відповідності до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ" Мирне" поручилось перед кредитором за належне виконання позичальником умов договору №01/04-2014 від 30.01.2014р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.08.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 02.09.2015р.

Ухвалою суду від 01.10.2015р. строк розгляду спору по справі № 924/1319/15 продовжено на 15 днів.

22.10.2015р. за заявою судді Заярнюка І.В. від 22.10.2015 р. про призначення колегіального розгляду справи, згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, подальший розгляд справи №924/1319/15 призначено у колегіальному складі суддів: Заярнюк І.В. - головуючий, ОСОБА_1, ОСОБА_5

29.12.2015р. відповідно до протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 29.12.2015р. у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Олійника Ю.П., змінено склад суду, тому подальший розгляд справи №924/1319/15 призначено у колегіальному складі суддів: суддя Заярнюк І.В. - головуючий, суддя Димбовський В.В., суддя Шпак В.О.

Представник позивача 19.01.2016р. в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове засідання 19.01.2016р. з'явився, проти позовної заяви заперечив у повному обсязі. 30.09.2015р. подав письмовий відзив у справі, де зазначив, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_6 Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 №103, строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" продовжено на 1 рік до 10.06.2016 включно. Звертає увагу суду, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно після отримання банківської ліцензії та внесення відомостей про неї до Державного реєстру банків. Забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії. Отже, вважає, що з відкликанням банківської ліцензії відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 р. №339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК", банк не має права здійснювати банківську діяльність та втрачає право на нарахування процентів за кредитним договором. Зазначає, що з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним нараховані відповідачам проценти за користування кредитом після відкликання банківської ліцензії позивача, а також нараховані штрафні санкції за неналежне виконання зобов'язань. Таким чином, позивач безпідставно нарахував відповідачу відсотки з дня відкликання у позивача банківської ліцензії.

Крім того, вважає неправомірним нарахування позивачем 3% річних на проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.1.2 кредитного договору №01/04-2014, що укладений між сторонами - заборгованість Позичальника за Кредитом, що перевищує визначену на відповідну дату суму ліміту вважається простроченою заборгованістю. Отже, відповідно умов кредитного договору простроченим вважається лише платіж за тілом кредиту. Крім того, пояснює, що Позичальник не користується несплаченими процентами як кредитними коштами, він повинен їх просто сплатити банку. Зважаючи на це, вважає, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування грошовими коштами. Враховуючи викладене, керуючись ст. 22 Господарського процесуального кодексу України просить відмовити в задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне".

Відповідач 2 повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. 20.11.2015р. направив на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви ПАТ "Брокбізнесбанк" з наступних підстав. 30 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» (Позичальник) укладений кредитний договір №01/04-2014 за умовами, якого банк надає позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом у розмірі 187 500 000,00 грн., який змінюється і встановлюється для кожного періоду дії договору, строк користування кредитом до 29 грудня 2023 року включно, процентна ставка за користування кредитом 12% річних. 31 січня 2014 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Подільський господар» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №01/04-2014 від 30.01.2014 року. 11 лютого 2014 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Подільський господар» укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №01/04-2014 від 30.01.2014 року. 30 січня 2014 року між ПАТ «Брокбізснесбанк» та ТОВ «АТЗТ Мирне» укладено договір поруки №03/04-2014 відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконанням боргових зобов'язань боржника. Поняття поруки закріплено у ст.553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Оскільки, пояснює, відповідач 2 порука є видом забезпечення виконання зобов'язань і при цьому водночас сама має зобов'язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов'язання та про договори. Зазначає, що за своєю правовою природою порука є зобов'язанням, у зв'язку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобов'язання, визначені у гл. 50 розд. 1 кн. 5 ЦК, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, зауважує відповідач 2, ЦК у ст. 555 передбачено спеціальні підстави припинення поруки. Так, порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, то порука припиняється, коли кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, зазначає відповідач 2, що умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою пов'язується таке припинення) не дає підстав не застосовувати ч. 4 ст. 559 ЦК. А тому вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК, згідно з якими порука вважається припиненою, оскільки кредитор від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимог до поручителя протягом шести місяців. Таким чином, пояснює відповідач 2, закінчення строку установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Цей правовий висновок зроблений Верховним Судом України за результатами розгляду справи N 6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором (постанова від 17 вересня 2014р.). Окрім того, звертає увагу суду, що боржник (ТОВ «Подільський господар») останній раз здійснював погашення заборгованості за вказаним кредитним договором 28.02.2014 року. У відповідності до статті 5 кредитного договору від 30.01.2014 року №01/04-2014, а саме: «Не зважаючи на інші положення цього договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та іншої заборгованості за цим договором у випадках і в тому числі невиконання позичальником будь яких умов договору». Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 календарний день після направлення позичальнику такої вимоги строк повернення кредиту вважається таким, що настав і Позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі. Враховуючи, що вимога про сплату надіслана Боржнику 30 грудня 2014 року строк її виконання відповідно закінчувався 31 січня 2015 року. Зазначає, що вимога до поручителя надіслана 16 лютого 2015 року, строк її виконання відповідно закінчувався 16 березня 2015 року. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Вважаємо, що у даному випадку ПАТ «Брокбізнесбанк» також пропущено термін звернення до суду. Підсумовуючи вищезазначене, термін звернення ПАТ «Брокбізнесбанк» з позовною заявою до Поручителя з урахуванням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК закінчився 31 січня 2015 року. Враховуючи, що ПАТ «Брокбізнесбанк» не скористався правом наданим чинним законодавством для звернення до судових органів з відповідними позовними вимогами в терміни визначенні законодавством поручитель має право звернутись в судовому порядку для визнання поруки згідно договору від 30.01.2014 року №03/04-2014 припиненою з 31 січня 2015 року. Додатково повідомляє суд, що 19 жовтня 2015 року ТОВ "АТЗТ Мирне" на адресу Господарського суду міста Києва надіслано позовну заяву про визнання поруки, що виникла на підставі договору від 30 січня 2014 року №03/04-2014 припиненою, відповідачем в якій зазначено ПАТ "Брокбізнесбанк".

