донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

27.01.2016 справа №908/5071/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України
на рішення господарського суду Запорізької області
від01.12.2015р.
по справі№908/5071/15 (суддя Мірошниченко М.В.)
за позовомОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» с. Сонячне, Запорізька область
до Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України с.Сонячне, Запорізької області
простягнення 620 078,92грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» с. Сонячне, Запорізька область звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України с.Сонячне, Запорізької області про стягнення 620 078,92грн., з яких: 272 809,00 грн. сума основного боргу, 269 027,53 грн. інфляційних витрат та 78 242,39 грн. сума 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.12.2015р. позовні вимоги ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» с. Сонячне, Запорізька область до Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України с.Сонячне, Запорізької області задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» суму 272 809грн.00коп. основного боргу, суму 21 817грн.24коп. 3% річних, суму 204 061грн.13коп. інфляційних витрат та суму 7 440грн.95коп. судового збору.

В іншій частині позову - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням господарського суду Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» с.Сонячне, Запорізька область по справі №908/5071/15 в задоволенні позову повністю.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду скаржник вважає неповне зясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, наполягає на застосуванні позовної давності та зазначає, що з акту заліку зустрічних однорідних вимог не вбачається визнання відповідачем спірної заборгованості на суму 272 809,00грн. за Договором контрактації сільськогосподарської продукції №НК-1 від 17.06.2010р.

Скаржник також посилається на те, що акт звірки від 31.12.2012р. відображає господарські операції з 31.10.2010р. по 31.12.2012р. та не відображає здійснення вказаних вище оплат позивачем та їх визнання відповідачем.

Також, скаржник зазначає, що він не погоджується з висновком господарського суду, щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат, оскільки стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив.

Представник позивача у судове засідання прибув, надав заперечення на апеляційну скаргу.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого статями 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційні скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи 17.06.2010 року між позивачем ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» с. Сонячне, Запорізька область (Контрактантом) та Державним підприємством Дослідне господарство Новатор Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України с.Сонячне, Запорізької області (Виробником) було укладено договір контрактації сільськогосподарської продукції № НК-1 (надалі Договір), за умовами якого Виробник зобов'язався виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію (Товар) і передати її у власність Контрактанта, а Контрактант зобов'язався прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов даного договору.

Згідно з п. 1.2. Договору предмет договору та ціна товару визначені у Додатку 1, який є невідємною частиною цього договору.

Як вбачається з Додатку № 1, сторонами було визначено, що Виробник передає, а Контрактант отримує наступний товар: Насіння соняшника Регіон F1 у кількості 11 тн. на суму 126 720,00 грн.; Насіння соняшника Запорізький F1 у кількості 50 тн. на суму 576 000,00 грн.; Насіння соняшника Надійний F1 у кількості 54 тн. на суму 622 080,00 грн.

Згідно з п. 1 Додатку 1 ціна товару включає вартість доробки насіння в сумі 3 350,00грн. за тону без ПДВ. Ціна підлягає коректуванню з урахуванням фактичних витрат на доробку і узгоджується сторонами.

Відповідно до п. 3.1. Договору контрактації та Додатку № 1 до Договору загальна сума Договору склала 1 324 800,00 грн.

Пунктом 3.2. Договору перередбачено, що оплата здійснюється на підставі рахунку-фактури, в якому вказується перелік готової до відвантаження партії товару, його кількість та ціна.

Не пізніше 3-х календарних днів з моменту отримання рахунку-фактури Контрактант сплачує на користь Виробника суму коштів, вказану в рахунку-фактурі (п.3.3. Договору).

Згідно з п.п. 4.1. та 4.2. Договору Виробник зобов'язався передати у власність Контрактанта кожну партію товару протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання Виробником сертифікату на насіння. Передача Виробником готової до відвантаження партії товару відбувається після оплати Контрактантом відповідного рахунку-фактури.

Відвантаження (передача) товару відбувається на складі Виробника за видатковими накладними, в яких зазначається кількість та ціна товару, що продається.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного його виконання сторонами зобовязань за цим Договором.

З матеріалів справи вбачається, що згідно положень п. 1.4. Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України с.Сонячне, Запорізької області, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України та зареєстровано Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області 07.09.2011р. під номером 9000502, Державне підприємство «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України є правонаступником землі, майна, майнових прав та зобовязань Державного підприємства Дослідне господарство «Новатор» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що Державне підприємство «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України є правонаступником Виробника за Договором №НК-1 від 17.06.2010р.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 713 Цивільного кодексу України за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов'язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов'язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору.

До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 662 ЦК України встановлений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк відповідно до положень ст. 530 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2010 року Виробник звернувся до Контрактанта із листом (вих. № 163 від 05.07.2010 р.) про перерахування авансу за насіння у сумі 200 000,00 грн.

Також, позивачем відповідачу були виставлені на оплату рахунки-фактури №ДГ-0000089 від 18.08.2010 року на суму 201 600,00 грн.; № ДГ -0000114 від 15.09.2010 року на суму 201600,00 грн. та № ДГ -0000132 від 14.10.2010 року на суму 201600,00 грн., а всього - на суму 604800,00 грн.

На виконання умов Договору контрактації Контрактант (позивач) здійснив перерахування коштів на рахунок Виробника в сумі 804 800,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи банківськими виписками, які свідчать, що позивачем відповідачу було перераховано: 16.09.2010 р. суму 201 600,00 грн., 20.08.2010 р. суму 100 000,00 грн., 26.08.2010 р. суму 101 600,00 грн., 07.07.2010 р. суму 200 000,00 грн., 15.10.2010р. суму 201 600,00 грн.

Всього на рахунок відповідача позивачем було перераховано суму 804 800,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення з позовом зобовязання з передачі сільськогосподарської продукції за Договором №НК-1 від 17.06.2010р. Виробником (відповідачем) не було виконано, також цей факт підтверджується відсутністю як у позивача так і у відповідача видаткових накладних, підписаних повноважними представниками сторін на передачу товару.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач направив відповідачу лист-вимогу від 17.04.203р. №97, в якому просив повернути гроші.

Враховуючи вищевикладене, позивач, в порядку ст. 693 Цивільного кодексу України, звернувся з позовом про стягнення суми сплаченого авансу в розмірі 272 809,00грн., 269 027,53грн. інфляційних витрат та 78 242,39грн. сума 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2012 року між Контрактантом (позивачем) та Виробником (відповідачем) було укладено Акт про залік зустрічних вимог згідно якого було проведено часткове зарахування вимог Контрактанта від Виробника в сумі 531 991,00грн. При цьому, Сторонами було узгоджено, що ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» є боржником перед Державним підприємством «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України за отримані товари та послуги в сумі 531 991,00 грн., а Державне підприємство «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України є боржником перед ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» в загальній сумі 1 411 034,71грн., за отримані товари і послуги 606 234,71 грн. та по отриманим передоплатам 804 800,00 грн.

В акті заліку від 31.12.2012р. сторони узгодили, що незалікована сума в розмірі 879 043,71 грн. підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром».

Проте, всупереч домовленості Сторін, відображеної у Акті про залік зустрічних вимог від 31.12.2012 р., перерахування на розрахунковий рахунок позивача незалікованої суми в розмірі 879 043,71 грн. (в т.ч. і суми 272 809,00 грн.), відповідачем здійснено не було.

Дослідивши матеріали та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що з урахуванням здійсненого заліку зустрічних вимог, основний борг відповідача перед позивачем за спірним Договором складає суму 272 809,00 грн.

Посилання відповідача щодо невизначення сторонами в акті, що взаємозалік відбувся саме за Договором контрактації сільськогосподарської продукції №НК-1 від 17.06.2010р., спростовується матеріалами справи.

Згідно з Акту звіряння від 31.03.2012р. та Бухгалтерської довідки №163 від 12.10.2015р. вбачається, що зарахування зустрічних вимог відбулось саме за спірним договором.

