КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа№ 910/24756/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Зубець Л.П.

Тищенко О.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Яковіщук Я.М. (представник за довіреністю)

від відповідача: Дорофєєв О.О. (представник за довіреністю), Шевчук О.М. (директор)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

на рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року

у справі №910/24756/15 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Денталіт плюс"

про стягнення 92025,27 коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Денталіт плюс" про стягнення 92025,27 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не розрахувався за фактично спожиті у період з 21.10.2010р. по 30.09.2012р. послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 79988,35 грн., за прострочення сплати якої нараховані інфляційні втрати - 7553,91 грн. та 3% річних - 4483,63 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у справі №910/24756/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що незважаючи на факт відсутності між позивачем та позивачем договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов'язаний оплатити вартість наданих та отриманих послуг; у період з жовтня 2010 р. по жовтень 2013 р. позивачем було надано відповідачу комунальні послуги, що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) від виробника комунальних послуг, в яких чітко зазначено відомості, які повністю ідентифікують споживача ТОВ "Денталіт плюс" та адресу, за якою надавалися послуги (вул. Щусева, 12 А). Рахунки на оплату за період з 21.10.2010 р. по 30.09.2013 р. надсилались позивачем відповідачу простими листами щомісячно та повторно були надіслані 16.07.2015 р., які були додані до претензії. Також скаржник зазначає, що наявність договору №145 від 01.11.2007 р., укладеного між комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора "Сирець" Шевченківської районної у м. Києві ради та відповідачем підтверджує, що саме відповідач є власником нежитлового приміщення з 2003 р. та користується комунальними послугами, які надає позивач.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 07.12.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 р. у справі №910/24756/15 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.01.2016 р.

04.01.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, зокрема зазначає, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» не має права вимоги до відповідача щодо стягнення платежів за комунальні послуги в період з вересня 2010 р. по лютий 2013 р., оскільки право на стягнення вказаних платежів в період з 01.11.2007 р. по 31.10.2013 р., відповідно до Договору №145 належало іншому підприємству - КП ЖЕК «Сирець», яке на момент укладення вказаного договору діяло як самостійний суб'єкт господарської діяльності. Позиція позивача щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов'язальних правовідносин відповідно до положень ст.ст. 173, 174, 175, 179 ГК України, а також щодо укладення між позивачем та відповідачем договору у спрощений спосіб відповідно до положень ст. 181 ГК України, є необґрунтованою, оскільки жодних правовідносин протягом в період з 2010 по 2013 р.р. безпосередньо між позивачем та відповідачем не виникало в силу того, що протягом зазначеного періоду існував Договір №145, який був укладений відповідачем з КП ЖЕК «Сирець». Надані позивачем табуляграми виробників теплової енергії (опалення та гаряче водопостачання) жодним чином не роз'яснюють та не доводять, що комунальні послуги в період з 2010 по 2013 років по особовому рахунку №8262035 були спожиті саме ТОВ «Денталіт Плюс», а не іншою особою - УВД Шевченківського району, яка в період з 2010 р. по 2013 р. також обліковувалась виробниками комунальних послуг на цьому ж особовому рахунку; крім того, табуляграми виробників комунальних послуг не затверджені підписом та печаткою уповноваженого представника виробника комунальних послуг, тому не можуть бути належним доказом у справі в контексті положень ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 р. змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 19.01.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 р. у справі №910/24756/15 до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.01.2016 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у справі №910/24756/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у справі №910/24756/15, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач є користувачем нежитлового приміщення за адресою м. Київ, вул. Академіка Щусєва, 12-А, н.п. №1А, та споживає комунальні послуги, які надає виконавець комунальних послуг КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району".

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що, у період з 21.10.2010р. по 30.09.2013р. відбулось фактичне споживання комунальних послуг, що підтверджується табуляграмами, наданими виробниками послуг, однак відповідачем не виконано свої зобов'язання по оплаті комунальних послуг.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач не виконав свого обов'язку щодо укладення договору на надання комунальних послуг, оскільки позивачем було надіслано відповідачу договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення та неодноразово відповідачу надсилалось запрошення на укладення договору, проте відповідач договір не підписав, при цьому відмови від споживання комунальних послуг або претензій щодо якості таких послуг від відповідача не надходило.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за період з 21.10.2010 р. по 30.09.2013 р. з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, що у загальній сумі складає 92025,27 грн.

Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011р. № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва" перейменоване з комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001р., та є виконавцем житлово-комунальних послуг у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до п. 2.1 Статуту, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг.

У відповідності до п. 1.3. і п. 4.1. Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг в житловому фонді, затвердженого наказом Державного комітету України по питаннях житлово-комунального господарства № 60 від 25.04.03., виконавцем житлово-комунальних послуг може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, і який може забезпечити виконання зобов'язань, визначених в ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою визначено, що виконавець зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом; інженерного устаткування будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку житлового будинку і його технічного устаткування до експлуатації в осінньо-зимовий період; містити в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування і ремонт внутрішньо-будинкових мереж, приймати заходи по ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг в строк, встановлений договором або законодавством та ін.

