ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Справа № 916/3036/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Добролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін: прокуратури: Суходольський С.М. - ст. прокурор ГПУ, посв. №020273, позивача, третьої особи: не з'явились, повідомлені належно, відповідача: Бондар О.О. - дов. від 25.01.16,
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "РЕН ЕНЕРГО"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 23.09.15
у справі№916/3036/14 Господарського суду Одеської області
за позовомПрокурора Красноокнянського району Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області
до третя особаТовариства з обмеженою відповідальністю "РЕН ЕНЕРГО" Красноокнянська районна рада
провизнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки

Для розгляду касаційної скарги у цій справі 27.01.16 визначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В. - головуючого, Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

Прокурор Красноокнянського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕН ЕНЕРГО" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0207), розташованої на території Красноокнянської селищної ради Одеської області, загальною площею 20 га, укладеного між ТОВ "РЕН ЕНЕРГО" і Головним Управлінням Держземагентства в Одеській області 14.08.13 на підставі наказу №ОД/:01:003/00000027, та зобов'язання повернути вказану земельну ділянку до земель державної власності в особі Головного Управління Держземагентства в Одеській області. Прокурор посилався на те, що оспорюваний договір оренди землі укладений без проведення нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, яка в силу приписів статті 13 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, що діяла на момент укладення спірного договору) є обов'язковою у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Прокурор також зазначав, що укладання оспорюваного договору без проведення нормативної грошової оцінки землі спричинило шкоду фінансовим інтересам держави у вигляді ненадходження коштів до бюджету. Отже, як вказував прокурор, спірний договір підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, а земельна ділянка поверненню позивачеві. Позов обґрунтований приписами статей 21, 202, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, статей 122, 123 Земельного кодексу України, статті 288 Податкового кодексу України, статей 13, 20, 21, 23 Закону України "Про оцінку земель".

Справа господарськими судами розглядалася неодноразово.

При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 07.07.15 (суддя Погребна К.Ф.) позов задоволено повністю. Суд визнав недійсним договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 0:01:003:0207), розташованої на території Красноокнянської селищної ради за межами населеного пункту, загальною площею 20 га, який укладено 14.08.13 між Головним управлінням Держземагенства в Одеській області та ТОВ "РЕН ЕНЕРГО", та зобов'язав ТОВ "РЕН ЕНЕРГО" повернути вказану земельну ділянку у державну власність. Господарський суд виходив з того, що непроведення нормативної грошової оцінки землі, орендованої за оспорюваним договором, що є обов'язковим в силу закону, має своїм наслідком визнання такого договору недійсним з цієї підстави та повернення земельної ділянки власникові. Отже, як установив суд, оспорюваний договір суперечить вимогам статей 13, 23 Закону України "Про оцінку земель", а тому підлягає визнанню недійсним за приписами статей 203, 215 Цивільного кодексу України

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.15 (судді: Принцевська Н.М., Діброва Г.І., Морщагіна Н.С.) перевірене рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

До Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕН ЕНЕРГО", яке просить рішення і постанову у справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підпунктів 14.1.136, 14.1.147 пункту 14.1 статті 14, статей 271, 276, 278, 288, 289 Податкового кодексу України, статей 93, 116, 122, 214 Земельного кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", статті 13 Закону України "Про оцінку земель", статей 15, 16 Закону України "Про оренду землі". Він не погоджується з висновками судів про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору та вказує на те, що оспорюваний договір містить усі істотні умови, необхідні для договорів даного виду; що орендна плата за землю у спірному договорі визначена у відповідності до вимог податкового законодавства; що на момент укладення такого договору орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності могла бути визначена, виходячи із розміру земельного податку. Скаржник наголошує на тому, що орендна плата за землю за оспорюваним договором ним сплачувалася у повному обсязі та вважає, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки не є істотною умовою договору оренди землі. Крім того, скаржник зазначає, що оспорюваний договір оренди укладений на підставі наказу ГУ Держземагентства в Одеській області від 14.08.13, який недійсним у встановленому порядку не визнавався та є чинним.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення учасників процесу, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів законодавства, відзначає наступне.

