донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.01.2016 справа №905/1451/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Марченко О.А. Зубченко І.В., Бойченко К.І. ОСОБА_4 - за довіреністю №2335 від 04.12.2015р. Не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств", м.Маріуполь
на рішення господарського суду Донецької області
від26 жовтня 2015 р. (повний текст рішення складено та підписано 02.11.2015)
у справі№ 905/1451/15 (суддя Л.Д. Подколзіна)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Маріуполь
доКомунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств", м.Маріуполь
проспонукання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. у справі №905/1451/15 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Маріуполь до Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств", м.Маріуполь про спонукання укласти договір - задоволені у повному обсязі та укладено договір про надання ритуальних послуг терміном на три роки, відповідно до проекту договору, запропонованого позивачем.

Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств", м.Маріуполь подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у зв'язку з тим, що судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник вважає хибним висновок місцевого суду щодо доведеності заявлених позовних вимог з огляду на те, що з боку позивача та Маріупольської служби похоронних послуг «Память» допускались порушення норм чинного законодавства, які регулюють правовідносини у сфері похоронних послуг, здійснювались протиправні дії, які загрожують життю громадян України. У зв'язку з зазначеним відповідач звернувся до правоохоронних органів з заявами про порушення кримінальної справи проти позивача. На думку відповідача, за наявності зазначених обставин, у останнього наявні всі правові підстави для відмови в укладенні договору про надання ритуальних послуг з позивачем.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення, з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач наданим йому правом не скористався, у судове засідання не з'явився, на адресу апеляційного суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечення явки представника скаржника. Проте, клопотання скаржника про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без задоволення, оскільки в силу статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути керівники та інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Отже, в разі зайнятості одного з представників підприємства, сторони не позбавлені можливості направити у судове засідання іншу особу, наділивши її відповідними повноваженнями.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №905/1451/15; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представника позивача; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств", м.Маріуполь та скасування рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. у справі №905/1451/15 з огляду на наступне.

Так, намагаючись укласти договір про надання ритуальних послуг позивачем 06 квітня 2015 року та 07 липня 2015 року з заявами направлені відповідачу проекти договору про надання ритуальних послуг № 3/15.

Однак, за відсутністю отримання від відповідача підписаного примірнику договору № 3/15 або заперечень щодо його укладення позивач звернувся до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.

Загальний порядок укладення господарських договорів передбачений ст.ст. 179-181 Господарського кодексу України.

При цьому, ч.ч. 3, 7 ст.179 Господарського кодексу України встановлено, що укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Правовідносини в Україні відносно поховання померлих осіб регулюються Законом України «Про поховання та похоронну справу» №1102-IV від 10.07.2003р., Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства за №193 від 19.11.2003р. «Про затвердження нормативно-правових актів відносно реалізації Закону України «Про поховання та похоронну справу»та іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно статті 9 Закону України «Про поховання та похоронну справу» ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону.

Ритуальні служби можуть також надавати ритуальні послуги, не передбачені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності, виготовляти предмети ритуальної належності. Тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності встановлюються в межах, визначених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про поховання та похоронну справу» надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб'єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін.

Надання ритуальних послуг та виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється з дотриманням вимог державних стандартів, інших норм і правил, встановлених законодавством.

За приписами статті 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» особа, яка зобов'язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб'єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

Цією ж статтею визначено, що суб'єкти господарювання можуть самостійно виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

При цьому, в статті 2 вказаного Закону встановлено, що ритуальні послуги - це послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання; предмети ритуальної належності -це вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

Таким чином, в статті 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» чітко визначено, що виконавцем ритуальних послуг (які надаються на підставі договору-замовлення) можуть бути лише особи, які уклали відповідні договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

За таких обставин, для суб'єктів господарювання, які вирішили надавати ритуальні послуги, є обов'язковим укладення відповідного договору із сільським головою або ритуальною службою.

За приписами пункту 5 Типового положення про ритуальну службу в Україні, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України №193 від 19.11.2003р. (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.09.2004р. за №1110/9709) ритуальна служба відповідно до покладених на неї завдань зобов'язана, зокрема: - укладати договори-замовлення на організацію та проведення поховання (далі - договір-замовлення); - на підставі договору-замовлення забезпечувати безперешкодний доступ на територію кладовища (крематорію) суб'єкта господарської діяльності, з яким укладено договір про надання ритуальних послуг; - у разі відсутності на ринку послуг регіону необхідної замовнику ритуальної послуги - забезпечувати надання цієї послуги власними силами.