30.03.2007 р. комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (далі - довіритель) та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора "Сирець" Шевченківської районної у м. Києві ради (далі - повірений) укладено договір доручення №9, згідно п.1.1 якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя наступні юридичні дії: укласти з власниками, наймачами, орендарями жилих приміщень договори на надання комунальних послуг, договори на транзитний збір платежів за надані послуги на користь виробників таких послуг, здійснювати облік, нарахування та збір платежів на користь виробників комунальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2007 р. між комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора "Сирець" Шевченківської районної у м. Києві ради (сторона-1) та відповідачем (сторона-2) було укладено договір №145 про нарахування та збір платежів з власників (орендарів) за спожиті комунальні послуги на користь їх виробників, за умовами п.1.1 якого сторона-1 здійснює нарахування та збір платежів на користь виробників послуг за спожиті стороною-2 комунальні послуги (теплова енергія, холодне водопостачання, водовідведення, тощо) в обсягах та за тарифами, визначеними в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 5.1 договору, цей договір діє з моменту укладення по 31.10.2010 р. У разі закінчення дії договору і відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Отже, зважаючи на відсутність заяв сторін про припинення вказаного договору, термін його дії був продовжений до 31.10.2013 р.

Як зазначено в договорі, зі сторони виконавця послуг (сторона-1) договір №145 від 01.11.2007 р. укладений Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у місті Києві ради (з 22.09.2011 р. перейменовано на Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району") в особі комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора "Сирець" Шевченківської районної у м. Києві ради.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, у період, за який позивачем заявлено до стягнення 79988,35 грн. заборгованості, договір №145 від 01.11.2007р. був чинним, що спростовує твердження позивача про відсутність між позивачем та відповідачем укладеного договору на постачання комунальних послуг та ухилення відповідача від обов'язку укладення такого договору.

Проте, позивачем не було подано жодних доказів (первинної документації) на підтвердження надання відповідачу позивачем комунальних послуг на суму 79988,35 грн. за період з 21.10.2010 р. по 30.09.2013 р.

Подані позивачем табуляграми не є належним доказом надання послуг, оскільки в них відсутнє будь-яке посилання на те, що послуги з опалення, гарячого та холодного водопостачання були надані саме відповідачу, оскільки як вбачається з додатку №6 до договору 8252009 від 01.10.2008 р. про постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеного між АЕК "Київенерго" та КП УЖГ Шевченківської районної у місті Києві ради, номер 8252009 особового рахунку присвоєний також і УВД Шевченківського району, яке є суміжним користувачем нежитлового приміщення. Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано, як і доказів, що відповідач є єдиним користувачем нежитлових приміщень по вул. Щусєва, 12-А в місті Києві.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що подані позивачем табуляграми не містять підпису повноважного представника виробника комунальних послуг. До того ж, дані щодо обсягу споживання комунальних послуг, що зазначені в табуляграмах, не відповідають даним, вказаних у доданому до позову розрахунку заборгованості.

Додані до позовної заяви рахунки на оплату послуг за договором № 145 від 01.11.2007р. не приймаються судом до уваги, оскільки виставлені на оплату послуг, наданих у 2010-2011 роках, при цьому сформовані позивачем на підставі договору доручення №1 від 01.02.2012р., що свідчить про формування таких рахунків не в період, за який нараховується заборгованість до стягнення.

Також позивачем не надано належних доказів надсилання відповідачу рахунків на оплату послуг за період з 21.10.2010р. по 30.09.2013р. Подані позивачем відомості на просту письмову кореспонденцію за 11.07.2014р., 22.10.2014р., 04.05.2012р., 08.07.2015р. не приймаються судом як доказ направлення рахунків на оплату послуг, наданих у 2010-2011 роках, також з таких відомостей неможливо встановити адресата, якому скерована кореспонденція.

Водночас, умовами пп. 2.1.2. договору №145 від 01.11.2007р. передбачено, що сторона-1 (комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора "Сирець" Шевченківської районної у м. Києві ради) зобов'язується в 3-х денний термін, з моменту надходження від виробників послуг розрахунків, надати власнику або орендарю платіжне доручення (квитанцію) на суму сплати спожитих комунальних послуг.

В матеріалах справи відсутні докази виконання вказаних умов договору позивачем або його уповноваженою особою. При цьому, відповідач під час розгляду справи заперечував факт отримання комунальних послуг у спірний період в обсязі визначеному позивачем.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження позивача про передачу ЖЕК "Сирець" позивачу дебіторської заборгованості відповідача за комунальні послуги станом на 01.10.2010р. у сумі 18195,61 грн. та передачу первинної документації, посилаючись на зведений перелік сальдо погоджених актів звірок станом на 01.10.2010р., оскільки як вбачається з наявної в матеріалах справи копії зведеного переліку сальдо погоджених актів звірок станом на 01.10.2010р, даний перелік складено КП ЖЕК "Сирець" згідно додаткової угоди №1 до договору від 24.03.2010 р. Проте в матеріалах справи не міститься договору від 24.03.2010 р., представник позивача в судовому засіданні не змогла надати пояснень щодо змісту вказаного договору та яким чином вказаний договір впливає на суть даного спору.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не надано доказів надання відповідачу житлово-комунальних послуг за період з 21.10.2010 р. по 30.09.2013 р., не доведено суду порушення відповідачем законних та охоронюваних інтересів позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 79988,35 грн.

Оскільки вимоги про стягнення 7553,91 грн. - інфляційних втрат, 4483,63 грн. - 3% річних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, в задоволенні якої судом відмовлено, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Щодо заяви, заявленої відповідачем в суді першої інстанції про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає, що в даному випадку позовна давність не підлягає застосуванню, оскільки суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, тоді як позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Аналогічна позиція викладена в п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року №10, відповідно до якого за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 р. у справі №910/24756/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/24756/15 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Л.П. Зубець

О.В. Тищенко