донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.01.2016 року справа № 908/5271/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М. Скакун О. А., Ломовцева Н.В.

за участю представників сторін:
від позивача:Не з'явився
від відповідача:Не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від23.11.2015 року
по справі№ 908/5271/15 (суддя: Кагітіна Л. П.)
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область
до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», м. Бердянськ, Запорізька область
пророзірвання договору купівлі - продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область (далі - «Позивач» ) звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», м. Бердянськ, Запорізька область (далі - «Відповідач») про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення № 431 від 23.01.2009 року (далі - «Договір»).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.11.2015 року у справі № 908/5271/15 у задоволенні позову відмовлено повністю у зв'язку з недоведеністю, зокрема, на думку суду, Позивачем не доведено дотримання ним, визначеного діючим законодавством, порядку відключення від системи теплового опалювання.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.12.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.01.2016 року.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, проте 25.01.2016 року через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область надійшло клопотання, в якому скаржник просить розглянути справу без його участі та його представника, і прийняте нове рішення по справі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд рішення господарського суду Запорізької області від 23.11.2015 року у справі № 908/5271/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область - без задоволення, та провести розгляд справи без участі представника Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", м. Бердянськ, Запорізька область.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції 23.01.2009 року між сторонами був укладений Договір купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення № 431 від 23.01.2009 року, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. М. Шосе, 89-а.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язується відпускати Споживачу теплову енергію на потреби опалення об'єктів Споживача, а Споживач зобов'язується одержувати теплову енергію та оплачувати її вартість відповідно до умов даного договору.

Згідно п. 8.1 Договору передбачено, що цей Договір укладений строком з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. і вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення цього договору або перегляд його умов.

11.08.2015 року Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією про розірвання господарського договору мотивуючи необхідність розірвання останнього відсутністю потреби в отриманні теплової енергії на опалення кафе від Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», яка була отримана відповідачем 17.08.2015 р.

До матеріалів справи відповідачем надано лист від 31.08.2015 р. № 2171, в якому зазначається про відмову розірвання договору у зв'язку з відсутністю дозволу на відключення. Докази направлення листа відсутні.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу. Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Норма ст.1 Закону України "Про теплопостачання" містить визначення споживача та теплопостачальної організації: споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує енергію на підставі договору; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Поряд з тим, постачання теплової енергії у гарячій воді за змістом ст.1, п.1, ч.1, ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є одним із видів комунальних послуг.

В силу ч. 1, ст. 19 Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» до основних обов'язків споживача належить укладення договору на теплопостачання.

В даному випадку Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» - є теплопостачальною організацією, що стверджується довідкою АБ № 467457 про включення до ЄДРПОУ, з якої вбачається, що підприємство проводить постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року було затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з п.1 цих Правил ( з змінами та доповненнями) вони регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною та юридичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення. Згідно з п.п. 24, 25 Правил споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (надалі - «Порядок»), який згідно з п.1.1. визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Як випливає із змісту п.п. 2.1., 2.2., 2.5. цього Порядку (з змінами та доповненнями) для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП з письмовою заявою про відключення. Комісія приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, який подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналогічне положення міститься в ст. 188 Господарського кодексу України. Умови зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин визначено у ст. 652 ЦК України.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Також вимогами ст. 652 ЦК України передбачені підстави розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. Зміна обставин, є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

· в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

· зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

· виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

· із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Місцевим господарським судом обґрунтовано визнано, що позивачем не зазначено законних підстав, за якими він вимагає в примусовому порядку розірвати спірний договір.

Посилання на ст. 188 ГК України, вимогами якої передбачено лише порядок внесення змін такою підставою не є.

Позивачем не обґрунтована необхідність розірвання вже укладеного Договору.

За таких обставин місцевий господарський сул обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивача, оскільки законні підстави для розірвання спірного Договору відсутні.

За таких обставин, Донецький апеляційний господарський суд повністю погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору та не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 23.11.2015 року у даній справі.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.11.2015 року у справі № 908/5271/15 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: О. А. Скакун

Н. В. Ломовцева

Надруковано примірників:

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - ГСЗО;

1 - до справи;

1 - ДАГС.