Згідно пунктів 8 та 8.1 вказаного Типового положення ритуальна служба забезпечує укладання договорів із суб'єктами господарювання в такому порядку.

Суб'єкт господарювання, що виявив бажання працювати на ринку ритуальних послуг, має подати до територіальної ритуальної служби відповідну заяву щодо укладання договору про надання ритуальних послуг на ім'я її керівника та долучити до заяви (засвідчені у встановленому порядку копії) такі документи - копію довідки про включення до ЄДРПОУ для юридичної особи або довідки про присвоєння ідентифікаційного номера для фізичної особи; копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності; перелік послуг, що пропонуються для надання суб'єктом господарювання; режим роботи та номер телефону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №972 від 22 березня 2005 року Маріупольська міська рада делегувала функції і повноваження територіальної ритуальної служби комунальному підприємству "Комбінат комунальних послуг".

Отже, саме це підприємство наділено правом укладати договір про надання ритуальних послуг з суб'єктами господарювання згідно з приписами ч.1 ст.10 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Місцевим господарським судом встановлено, що 07 квітня 2015 року та 07 липня 2015 року позивач надсилав відповідачу заяву разом з необхідними документами, передбаченими у п.8.1 Типового положення, проект договору про надання ритуальних послуг, які вручені адресату 10 квітня 2015 року та 10 липня 2015 року, що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, копії яких наявні в матеріалах справи.

Вказані письмові заяви розцінюються судом як письмові пропозиції позивача укласти договір про надання ритуальних послуг у відповідності до вимог Закону України "Про поховання та похоронну справу" та Типового положення про ритуальну службу в Україні.

До заяви від 06.04.2015р. надані два примірники проекту договору № 3/15, а до заяви від 07.07.2015р. надані наступні документи: засвідчена копія довідки про одержання ОСОБА_5 ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника податків, засвідчена копія виписки (серія АВ № 788900) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про проведення державної реєстрації суб'єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_5, перелік послуг, що пропонуються для надання суб'єктом господарської діяльності ФОП ОСОБА_5, довідка про режим роботи ФОП ОСОБА_5 та номер телефону для зв'язку.

Пунктом 8.1 Типового положення встановлено, що протягом 14 робочих днів з дня отримання заяви територіальна ритуальна служба укладає з суб'єктом господарювання договір про надання послуг при наявності всього переліку документів, передбачених цим пунктом. Безпідставна відмова в укладанні договору не допускається, вона повинна бути аргументована.

Відповіді щодо пропозицій позивача стосовно укладання договору відповідачем не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції.

У зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств", м. Маріуполь Донецької області порушено умови, встановлені Типовим положенням про ритуальну службу в Україні, а саме терміни розгляду заяв протягом 14 робочих днів з дня їх отримання.

Виходячи з положень Закону України «Про поховання та похоронну справу», відповідно до яких виконання ритуальних послуг (які надаються на підставі договору-замовленню) можуть бути лише особи, які уклали відповідні договори про надання цих послуг із сільським головою або ритуальною службою, судова колегія дійшла висновку, що між сторонами існує спір, який виник при укладенні договору, укладання якого є обов'язковим на підставі Закону, тому згідно із ст.187 Господарського кодексу України розглядається судом.

Відповідно до ч.4 ст.181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, отримавши проект спірного договору, належним чином та в належний термін не підписав проект договору, не склав протокол розбіжностей та не надав обґрунтованої відповіді на подану заяву, у зв'язку з чим вказана бездіяльність розцінюється, як протиправна відмова в укладенні спірного договору.

Разом з тим, проаналізувавши зміст договору, за укладенням якого звернувся позивач, колегія суддів дійшла висновку, що спірний договір відповідає вимогам ст.180 ГК України щодо наявності всіх істотних умов та нормам Закону України «Про поховання та похоронну справу», Типовому положенню про ритуальну службу в Україні, а також примірному договору про надання ритуальних послуг, у зв'язку з чим місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги позивача, оскільки останні є належним чином обґрунтованими.

Таким чином, рішення господарського суду Донецької області відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії. Зокрема, доводи заявника апеляційної скарги стосовно звернення до правоохоронних органів із заявами про порушення кримінальної справи проти позивача у зв'язку зі здійсненням останнім протиправних дій, які загрожують життю громадян України, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження викладеного.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони були обґрунтовано спростовані судом першої інстанції і колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваному рішенні мотивами відхилення доводів скаржника.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. у справі №905/1451/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств", м.Маріуполь - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015 р. у справі №905/1451/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

Бойченко К.І.