ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016р. Справа№ 914/4151/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засіданні ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Першого заступника прокурора м.Івано-Франківська (згідно Закону України "Про прокуратуру" першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури) в інтересах держави в особі

позивача-1 Івано-Франківської обласної ради, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область

позивача-2 Обласної клінічної лікарні, м.Івано-Франківськ

до відповідача ОСОБА_2 підприємства Шанс плюс патріот, м.Львів

про стягнення 195 960,00 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_3 прокурор відділу прокуратури Львівської області, посвідчення №032118 від 11.02.2015р.;

від позивача-1: ОСОБА_4 представник (довіреність №9-175/11-р/210 від 06.01.2016р.);

від позивача-2: ОСОБА_5 представник (довіреність №22 від 05.01.2016р.);

від відповідача: не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Перший заступник прокурора м.Івано-Франківська (згідно Закону України "Про прокуратуру" перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури) звернувся з позовом в інтересах держави в особі позивача-1 Івано-Франківської обласної ради та позивача-2 Обласної клінічної лікарні до відповідача ОСОБА_2 підприємства Шанс плюс патріот про стягнення 195 960,00 грн.

Ухвалою суду від 07.12.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 21.12.2015р. Цією ж ухвалою відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. розгляд справи відкладено на 11.01.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Ухвалою суду від 11.01.2016р. розгляд справи відкладено на 25.01.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Представник прокуратури в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, а також пояснив, що заявлений до стягнення борг є вартістю майна (обладнання), яке відповідач не повернув та не поставив.

Представник прокуратури у судовому засіданні повідомив суд про те, що на підставі п.1 Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. у №1697-УІІ у редакції Закону України від 02.07.2015р. №578-УІІІ із змінами та доповненнями, з 15.12.2015р. діє Івано-Франківська місцева прокуратура, повноваження якої згідно п.11 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" здійснювала прокуратура м.Івано-Франківська, перший заступник якої подавав позов. Крім того, представник прокуратури зазначила, що від початку діяльності Івано-Франківської місцевої прокуратури посада заступник прокурора змінена на заступник керівника прокуратури.

В судовому засіданні представник позивача-1 позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представником позивача-2 на виконання вимог ухвал суду подано супровідний лист за вих.№117 від 22.01.2016р. (вх.№2631/16 від 25.01.2016р.), про долучення до матеріалів справи копії Витягу з ЄДР на позивача-2; розрахунок позовних вимог; акт приймання-передачі обладнання з відповідального зберігання від 31.06.2015р.; накладної №05 від 16.07.2014р.; накладної №04 від 16.07.2014р.; гарантійного листа від 09.12.2014р.; гарантійного листа від 13.01.2015р.

В судовому засіданні представник позивача-2 позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, вимоги ухвал суду від 07.12.2015р., від 21.12.2015р. та від 11.01.2016р. не виконав.

Станом на 25.01.2016р. на адресу суду від відповідача не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду від 11.01.2016р. про відкладення розгляду спору на 25.01.2016р., або поштовий конверт без вручення його адресату.

Відповідно до ст.ст.17, 221 ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та у звязку із розглядом справи №914/4151/15 за електронним запитом від 24.12.2015р. за №21571091 господарським судом Львівської області отримано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого Приватне підприємство Шанс плюс патріот станом на 21.12.2015р. перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: 79000, АДРЕСА_1.

Згідно п.п.3.9.1. п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 із змінами та доповненнями Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Факт надсилання відповідачу ухвали суду від 11.01.2016р. про відкладення розгляду спору на 25.01.2016р. підтверджується списком №30 на відправлення рекомендованої з повідомленням кореспонденції від 14.01.2016р., та узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у третьому абзаці п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Станом на день розгляду спору (25.01.2016р.) від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача-1 та позивача-2, суд,-

встановив:

15.07.2014р. між Обласною клінічною лікарнею, в особі головного лікаря ОСОБА_6, що діє на підставі статуту (замовник) та ОСОБА_2 підприємством Шанс плюс патріот (постачальник) було укладено договір №150 (далі по тексту договір №150 від 15.07.2014р.), відповідно до умов якого постачальник передає у власність замовника товар, а замовник сплачує товар прасувально-відпарювальна машина I30-200 в асортименті та кількості, що вказується у специфікації і додається до цього договору і є його невідємною частиною.