Крім того. 20.10.2015р. на адресу суду від представника товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" та представника товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ" Мирне" надійшли клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду судом міста Києва справи №910/27512/15 за позовом ТОВ "АТЗТ Мирне" до ПАТ "Брокбізнесбанк" про визнання поруки, що виникла на підставі договору від 30.01.2014 року №03/04-2014 припиненою. Представник відповідача 1 в судовому засіданні 19.01.2016р. на задоволенні клопотання не наполягав.

З приводу заявленого клопотання судом враховується слідуюче.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

16.12.2015р. рішенням господарського суду міста Києва у задоволенні позову ТОВ "АТЗТ Мирне" до ПАТ "Брокбізнесбанк" за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Подільський господар" про визнання поруки припиненою, відмовлено.

Отже, враховуючи винесення рішення у справі №910/27512/15 підстави для задоволення клопотань ТОВ "Подільський господар" та ТОВ "АТЗТ" Мирне" від 20.10.2015р. про зупинення провадження у справі №924/1319/15, відсутні. Тому, суд вважає за необхідне у задоволенні зазначених клопотань відмовити.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

30.01.2014р. між публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" (позичальник) було укладено кредитний договір №01/04-2014, відповідно до п. 1.1 якого банк в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит, на умовах визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2. договору кредит надається банком позичальнику у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом у розмірі 187 500 000,00 грн., який змінюється і встановлюється для кожного періоду дії цього договору окремо та визначається графіком згідно договору. Позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі у порядку та на умовах, визначених цим договором, не пізніше строку, зазначеного у п. 1.3. цього договору, у відповідності до графіку згідно договору. Будь-яка заборгованість позичальника за кредитом, що перевищує визначену на відповідну дату суму ліміту вважається простроченою заборгованістю.

Відповідно до п. 1.3. договору строк користування (термін повернення) залишку заборгованості за кредитом до 29 грудня 2023 року включно.

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 12 (дванадцять) процентів річних. Сторони погоджуються, що у разі не погашення позичальником кредиту у строк, визначений п. 1.2. цього договору, починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною у п. 1.2. цього договору нарахування процентів за простроченою частиною кредиту здійснюється за фіксованою процентною ставкою у розмірі 12 (дванадцять) процентів річних (п. 1.4. договору).