Господарськими судами установлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом Головного управління Держземагенства в Одеській області від 14.08.13 №ОД/:01:003/00000027 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у довгострокову оренду строком на 49 років ТОВ "РЕН ЕНЕРГО" (відповідачеві) земельну ділянку, яка розташована на території Красноокнянської селищної ради (за межами населеного пункту), площею 20 га, із земель сільськогосподарського призначення, (кадастровий номер :01:003:0207) для розміщення та експлуатації сонячної електростанції. Суди також установили, що 14.08.13 відповідно до зазначеного наказу між Головним управлінням Держземагенства в Одеській області - орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕН ЕНЕРГО" - орендарем був укладений договір оренди землі №02. За умовами цього договору в оренду передана земельна ділянка, загальною площею 20 га (в т.ч. ріллі 20 га), із земель сільськогосподарського призначення для розміщення та експлуатації сонячної електростанції, яка розташована на території Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області (за межами населеного пункту) строком на 49 років. Відповідно до пункту 2.4 цього договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проведена. Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Красноокнянської селищної ради в ВДК у Красноокнянському районі Одеської області у розмірі 12 земельних податків, а саме: 56270,64 грн. за 1 рік, що складає 4689,22 грн. за один місяць. Після проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється щорічно з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами. Спірна земельна ділянка 02.10.13 була передана відповідачеві за актом приймання-передачі. В процесі розгляду спору господарські суди установили, що оспорюваний договір оренди землі укладений без проведення нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, яка, в силу закону (стаття 13 Закону України "Про оцінку землі") є обов'язковою при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Тобто, як установили суди, такий договір суперечить вимогам законодавства. Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимоги прокурора Красноокнянського району Одеської області заявлені в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕН ЕНЕРГО" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Красноокнянської селищної ради Одеської області, загальною площею 20 га, укладеного між 14.08.13 між позивачем і відповідачем; та зобов'язання останнього повернути вказану земельну ділянку до земель державної власності. Ухвалюючи рішення у справі, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. За приписами статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором про оренду землі. Згідно з приписами статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За приписами статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюються за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За приписами статті 21 названого Закону орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди. Строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюються Податковим кодексом України. Водночас згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За змістом пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу орендна плата встановлюється в договорі оренди з урахуванням мінімальних та граничних обмежень її розміру, наведених у зазначеному пункті. Для визначення розміру земельного податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (частина 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України), а центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки, на який індексується нормативна грошова оцінка за станом на 1 січня поточного року за відповідною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України). Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" (у відповідній редакції) унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. За приписами статті 5 цього ж Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до приписів статті 13 Закону України "Про оцінку земель" проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є обов'язковим при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Згідно зі статтею 18 названого Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій". За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (стаття 20 названого Закону). Приписами статті 23 Закону України "Про оцінку землі" унормовано, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою, а технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Згідно з приписами статті 22 Закону України "Про землеустрій" підставами здійснення землеустрою можуть бути як рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування щодо проведення робіт з землеустрою, так і договори, укладені між землевласниками (землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою. Земельно-оціночні роботи при здійсненні землеустрою виконуються з метою визначення якісних характеристик, економічної цінності та вартості земель у порядку, встановленому законом. Оцінка земель проводиться, зокрема, при здійсненні цивільно-правових угод (стаття 38 Закону України "Про землеустрій"). Отже, земельним законодавством передбачено обов'язковість проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності, яка є основою для визначення розміру орендної плати за них. Проте, як установили суди в процесі розгляду спору, і це підтверджено матеріалами справи, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки не розроблялась, не погоджувалась, на розгляд до уповноваженого органу не подавалась та, відповідно, ним не затверджувалась. Отже, відповідачем не було дотримано встановленого законом порядку визначення орендної плати за спірну земельну ділянку відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки; орендна плата за оспорюваним договором розрахована в порушення порядку її визначення без проведення обов'язкової нормативної грошової оцінки. За таких обставин, як установили господарські суди, оспорюваний договір оренди суперечить вимогам статті 13 Закону України "Про оцінку земель", приписам статті 15 Закону України "Про оренду землі". За приписами статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 08.04.15 у справі №3-41гс15, від 20.05.15 у справі №3-70гс15, від 01.07.15 №3-297гс15, від 01.07.15 №3-298гс15. Посилання відповідача на те, що укладання спірного договору без проведення грошової оцінки не суперечить діючим на час його укладання вимогам податкового законодавства, спростовуються приписами наведених норм. Інші доводи скаржника теж визнаються неспроможними та не спростовують викладеного і установленого судами; приписи законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарськими судами до встановлених обставин застосовані вірно.

За таких обставин, оскаржувані рішення та постанова відповідають вимогам чинного законодавства, а тому залишаються без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.15 у справі №916/3036/14 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕН ЕНЕРГО" залишити без задоволення.

Головуючий, суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець