ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 січня 2016 року Справа № 910/19022/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Прокопанич Г.К.

суддів Палія В.В.

Студенця В. І.,

розглянувши касаційну скаргу компанії "Доппельмайр Зайльбанен Г.м.б.Х." на рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015

у справі №910/19022/13 Господарського суду міста Києва

за позовом компанії "Доппельмайр Зайльбанен Г.м.б.Х."

до приватного виробничого підприємства "Сіріус"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Компанія "Доппельмайр Зайльбанен Г.м.б.Х." звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 у справі № 910/19022/13.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Так, заявником оскаржується рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів у розмірі 86 740,90 євро (майнова вимога).

Підпунктом 2.6 пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 9, від 17.12.2013 № 13, від 10.07.2014 № 6, від 09.07.2015 № 4, від 16.12.2015 № 2) роз'яснено, що абзацом другим частини першої статті 6 Закону передбачено порядок сплати нерезидентами судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті. Водночас абзацом третім частини першої статті 6 Закону передбачено порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті. За змістом пункту 4 частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті: для нерезидентів (за їх бажанням) - в іноземній валюті, для інших платників - у гривнях. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачується раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац третій частини першої статті 6 Закону).

Аналогічним чином вирішується й питання щодо сплати судового збору за подання апеляційних (касаційних) скарг у відповідних справах, тобто цей збір визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого на день сплати судового збору за подання скарги.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діє з 01.09.2015) ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день сплати судового збору, тобто, 02.12.2015 офіційний курс гривні до ЄВРО становив 2 527,2057 грн. за 100 ЄВРО.

Отже, при поданні касаційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі, 52 610,90 грн. за вимогу майнового характеру.

Разом з тим, до касаційної скарги заявником додано платіжне доручення від 02.12.2015 № 63853 про сплату судового збору в розмірі 39 490,00 грн., отже, сплачена сума є меншою, ніж визначено вказаними нормами вищезгаданого Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Після усунення обставин, зазначених в ухвалі Вищого господарського суду України від 29.01.2016 касаційна скарга може бути подана повторно, тому клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

1. Повернути касаційну скаргу компанії "Доппельмайр Зайльбанен Г.м.б.Х." на рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 у справі № 910/19022/13 (з доданими до неї документами).

2. Справу № 910/19022/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич

Судді В.В. Палій

В.І. Студенець