Пунктом 2.1. договору сторони передбачили, що видача кредиту на цілі, визначені п. 1.5. цього договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заяви позичальника. Після надходження від позичальника письмової заяви про надання кредиту (траншу) в межах ліміту кредитної лінії, банк і позичальник укладають додаткові угоди до цього договору про надання кредиту (траншу) в межах дії ліміту кредитної лінії на дату укладення відповідної додаткової угоди. Після укладення такої додаткової угоди банк перераховує позичальнику суму кредиту (траншу) з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п. 2.5. договору моментом (днем) надання кредиту (траншу) банком позичальнику вважається день перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок, зазначений в п. 2.1. цього договору на підставі заяви позичальника.

Згідно з п. 2.9. договору проценти позичальник сплачує щомісяця до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Позичальник зобов'язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати проценти, сплачувати інші грошові зобов'язання за цим договором, виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим договором (п. 4.2.1. договору).

Згідно з п.п. 4.2.5 договору позичальник зобов'язаний надавати банку: а) щоквартально до 25-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс (форма №1), звіт про фінансові результати (форма №2); щоквартально до 7-го числа місяця наступного за звітним кварталом, надавати банку довідки (або завірені банками виписки) з інших банків, в яких у позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, процентам та штрафним санкціям) за попередній квартал.

Банк має право нараховувати позичальнику, а позичальник, у разі нарахування банком, зобов'язаний сплатити штраф за порушення п.п. 4.2.5 в сумі 1 000,00 грн. за кожний випадок такого порушення (п.п. б), п. 6.3. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту (в повному обсязі або у визначеній банком частині) та іншої заборгованості за кредитним договором у випадку прострочення сплати чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом. Для реалізації цього права банк надсилає письмове повідомлення позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після направлення позичальнику такої вимоги строк (термін) повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, інших грошових зобов'язань позичальника, банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Сторони домовились, що за вимогами банку про сплату пені застосовується позовна давність у три роки і вона нараховується за цей же строк. Сторони домовились, що за вимогами банку про сплату штрафу застосовується позовна давність у три роки і вона нараховується за цей же строк (п. 6.4. договору).

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

30.01.2014 року між публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" (поручитель) укладено договір поруки №03/04-2014, згідно п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боргових зобов'язань боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар".

Відповідно до п. 1.2. договору, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником (в тому числі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, валюті, строки та порядку встановленому кредитним договором - №01/04-2014 від 30.01.2014р. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором, сплати пені, штрафу, неустойки; інші платежі на користь кредитора за кредитним договором; відшкодування збитків та витрат, зумовлені порушенням кредитного договору.

У разі порушення боржником зобов'язань, передбачених кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (п. 1.6. договору).

Згідно з п. 3.1. договору поруки сторони домовились, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов'язань, умов, що випливають з кредитного договору (в тому числі, але не виключно, щодо повернення кредиту або його частини в строк, передбачений кредитним договором, та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або комісійної винагороди, та/або виконання будь-яких інших грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором), поручитель зобов'язаний за вимогою кредитора здійснити дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Поручитель не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання вимоги кредитора зобов'язаний виконати боргові зобов'язання боржника шляхом перерахування грошових коштів в сумі та на рахунок (рахунки), що визначені у вимозі кредитора (п. 3.2. договору).

Цей договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України (п. 5.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

31.01.2014р. позивач на підставі заяви №1 від 31.01.2014р. та додаткової угоди №1 від 31.01.2014р. до кредитного договору надав відповідачу 1 кредитні кошти в сумі 136 539 615,57 грн., що підтверджується меморіальним ордером №1 від 31.01.2014р.

11.02.2014р. позивач на підставі заяви №2 від 11.02.2014р. та додаткової угоди №2 від 11.02.2014р. до кредитного договору надав відповідачу 1 кредитні кошти в сумі 52 946 848,35 грн., що підтверджується меморіальним ордером №30 від 11.02.2014р.

26.12.2014р. позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою №969/056-хм погасити прострочену заборгованість за процентами в сумі 295 532,36 грн., яка отримана відповідачем 1 - 30.12.2014р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення наявного в матеріалах справи.

16.02.2015р. позивач звернувся до відповідача 2 з вимогою №51/056хм протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання даної вимоги, усунути допущені позичальником порушення умов кредитного договору шляхом виконання в повному обсязі усіх зобов'язань за кредитним договором, яка отримана відповідачем 2 18.02.2015р., згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення наявного в матеріалах справи.