Крім того, зарахування зустрічних вимог за походженням є правочином, який в установленому порядку не оскаржено та не визнано недійсним.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, господарський суд дійшов вірного висновку, що неповерненою є сума у розмірі 272 809,00 грн. і відповідач не надав будь-яких документів, які б спростували відсутність моменту відображення цього акту в бухгалтерському обліку.

Разом з тим, господарський суд дійшов помилкового висновку, що з моменту підписання акту заліку зустрічних вимог від 31.12.2012р. у відповідача виникло грошове зобовязання перед позивачем.

Колегія суддів не може погодитися з зазначеним висновком, оскільки у спірному договорі сторони не передбачили грошового зобовязання у відповідача, таким чином підписавши акт заліку зустрічних вимог від 31.12.2012р. сторони лише встановили, що саме ця сума підлягає поверненню. Таким чином, зазначений акт не змінив правову природу договору, а відтак і спірної суми.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з умов спірного договору строк виконання зобовязання відповідачем повинно настати протягом 30-ти днів з моменту отримання сертифікату та сплати відповідних рахунків-фактур.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору Виробник зобов'язався передати у власність Контрактанта кожну партію Товару протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання Виробником сертифікату на насіння. Передача Виробником готової до відвантаження партії Товару відбувається після оплати Контрактантом відповідного рахунку-фактури.

Згідно з п. 6.1.4. Договору Виробник зобовязаний повідомити Контрактанта про готовність партії товару до відвантаження одночасно з надісланням рахунку-фактури.

В матеріалах справи не міститься, а ні повідомлення про готовність партії товару, а ні сертифікату на насіння, а ні доказів передання продукції позивачу.

Враховуючи те, що позивачем доведений факт перерахування грошових коштів, неотримання продукції, його відмову від поставки насіння суд вважає обгрунтованою вимогу щодо повернення грошових коштів.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В Договорі №НК-1 від 17.06.2010р. сторонами не встановлено розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, також такий розмір не визначено Законом або будь-яким актом цивільного законодавства відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України. Позивач предявив до стягнення суму 3% річних та інфляційних витрат, а суд задовольнив цю вимогу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що предметом спору не є грошове зобовязання, яке випливає з Договору №НК-1 від 17.06.2010р., то судом при вирішенні спору безпідставно застосована ст. 625 Цивільного кодексу України і в цій частині рішення підлягає скасуванню.

Зазначені висновки кореспондуються з позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові №921/266/13-г/7 від 16.09.2014р., що обовязок оплатити повернення грошових коштів, отриманих як предоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України.

В матеріалах справи також міститься заява відповідача про застосування позовної давності б/н від 13.10.2015р.

Позивач вважає, що перебіг строку позовної давності був перерваний, відповідно до ст.264 ЦК України, оскільки відповідач підписав Акт заліку взаємних вимог від 31.12.2012р.

Відповідно до ч.1 та 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Таким чином, підписавши акт заліку зустрічних вимог від 31.12.2012р. та акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2013р., відповідач визнав суму боргу, тому строк позовної давності не сплинув.

При таких обставинах, апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду, що строк позовної давності для предявлення не сплинув.

Враховуючи вищевикладене та здійснивши повний перегляд справи, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції не повно зясовано фактичні обставини справи, тому рішення господарського суду Запорізької області 01.12.2015р. у справі №908/5071/15 підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України - частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно заявлених вимог.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України с.Сонячне, Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області 01.12.2015р. у справі №908/5071/15 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області 01.12.2015р. у справі №908/5071/15 скасувати частково та викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції.

«Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Елітне Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Інститутська, 1, ) на користь ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром (70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Сонячне шосе, 50, ) суму 272809 (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот девять) грн. 00 коп. основного боргу та судовий збір за подання позовної заяви у сумі 7 480,16грн.

В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром (70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Сонячне шосе, 50, ) на користь Державного підприємства Дослідне господарство Елітне Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (70417, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Інститутська, 1, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 501,35грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.