ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Справа № 904/8168/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полянського А.Г., - головуючого,
Коробенка Г.П. (доповідач), Мачульського Г.М.,
розглянувши матеріали касаційних скарг Приватного акціонерного товариства "Енергоресурси" та Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.09.2015
у справі№904/8168/14 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Енергоресурси"
доПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго"
провизнання відсутнім права на скасування скоригованого обсягу споживання електроенергії, про визнання недійсними повідомлень як невід'ємних частин договору та визнання недійсним господарського зобов'язання
за участю представників:

позивача: Поповський А.С. (представник за дов. від 07.10.2014 №21/2014),

відповідача: Коптілов Ю.В. (представник за дов. від 01.09.2015 №361/1001)

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Енергоресурси" звернулося до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", у якому просить: визнати відсутнім права відповідача на прийняття рішення про скасування дійсності скоригованої граничної величини споживання позивачем електроенергії на червень 2014 року до величини 4100 тис. кВт/год.; визнати недійсними повідомлення відповідача № 1409/123-ц/2/07ц від 26.06.2014, № 123ц/2/07ц/06/9230 від 30.06.2014, № 13700/1001 від 04.07.2014; №15080/1001 від22.07.2014, № 16134/1001 від 07.08.2014, які є невід'ємними частинами договору № 123ц/2/07ц від 10.11.2009 про постачання електричної енергії; визнати недійсним господарське зобов'язання ПАТ "Енергоресурси" перед відповідачем на суму 924248,21 грн., яке витікає з повідомлення відповідача №1409/123-ц/2/07ц від 26.06.2014, № 123ц/2/07ц/06/9230 від 30.06.2014, № 13700/1001 від 04.07.2014; №15080/1001 від 22.07.2014, № 16134/1001 від 07.08.2014, рахунку № 221/123-ц/2/07ц/6/5 від 30.06.2014.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, користуючись наданим йому правом, звернувся до відповідача із заявами про коригування договірного обсягу споживання електроенергії на червень 2014 року до 4 100 тис. кВт/год. та видачу рахунку на оплату 1 100 тис. кВт/год. додаткового обсягу електроенергії. Після отримання рахунку та оплати додаткового бажаного обсягу електроенергії і, як вважає позивач, проведеного відповідно до ПКЕЕ коригування, відповідач оскаржуваними повідомленнями сповістив позивача про те, що коригування як такого не відбулося, тобто в односторонньому порядку скасував проведене коригування та виставив позивачеві рахунок на суму 924 248,21 грн., не маючи на це законодавчо мотивованого права. Через те, що в оскаржуваних повідомленнях відповідача міститься посилання на те, що вони є невід'ємною частиною договору між сторонами на постачання електроенергії, позивач вважає, що вони та господарське зобов'язання на суму 924 248,21 грн., мають бути визнані недійсними, мотивуючи позов в цій частині ст.ст. 174, 207 ГК України та ст.ст. 215, 217 ЦК України.

Справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2015, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 у справі №904/8168/14, позов задоволено частково. Визнано відсутнім право ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на прийняття рішення про скасування скоригованої 23.06.2014 граничної величини споживання ПАТ "Енергоресурси" електричної енергії на червень 2014 року до величини 4100 тис. кВт/год. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову у справі в частині задоволення позовної вимоги скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах про визнання відсутнім права ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на прийняття рішення про скасування скоригованої 23.06.2014 граничної величини споживання ПАТ "Енергоресурси" електричної енергії на червень 2014 року до величини 4100 тис. кВт/год, мотивуючи касаційну скаргу доводами про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, п.4.4 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 (далі - Правила), ст.ст. 207, 237, 651, п.5 ст. 254 України, ст. 1 ГПК України.

ПАТ "Енергоресурси" також не погоджуючись з судовими рішеннями, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову у справі в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання повідомлень та господарського зобов'язання недійсними - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову, а в решті судові рішення залишити без змін, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 215, 217, 654 ЦК України, ст.ст. 20, 174, 207 ГК України, норми Правила , ст. 11112 ГПК України.

Ухвалою ВГСУ від 14.01.2016 у даній справі задоволено клопотання ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У відзиві ПАТ "Енергоресурси" просить касаційну скаргу ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" залишити без задоволення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційних скарг відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" (в подальшому Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго") та Приватним акціонерним товариством "Енергоресурси" був укладений договір про постачання електричної енергії № 123ц/2/07ц від 10.11.2009 (далі - договір).

Предметом договору є продаж постачальником електричної енергії споживачеві для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 46 175 кВт., величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені Додатком "Графік зняття показів обліку електричної енергії", з оплатою споживачем постачальнику вартості використаної (купленої) електричної енергії та здійснення інших платежів згідно з умовами цього договору.