У зв'язку з порушенням умов кредитного договору в частині простроченням термінів оплати процентів за користування кредитними коштами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в сумі 10 854 526,00 грн., з яких 5 992 739,78 грн. - основний борг, 734890,49грн. - проценти, 1 449 750,47 грн. - пеня за несплату основного боргу, 160 683,46 грн. - пеня за несплату процентів, 8 000,00 грн. - штраф, 78 808,63 грн. - 3% річних за несплату основного боргу, 10501,13грн. - 3% річних за несплату процентів, 2 185 935,73 грн. - інфляційні втрати за несплату суми основного боргу та 233 216,31 грн. - інфляційні втрати за несплату процентів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. відмовлено у задоволенні позову ТОВ "АТЗТ МИРНЕ" до ПАТ "Брокбізнесбанк" про визнання поруки (згідно договору №30.01.2014р. №03/04-2014) припиненою.

Аналізуючи матеріали справи і оцінюючи їх в сукупності господарським судом враховується таке:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу норм ч.2 ст.1069 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 345 Господарського кодексу України встановлено, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи 30.01.2014р. між публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" (позичальник) було укладено кредитний договір №01/04-2014, відповідно до п.п. 1.1.-1.4. якого банк в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит, на умовах визначених цим договором. Кредит надається банком позичальнику у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом у розмірі 187500000,00 грн., який змінюється і встановлюється для кожного періоду дії цього договору окремо та визначається графіком згідно договору. Строк користування (термін повернення) залишку заборгованості за кредитом до 29 грудня 2023 року включно. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 12% річних.

За умовами п. 7.1. договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. спірний правочин набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги кредитний договір №01/04-2014 від 30.01.2014р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача 1 взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм статей 1054-10571 Цивільного кодексу України, а в частині, що не суперечить вказаним нормам та умовам договору, регулюється ст.1046-1053 Цивільного кодексу України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами п. 2.1. договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. видача кредиту на цілі, визначені п. 1.5. цього договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заяви позичальника. Після надходження від позичальника письмової заяви про надання кредиту (траншу) в межах ліміту кредитної лінії, банк і позичальник укладають додаткові угоди до цього договору про надання кредиту (траншу) в межах дії ліміту кредитної лінії на дату укладення відповідної додаткової угоди. Після укладення такої додаткової угоди банк перераховує позичальнику суму кредиту (траншу) з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

З метою погодження надання окремих траншів в межах кредитної лінії сторонами було укладено додаткові угоди №1 від 31.01.2014р. про надання коштів в сумі 136 539 615,57 грн. та №2 від 11.02.2014р. про надання коштів в сумі 52 946 848,35 грн.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» було перераховано товариству з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» грошові кошти на загальну суму 189 486 463,92 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами №1 від 31.01.2014р. та №30 від 11.02.2014р.

При цьому, господарським судом прийнято до уваги, що протягом розгляду справи відповідачем 1 заперечень щодо отримання від позивача грошових коштів в сумі 189486463,92 грн. висловлено не було.

За таких обставин, з огляду на наведене вище, приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах справи документи, враховуючи відсутність у відповідача 1, як позичальника, заперечень з приводу отримання від позивача кредитних коштів в розмірі 189486463,92 грн., суд дійшов висновку, що публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» було належним чином виконано свої грошові зобов'язання за кредитним договором №01/04-2014 від 30.01.2014р.

Проте, відповідач 1 своїх зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у ТОВ "Подільський господар" утворилась заборгованість за кредитом станом на 09.07.2015р. в розмірі 5992739,78 грн.

Статтею 10561 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вказувалось вище, пунктом 1.4 договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 12 (дванадцять) процентів річних. Сторони погоджуються, що у разі не погашення позичальником кредиту у строк, визначений п. 1.2. цього договору, починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною у п. 1.2. цього договору нарахування процентів за простроченою частиною кредиту здійснюється за фіксованою процентною ставкою у розмірі 12 (дванадцять) процентів річних.

Пунктом 2.9. договору сторони погодили, що проценти позичальник сплачує щомісяця до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Окрім того, як вбачається з пункту 4.2.1. договору позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати проценти, сплачувати інші грошові зобов'язання за цим договором, виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим договором.