Згідно п.2.2. договору №150 від 15.07.2014р., загальна сума договору складає 81000,00 грн. (вісімдесят одна тисяча гривень, 00 коп.).

15.07.2014р. між Обласною клінічною лікарнею, в особі головного лікаря ОСОБА_6, що діє на підставі статуту (замовник) та ОСОБА_2 підприємством Шанс плюс патріот (постачальник) було укладено договір №151 (далі по тексту договір №151 від 15.07.2014р.), відповідно до умов якого постачальник передає у власність замовника товар, а замовник сплачує товар промислова пральна машина RS35 Favor.it в асортименті та кількості, що вказується у специфікації і додається до цього договору і є його невідємною частиною.

Згідно п.2.2. договору №151 від 15.07.2014р., загальна сума договору складає 114960,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч девятсот шістдесят гривень, 00 коп.).

15.07.2014р. між Обласною клінічною лікарнею, в особі головного лікаря ОСОБА_6, що діє на підставі статуту (замовник) та ОСОБА_2 підприємством Шанс плюс патріот (постачальник) було укладено договір №152 (далі по тексту договір №152 від 15.07.2014р.), відповідно до умов якого постачальник передає у власність замовника товар, а замовник сплачує товар промислова барабанна сушарка T35 в асортименті та кількості, що вказується у специфікації і додається до цього договору і є його невідємною частиною.

Згідно п.2.2. договору №152 від 15.07.2014р., загальна сума договору складає 77400,00 грн. (сімдесят сім тисяч чотириста гривень, 00 коп.).

Відповідач на виконання умов договорів №150 від 15.07.2014р., №151 від 15.07.2014р., №152 від 15.07.2014р. передав позивачу-2 товар на загальну суму 273360,00 грн., згідно накладних: №06 від 16.07.2014р. на суму 81000,00 грн., №04 від 16.07.2014р. на суму 114 960,00 грн., №05 від 16.07.2014р. на суму 77400,00 грн.

Позивач-2 свої зобовязання виконав повністю, відповідно до умов договорів №150 від 15.07.2014р., №151 від 15.07.2014р., №152 від 15.07.2014р. оплатив поставлений товар на загальну суму 273 360,00 грн., згідно платіжних доручень: №688 від 17.07.2014р. на суму 50000,00 грн., №6880 від 18.08.2014р. на суму 31000,00 грн.; №687 від 17.07.2014р. на суму 114960,00 грн.; №686 від 17.07.2014р. грн.. суму 50000,0 грн.; №6860 від 18.08.2014р. на суму 27400,00 грн.

У зв"язку з необхідністю демонтажу попереднього обладнання прального цеху Обласної клінічної лікарні 16.07.2014р. між ОСОБА_2 підприємством Шанс плюс патріот (зберігач) та Обласною клінічною лікарнею, в особі головного лікаря ОСОБА_6, що діє на підставі статуту (поклажодавець) було укладено договір зберігання (далі по тексту договір зберігання), відповідно до умов якого поклажодавець передає зберігачу, а зберігач приймає на відповідальне зберігання з 16.07.2014р. до 31.10.2014р. включно та зобовязується повернути поклажодавцеві у схоронності наступне майно: прасувальна машина I30-200 (1 штука) вартістю 81000,00 грн.; пральна машина RS35 Favor.it (1 штука) вартістю 114900,00 грн.; машина сушильна T35 (1 штука) вартістю 77 400,00 грн.

Згідно п.2.1.2. договору зберігання, зберігач забезпечує повне збереження майна, а після закінчення зберігання повертає поклажодавцю те саме майно (для індивідуально-визначених речей) або рівну кількість речей того самого роду і якості (для речей, визначених родовими ознаками). Майно повинно бути повернене в тому самому стані, у якому воно було прийняте на зберігання.

Відповідно до п.2.1.10. договору зберігання, зберігач повертає майно поклажодавцю повністю або частково за першою вимогою останнього не пізніше 2 днів з дня одержання такої вимоги.

Згідно п.2.1.11. договору зберігання, зберігач повертає майно повністю після припинення договору.

Згідно п.3.1. договору зберігання, поклажодавець надає зберігачу послуги зі зберігання на безоплатній основі.