Відповідно до підпункту 2.2.2. договору постачальник зобов'язується постачати споживачеві електроенергію як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору з додатком "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам"; згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до "Правил улаштування електропристроїв" та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем у межах дозволеної потужності 12 500 кВт.

Згідно з п. 5.1. договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 01 жовтня поточного року надає постачальникові відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії за формою Додатку "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам". У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін обсяги очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюються постачальником на рівні фактичного споживання відповідних періодів поточного року та являються договірними величинами.

Відповідно до Додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу" до договору, визначено обсяги споживання ВАТ "Енергоресурси" електричної енергії, що постачається по місяцях 2014 року, у тому числі на червень - 3000 тис. кВт/год.

Згідно ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

За змістом п. 4.4. зазначених Правил споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії. Датою коригування вважається дата попередньої оплати додатково заявлених обсягів активної електричної енергії. У разі, якщо договором про постачання електричної енергії попередня оплата не передбачена, датою коригування вважається дата прийняття постачальником електричної енергії рішення про коригування договірних величин на підставі письмового звернення споживача. За результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин або обгрунтована відмова здійснення коригування. Повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу споживання та електричної потужності є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 5.4 договору, коригування в сторону збільшення здійснюється в разі відсутності заборгованості споживача, за умови своєчасних поточних платежів, виконання графіків погашення заборгованості та здійснення попередньої оплати за очікуване збільшення обсягів електроспоживання.

Господарським судом встановлено, що 23.06.2014 позивач звернувся до відповідача із заявами №№ 09-716 та 09-717, в яких просив скоригувати договірну величину електроспоживання в бік збільшення на червень місяць до 4 100 тис. кВт/год. та видати додатковий рахунок на збільшення ліміту споживання електроенергії.

Заяви отримано відповідачем 23.06.2014, про що свідчить відповідна відмітка про їх реєстрацію.

23.06.2014 позивач отримав від відповідача рахунок № 221/123-ц/2/07ц/6/1/П2 на суму 1 438 404,00 грн. за 1 100 тис. кВт/год. додатково заявленого обсягу електроенергії на червень 2014 року, який того ж дня за платіжним дорученням № 1936 від 23.06.2014 було повністю оплачений позивачем.

Натомість, після здійснення позивачем попередньої оплати додатково заявленого обсягу електроенергії на червень 2014 року, листом від 26.06.2014 № 1409/123ц/2/07ц відповідач повідомив позивача про відмову в коригуванні обсягів споживання електричної енергії на червень 2014.

Проаналізувавши встановлене, умови договору та Правила, суд попередніх інстанцій дійшов правильного висновку, що датою коригування вважається дата попередньої оплати, тобто 23.06.2014, а оскільки позивач виконав усі передбачені договором та Правилами дії, направлені на коригування договірної величини споживання, то підписання повідомлення зі сторони відповідача у відповідності до Правил та умов договору не потребується, що з урахуванням наведеного вище свідчить: - про відсутність у ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" права на прийняття рішення про скасування скоригованої 23.06.2014 граничної величини споживання ПАТ "Енергоресурси" електричної енергії на червень 2014 до величини 4100 тис. кВт/год, та, як наслідок, - про обґрунтованість висновку суду щодо задоволення позову в цій частині.

Відповідно до п.9.4 договору, повідомлення про встановлення договірних (граничних) величин споживання електричної потужності є невід'ємними частинами договору.

Разом з тим, повідомлення, які позивач просить визнати недійсними, та які, як встановлено судом, не були прийняті позивачем до виконання, за своїм змістом є повідомленнями про споживання електричної енергії понад договірну величину, а не повідомленнями про встановлення договірних (граничних) величин споживання, а тому односторонньо складені відповідачем разом із виставленим рахунком про сплату 924 248,21 грн. за перевищення договірної величини електроспоживання, вони не являються доказом укладення сторонами договору про зміну умов договору про постачання електричної енергії №123ц/2/07ц від 10.11.2009 та не є доказом виникнення на підставі цього будь-яких зобов'язань для позивача.

Звідси висновки суду про відмову у задоволені решти позовних вимог колегія визнає правомірними, оскільки факт отримання спірних повідомлень із виставленим рахунком про сплату 924248,21 грн. не порушує права позивача, а враховуючи відсутність права ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на прийняття рішення про скасування скоригованої 23.06.2014 граничної величини споживання позивачем електричної енергії на червень 2014, такі повідомлення взагалі не мають правового значення для позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п.1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення коли визнає, що вони прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, доводи касаційних скарг не спростовують висновків викладених в оскаржуваному рішенні та постанові і не можуть бути підставою для їх зміни чи скасування, оскільки вони відповідають чинному законодавству України і обставинам справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційних скарг відмовити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 у справі №904/8168/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: А.Г. Полянський

Судді: Г.П. Коробенко

Г.М. Мачульський