Наразі, за користування кредитними коштами протягом дії договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. банком було нараховано відсотки (станом на 09.07.2015р.) на загальну суму 1 420 583,27 грн.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача 1 належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, позичальником належним чином свої зобов'язання зі сплати процентів за користування невідновлюваною кредитною лінією не виконано, в результаті чого у останнього станом на 09.07.2015р. утворилась заборгованість в сумі 734 890,49 грн.

Отже, приймаючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку, що наведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитними коштами в межах договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. є арифметично вірним та обґрунтованим.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За умовами п.1.2 договору №01/04-14 від 30.01.2014р. позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі у порядку та на умовах, визначених цим договором грошові кошти на умовах, визначених цим договором, не пізніше строку, зазначеного у п. 1.3. цього договору, у відповідності до графіку. Будь яка заборгованість позичальника за кредитом, що перевищує визначену на відповідну дату суму ліміту вважається простроченою заборгованістю.

У договорі від 30.01.2014р. та додатковій угоді №2 від 11.02.2014р. сторонами визначено, що повернення основної суми кредиту в розмірі 187500000,00 грн. починається з березня 2020р. рівними частинами щомісяця до 29.12.2023р. (16 місяців по 11718750,00 грн.).

Одночасно, відповідно до п. 5.1. договору незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту (в повному обсязі або у визначеній банком частині) та іншої заборгованості за кредитним договором у випадку прострочення сплати чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом.

Для реалізації цього права банк надсилає письмове повідомлення позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після направлення позичальнику такої вимоги строк (термін) повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі.

У зв'язку з наявністю у позичальника прострочення зі сплати процентів за користування кредитними коштами банком було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» вимогу №969/056-хм від 26.12.2014р. про дострокове повернення всієї заборгованості за кредитним договором.

Протягом розгляду справи відповідачем 1 факт отримання наведеної вище претензії позивача не спростовувався.

Отже, з вказаного вбачається, що фактично кредитором було реалізовано право на дострокове повернення кредитних коштів, що передбачене п. 5.1. договору №01/04-2014 від 30.01.2014р., шляхом направлення відповідної вимоги на адресу боржника.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги зміст листа №969/056-хм від 26.12.2014р. умови укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору, суд дійшов висновку, що термін повернення відповідачем грошових коштів, що були отримані за договором №01/04-2014 від 30.01.2014р. в розмірі 5992739,78 грн. та сплати процентів за користування кредитними коштами в повному обсязі, настав.

Однак, за твердженнями заявника, які з боку відповідача 1 належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, всупереч повідомлення про дострокове повернення кредитної лінії, позичальником грошові кошти, які було отримано за спірним кредитним договором, повернуто не було, проценти за користування кредитом не сплачено. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» заборгованості з повернення кредитних коштів в сумі 5992739,78грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7347890,49 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд також дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача про стягнення пені за прострочення слати кредиту в сумі 1449750,47 грн., пені за прострочення сплати процентів в розмірі 160683,46 грн., 3% річних за непогашення кредиту в сумі 78808,63 грн., 3% річних за несплату процентів в розмірі 10501,13 грн., інфляційних втрат на тіло кредиту в сумі 8178675,51 грн., інфляційних втрат на проценти за користування кредитом в розмірі 1094071,53 грн. та штрафу за порушення п. 4.2.5 кредитного договору в розмірі 8000,00грн. При цьому, господарський суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 наведеного нормативно-правового акту визначено, що розмір пені, визначений у договорі не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

За умовами п.6.1 договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, інших грошових зобов'язань позичальника, банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Наразі, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом позивачем за період з 30.01.2015р. по 08.07.2015р. було нараховано пеню (з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань») на загальну суму 1449750,47 грн.

Одночасно, за порушення строків внесення процентів за користування кредитними коштами заявником також нараховано неустойку в сумі 160683,46 грн.

Після проведення перевірки наведеного заявником розрахунку, господарським судом встановлено, що останній є арифметично вірним.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» пені за прострочення слати кредиту в сумі 1449750,47грн., пені за прострочення сплати процентів в розмірі 160683,46 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу) на підставі п.4.2.5 кредитного договору №01/04-2014 від 31.01.2014р. суд зазначає наступне.

Право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення не грошового зобов'язання, визначено частиною 2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань. Аналогічну позицію висловлено Вищим господарським судом України в інформаційному листі №01-06/249 від 15.03.2011р. та у поставі від 28.04.2015р. по справі 910/5692/14.