Відповідно до п.4.1. договору зберігання, сторона, яка зазнала збитків від невиконання або неналежного виконання іншою стороною зобовязань за договором, має право вимагати відшкодування завданих їй збитків.

Згідно п.4.2.1. договору зберігання зазначені суми розраховуються виходячи із вартості майна на дату початку зберігання.

Позивач-2 відповідно до умов договору зберігання від 16.07.2014р., передав відповідачу (ПП Шанс плюс патріот) на відповідальне зберігання до 31.10.2014р. наступне майно (товар): прасувальну машину I30-200 (1 штука) вартістю 81000,00 грн.; пральну машину RS35 Favor.it (1 штука) вартістю 114960,00 грн.; машину сушильну T35 (1 штука) вартістю 77400,00 грн.

Проте, відповідач, як було обумовлено у договорі до 31.10.2014р. не повернув майнопозивачу-2.

Позивач-2 звертався до відповідача з листом-претензією (вих.№1613 від 04.11.2014р.), в якому просив негайно в триденний термін поставити обладнання, яке зберігалось у відповідача.

Відповідач, гарантійним листом вих.№01141209 від 09.12.2014р. підтвердив доставку обладнання позивачу-2 до 11.12.2014р. Однак до вказаної дати майно не повернув.

Гарантійним листом вих.№0115013 від 13.01.2015р. підтвердив доставку позивачу-2 обладнання до 31.01.2016р. Однак, до 31.01.2015р. відповідач не повернув майно позивачу-2.

Як стверджує прокурор та позивач-2 31.06.2015р. відповідач повернув позивачу-2 промислову сушарку для білизни вартістю 77 400,00 грн., таким чином по договору №12 від 15.07.2014р. зобов"язання виконані.

Станом на момент подання позовної заяви (03.12.2015р.) відповідачем не повернуто із зберігання прасувальну машину I30-200 (1 штука) вартістю 81000,00 грн.; пральну машину RS35 Favor.it (1 штука) вартістю 114 960,00 грн. та й не відшкодовано їх вартість.

У звязку з невжиттям керівництвом позивача-2 заходів спрямованих на виконання усіх договорів та стягнення коштів, які були перераховані відповідачу, прокуратура вбачає порушення державних інтересів у зв"язку з чим до господарського суду подано вказаний позов про стягнення з відповідача вартості непоставленого майна (обладнання ) в сумі 195 960,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідач на виконання умов договорів №150 від 15.07.2014р., №151 від 15.07.2014р., №152 від 15.07.2014р. передав позивачу-2 товар на загальну суму 273 360,00 грн., згідно накладних: №06 від 16.07.2014р. на суму 81000,00 грн., №04 від 16.07.2014р. на суму 114 960,00 грн., №05 від 16.07.2014р. на суму 77400,00 грн.

Позивач-2 повністю оплатив поставлений йому товар відповідно до умов договорів №150 від 15.07.2014р., №151 від 15.07.2014р., №152 від 15.07.2014р.

Факт оплати на загальну суму 273360,00 грн. підтверджується платіжними дорученнями: №688 від 17.07.2014р. на суму 50000,00 грн., №6880 від 18.08.2014р. на суму 31000,00 грн.; №687 від 17.07.2014р. на суму 114960,00 грн.; №686 від 17.07.2014р. грн. на суму 50000,0 грн.; №6860 від 18.08.2014р. на суму 27 400,00 грн. Проте, фактично кошти перераховано органом казначейства 15.08.2014р., 18.08.2014р., 27.08.2014р., таким чином повна оплата проведена 27.08.2014р.

У зв"язку з необхідністю демонтажу попереднього обладнання у пральному цеху позивача-2 та підготовки комунікацій, придбане позивачем-2 майно було передано відповідачу на зберігання згідно укладеного між ними договору зберігання від 16.07.2014р.

Згідно ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ст.938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Згідно ст.948 ЦК України поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно ст.949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Позивач-2 відповідно до договору зберігання від 16.07.2014р., передав відповідачу (ПП Шанс плюс патріот) на відповідальне зберігання до 31.10.2014р. наступне майно (товар): прасувальна машина I30-200 (1 штука) вартістю 81000,00 грн.; пральна машина RS35 Favor.it (1 штука) вартістю 114900,00 грн.; машина сушильна T35 (1 штука) вартістю 77400,00 грн.