Пунктом 4.2.5 договору №01/04-2014 від 30.01.2014р. сторонами передбачено, що позичальник зобов'язаний надавати банку: а) щоквартально до 25-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс (форма №1), звіт про фінансові результати (форма №2); щоквартально до 7-го числа місяця наступного за звітним кварталом, надавати банку довідки (або завірені банками виписки) з інших банків, в яких у позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, процентам та штрафним санкціям) за попередній квартал.

Банк має право нараховувати позичальнику, а позичальник, у разі нарахування банком, зобов'язаний сплатити штраф за порушення п.п. 4.2.5 в сумі 1 000,00 грн. за кожний випадок такого порушення (п.п. б), п. 6.3. договору).

Наразі, за порушення означених зобов'язань позивачем нараховано неустойку на загальну суму 8000,00 грн. При цьому, господарським судом прийнято до уваги, що при розрахунку заявником було прийнято до уваги порушення умов договору за кожен квартал.

В процесі розгляду спору відповідачем 1 факту порушення своїх зобов'язань з надання банку щоквартальної фінансової звітності (форми №1, №2) та довідок з банків, в яких у позичальника відкриті рахунки і (або) існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, відсоткам, пені) спростовано не було.

Після проведення перевірки наведеного заявником розрахунку, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення відповідачем 1 своїх грошових зобов'язань за договором №01/04-2014 від 30.01.2014р. позивачем нараховано 3% річних за непогашення кредиту за період з 30.01.2015р. по 08.07.2015р. в сумі 78808,63 грн., 3% річних за несплату процентів за період з 08.03.2014р. по 08.07.2015р. в розмірі 10501,13грн. та інфляційні втрати на тіло кредиту за період з 01.02.2015р. по 30.06.2015р. в сумі 8178675,51 грн., інфляційні втрати на проценти за користування кредитом з 01.03.2014р. по 30.06.2015р. в сумі 1094071,53 грн.

Наразі, господарський суд зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою є правовими наслідками порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань. Вимоги про сплату нарахувань, передбачених частиною другою ст.625 Цивільного кодексу України, хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є частиною основного зобов'язання. Вказану правову позицію наведено у п.1.14 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Після проведення господарським судом перевірки наведеного заявником розрахунку 3% річних та інфляційних втрат на тіло кредиту та за несплату процентів за користування кредитом судом встановлено, що останній є арифметично вірним, а вимоги в цій частині обґрунтованими.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк" в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» 3% річних за непогашення кредиту в сумі 78808,63 грн., 3% річних за несплату процентів в розмірі 10501,13 грн., інфляційних втрат на тіло кредиту в сумі 8178675,51 грн., інфляційних втрат на проценти за користування кредитом в розмірі 1094071,53 грн. підлягають задоволенню.

Щодо солідарного стягнення суми боргу з обох відповідачів, судом враховується наступне:

За договором №03/04-2014 від 30.01.2014р., відповідач-2 (поручитель) зобовязався відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання відповідачем-1 зобов'язань, що виникли з кредитного договору №01/04-2014 від 30.01.2014р.

Частиною 1 ст.553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч.1 ст.554 цього Кодексу, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Щодо заперечень відповідачів 1, 2 стосовно припинення договору поруки, судом враховується наступне. Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. у задоволенні позовних вимог про визнання поруки відповідно до договору №03/04-2014 від 30.01.2014р. припиненою відмовлено.

Судом встановлено, що відповідно до 4.ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було направлено на адресу відповідача 1 вимогу №969/056-хм від 29.12.2014 р., якою вимагав погасити прострочену заборгованість за кредитним договором. Також у зазначеній вимозі, відповідач повідомив, що у випадку, якщо протягом 30 календарних днів з моменту отримання ТОВ «Подільський господар» цієї вимоги, зобов'язання по погашенню простроченої заборгованості не будуть виконанні, на 31 календарний день термін погашення кредиту буде вважатися таким, що настав і позичальнику необхідно достроково погасити всю заборгованість за кредитним договором. Вказана вимога була отримана відповідачем 1 - 30.12.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №376. Оскільки, позичальником не було виконані вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором у строк до 30.01.2015 (30 календарних днів з моменту отримання вимоги), то відповідно з 31.01.2015 настав термін погашення кредиту, а відтак обов'язок позичальника достроково погасити всю заборгованість за кредитним договором.