Слід зазначити, що згідно умов договору №151від 15.07.2014р. вартість промислової пральної машини становить 114960,00 грн., однак у договорі зберігання сторони вказали її вартість 114900,00 грн.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов п.1.1 майно передавалось відповідачу на зберігання з 16.07.2014р. по 31.10.2014р. включно.

Згідно п.2.1.10. договору зберігання, зберігач повертає майно поклажодавцю повністю або частково за першою вимогою останнього не пізніше 2 днів з дня одержання такої вимоги.

Позивач-2 звертався до відповідача з листом-претензією (вих.№1613 від 04.11.2014р.), в якому просив негайно в триденний термін поставити обладнання, яке знаходиться, згідно з договором зберігання.

Відповідач, гарантійним листом вих.№01141209 від 09.12.2014р. підтвердив доставку до лікарні обладнання до 11.12.2014р.

До 11.12.2014р. відповідач не повернув майно поклажодавцю, проте гарантійним листом вих.№0115013 від 13.01.2015р. підтвердив доставку до лікарні обладнання до 31.01.2015р., однак до вказаної дати майно повністю не повернув.

Відповідно до п.4.1. договору зберігання, сторона, яка зазнала збитків від невиконання або неналежного виконання іншою стороною зобовязань за договором, має право вимагати відшкодування завданих їй збитків.

Згідно п.4.2.1. договору зберігання зазначені суми розраховуються виходячи із вартості майна на дату початку зберігання.

Станом на дату подання позовної заяви (03.12.2015р.) відповідач не повернув та не відшкодовано вартість майна (обладнання): прасувальної машини I30-200 (1 штука) вартістю 81 000,00 грн.; пральної машини RS35 Favor.it (1 штука) вартістю 114 960,00 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги прокуратури про стягнення вартості майна в сумі 195960,00 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. у №1697-УІІ із змінами та доповненнями у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону. Місцеву прокуратуру очолює керівник місцевої прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Відповідно до п.1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Згідно п.1 прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" ст.12 та Додаток до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, набрали чинності з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до Додатку Закону України "Про прокуратуру" утворено Івано-Франківську місцеву прокуратуру, яка почала діяти з 15.12.2015р., повноваження якої попередньо виконувала прокуратура м.Івано-Франківська, перший заступник якої подавав позов в інтересах держави в особі позивачів. Відповідно до положень ст.12 Закону України "Про прокуратуру" місцеву прокуратуру очолює керівник місцевої прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч.2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання сплати, звільнення від сплати, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору регулюються Законом України Про судовий збір.

Статтею 8 вказаного закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 із змінами та доповненнями Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або залишити позов чи скаргу без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

В силу положень ст.8 Закону України "Про судовий збір" ухвалою суду від 07.12.2015р. прокуратурі було відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

При поданні позову прокуратура повинна була сплатити судовий збір в сумі 2939,40 грн.

Слід зазначити, що 31.12.2015р. від Івано-Франківської місцевої прокуратури поштою надійшов лист за вих. №66-90вих.15 від 29.19.2015р. (вх.№56938/15 від 31.12.2015р.), в якому повідомляється про часткову сплату судового збору в сумі 1 586,21 грн.

Факт часткової сплати судового збору підтверджується платіжним дорученням №1777 від 25.12.2015р. на суму 1 586,21 грн.

Відтак, згідно ст.49 ГПК України сплачений прокуратурою судовий збір в сумі 1 586,21 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь прокуратури. Решта суми судового збору (недоплаченого прокуратурою) підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 530, 610, 625, 627-629, 655, 663, 936, 938, 942, 948 ЦК України, ст.ст.174, 193 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 підприємства Шанс плюс патріот (79000, АДРЕСА_2; ) на користь Обласної клінічної лікарні (76018, м.Івано-Франківськ, вул.Федьковича, буд.91; ) 195 960,00 грн. вартості майна.

3. Стягнути з ОСОБА_2 підприємства Шанс плюс патріот (79000, АДРЕСА_2; ) на користь Івано-Франківської місцевої прокуратури (76018, м.Івано-Франківськ, вул.Гаркуші, буд.9) 1 586,21 грн. судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_2 підприємства Шанс плюс патріот (79000, АДРЕСА_2; ) в дохід Державного бюджету 1 353,19 грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 01.02.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.