Відповідачем також реалізоване право щодо пред'явлення вимоги до поручителя за невиконання боржником (позичальником) договірних зобов'язань. Зокрема, як свідчать матеріали справи, ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся з позовною заявою від 22.07.2015 до ТОВ «Подільський господар» та ТОВ «АТЗТ Мирне» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказана позовна заява була направлена до Господарського суду Хмельницької області 23.07.2015 та отримана судом 27.07.2015.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що відповідачем в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України пред'явлено вимогу у вигляді позовної заяви до поручителя щодо погашення заборгованості за договором. Таким чином, суд дійшов висновку, про відсутність підстав вважати зобов'язання за договорами поруки припиненими у розумінні частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України.

Отже, зазначене свідчить, що позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення штрафу, пені, річних та курсової різниці до відповідача 1 та до відповідача 2, що відповідають як солідарні боржники.

Судом враховується п.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.12р. та ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст.32 ГПК України).

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Належність і допустимість доказів встановлені ст.34 Господарського процесуального кодексу України. Згідно цієї статті господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст.1, 45, 46,12, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар", с. Мокіївці, Шепетівський район, Хмельницька обл., товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ" Мирне", с. Оршівці, Кіцманський район, Чернівецька обл. про стягнення солідарно 10 854 526,00 грн., з яких 5 992 739,78 грн. - основний борг, 734 890,49 грн. - проценти, 1 610 433,93 грн. - пеня, 8 000,00 грн. - штраф, 89 309,76 грн. - 3% річних, 2 419 152,04 грн. - інфляційні втрати, задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" (30440, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Мокіївці, ) на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 41, ЄДРПОУ 19357,78 грн. (п'ять мільйонів дев'ятсот дев'яносто дві тисячі сімсот тридцять дев'ять гривень 78 копійок ) основної заборгованості по кредиту, 734890,49 грн. (сімсот тридцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто гривень 49 копійок) заборгованості зі сплати процентів, 1610433,93 грн. (один мільйон шістсот десять тисяч чотириста тридцять три гривні 93 копійки) пені, 8000,00 (вісім тисяч гривень 00 копійок) штрафу, 89309,76 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч триста дев'ять гривень 76 копійок) 3% річних, 2419152,04 грн. (два мільйони чотириста дев'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят дві гривні 04 копійки) інфляційних втрат.

Даний обов'язок є солідарним. Солідарний боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗ "Мирне" (59321, Чернівецька область, Кіцманський район, с. Оршівці, ).

Видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗ "Мирне" (59321, Чернівецька область, Кіцманський район, с. Оршівці, ) на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 41, ЄДРПОУ 19357,78 грн. (п'ять мільйонів дев'ятсот дев'яносто дві тисячі сімсот тридцять дев'ять гривень 78 копійок) основної заборгованості по кредиту, 734890,49 грн. (сімсот тридцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто гривень 49 копійок) заборгованості зі сплати процентів, 1610433,93 грн. (один мільйон шістсот десять тисяч чотириста тридцять три гривні 93 копійки) пені, 8000,00 (вісім тисяч гривень 00 копійок) штрафу, 89309,76 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч триста дев'ять гривень 76 копійок) 3% річних, 2419152,04 грн. (два мільйони чотириста дев'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят дві гривні 04 копійки) інфляційних втрат.

Даний обов'язок є солідарним. Солідарний боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" (30440, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Мокіївці, )

Видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" (30440, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Мокіївці, ) в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації 22030001, рах. отримувача 3002, отримувач коштів УДКСУ у м. Хмельницький, ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу "Судовий збір, код 03500128, пункт ставок судового збору") 36540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень 00 копійок) судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗ "Мирне" (59321, Чернівецька область, Кіцманський район, с. Оршівці, ) в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації 22030001, рах. отримувача 3002, отримувач коштів УДКСУ у м. Хмельницький, ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу "Судовий збір, код 03500128, пункт ставок судового збору") 36540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень 00 копійок) судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 25.01.2016р.

Головуючий суддя І.В. Заярнюк

Суддя В.В. Димбовський

Суддя В.О. Шпак

Віддрук. 2 прим. :

1 - до справи,

2 - відповідачу 2 (59321, Чернівецька обл., Кіцманський р-н, с. Оршівці, вул. Незалежності, 177) ---- всім рекомендованим.