ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" січня 2016 р.Справа № 916/3871/15

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю „КІМ

Відповідач: Приватне підприємство „Компанія „Паритет

Про тлумачення умов договору

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1- згідно довіреності від 07.07.2015р..

Від відповідача: ОСОБА_2- згідно довіреності №17 від 02.02.2015р. , ОСОБА_3 згідно довіреності

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_1- згідно довіреності від 07.07.2015р..

Від відповідача: ОСОБА_3 згідно довіреності

Суть спору: Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „КІМ , звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства (далі- ПП) „Компанія „Паритет про тлумачення умов правочину Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. , а саме: п.2.1, п.2.2., п.6.1 , в аспекті обовязку складання документу , що підтверджує надання доручення та виконання такого доручення.

В ході розгляду справи , 04.11.2015р. позивач надав до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить суд винести рішення про тлумачення умов правочину Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. , а саме: п.2.1, п.2.2., п.6.1 , в аспекті обовязку складання документу , що підтверджує надання доручення та виконання такого доручення. А саме, розтлумачити положення договору у тому сенсі, що сказана у п.4.1 сума оплати повинна бути сплачена лише у разі доведеності Повіреним факту надання юридичних послуг , та така сума сплачується за кожний місяць їх надання.

Представник позивача позов підтримує , наполягає на його задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

В ході розгляду справи, 14.01.2016р. позивач надав до суду клопотання про проведення судової технічної експертизи з метою визначення дати проставляння відбитку печатки ПП „Компанія „Паритет та ТОВ „КІМ на кожній сторінці Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р.; чи було проставлено відбиток печатки ТОВ „КІМ на Договорі доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. раніше ніж відбиток печатки ПП „Компанія „Паритет? ; чи було проставлено підпис президента ПП „Компанія „Паритет ОСОБА_4 на кожній сторінці Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. раніше ніж проставляння відбитку печатки ПП „Компанія „Паритет ?

В обгрунтування клопотання про призначення експертизи позивач зазначає, що при огляді у судовому засіданні екземпляру оригіналу Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р., що був наданий на огляд представником ПП „Компанія „Паритет, представник позивача помітив розбіжності у місті проставляння печаток , що викликало у нього сумнів у достовірності документа , часі проставляння печатки ПП „Компанія „Паритет, що може ставити під сумнів укладеність Договору взагалі.

Представник відповідача проти призначення у справі судової технічної експертизи з зазначених позивачем питань заперечує, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність, та зазначає, що дійсність та укладеність Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. підтверджено запереченнями на претензію, що були надані ТОВ „КІМ щодо виконання зобовязань за цим Договором, а також рішенням господарського суду Одеської області від 08.06.2015р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.2015р. у справі №916/1007/15-г.

Розглянув клопотання ТОВ „КІМ про призначення у справі судової технічної експертизи документу суд доходить до висновку про відмову у його задоволенні , виходячи з такого: відповідно до ст.41 ГПК України господарський суд призначає судову експертизу для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оспорювання у даній справі є тлумачення умов Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. Отже, звертаючись з даним позовом до суду позивач не ставив під сумнів чинність зазначеного Договору, у і відповіді на претензію ПП „Компанія „Паритет за №007-15/123-юд від 09.01.2015р. ТОВ „КІМ зазначало про укладеність Договору . Крім того, в ході провадження у справі №916/1007/15-г за позовом ПП „Компанія „Паритет до ТОВ „КІМ про стягнення заборгованості за Договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р., судами першої та апеляційної інстанції надавалася оцінка зазначеному Договору. В ході розгляду справи №916/1007/15-г ТОВ „КІМ вже ставилося питання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою дослідження питання: чи виконано підпис на Договорі та додатках до нього директором ТОВ „КІМ чи іншою особою. У задоволенні зазначеного клопотання судом було відмовлено.

Крім того, позивач у справі 29.12.2015р. надав до суду клопотання про витребування доказів, а саме: виписки обслуговуючого банку ПП „Компанія „Паритет (р/р 302 в ВАТ „Госексімбанк) про рух грошових коштів на рахунку за період з 01.01.2011р. по 29.12.2015р. та виписки з обслуговуючого банку ПП „Компанія „Паритет про рух грошових коштів на рахунку відповідача за період з 01.01.2011р. по 29.12.2015р. В обгрунтування зазначеного клопотання позивач зазначає, що враховуючи характер спору та той факт , що позов про тлумачення умов правочину можливо подати лише у тому разі, якщо сторони не приступили до його виконання, витребувані документи можуть підтвердити той факт, що ТОВ „КІМ не виконувало свої зобовязання за Договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. Позивач також зазначив, що інформація, яку він вважає за необхідне витребувати, є конфіденційною і підлягає розголошенню тільки у відповідності до норм Закону України „Про інформацію та Закону України „Про захист персональних даних.

Представники відповідача в судових засіданнях проти задоволення клопотання позивача заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Розглянув клопотання позивача про витребування доказів, заслухав пояснення представників сторін з приводу цього клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, посилаючись на таке: дійсно, відповідно до ст..38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

В обгрунтування клопотання про витребування доказів позивач зазначив, що банківські виписки, які він вважає за необхідне витребувати, можуть підтвердити факт невиконання ним ТОВ „КІМ умов Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. щодо оплати послуг. На думку суду , зазначений факт може бути підтверджено іншими доказами, зокрема, випискою з банку самого позивача- ТОВ „КІМ за період з 01.01.2011р. по 29.12.2015р., з якої можна побачити рух коштів на рахунках , у тому числі і перерахування коштів на рахунки ПП „Компанія „Паритет . Але, на вимогу суду позивачем банківських виписок надано не було, надана ж позивачем бухгалтерська довідка від 21.01.2016р. не є належним та допустимим доказом.

Крім того, слід зауважити, що з клопотання позивача не вбачається з якої саме банківської установи слід витребувати докази, не зазначено МФО банку тощо. Зазначеного ж позивачем у клопотанні ВАТ „Госексімбанк взагалі не існує.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд встановив:

15 грудня 2011р. між ТОВ „КІМ (Довіритель) та ПП „Компанія „Паритет (Повірений) був укладений Договір доручення про надання юридичних послуг №123-юр/11, згідно п. 2.1 якого Довіритель доручає, а Повірений за грошову винагороду приймає на себе зобовязання представляти інтереси Довірителя в державних органах влади та управління, в судових органах, у взаємовідносинах з фізичними та юридичними особами з питань організації Довірителем діяльності, включаючи зовнішньоекономічну діяльність, здійснювати юридичний захист цієї діяльності у відповідності до законодавства України, а також консультувати Довірителя з питань, що виникають у процесі його діяльності, при цьому основними (приоритетними) зобовязаннями Повіреного є: п.2.1.1 -захист інтересів Довірителя з питань реалізації зобовязань, що витікають з ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2010р. про визнання та затвердження мирової угоди; п.2.1.2 - захист інтересів Довірителя з питань, повязаних з виконанням Довірителем зобовязань, що витікають з договору займу від 13січня 2003р. Відповідно до п.2.2. Договору доручення Повіреному про захист інтересів Довірителя може бути оформлене письмово- довіреністю або листом, в тому числі на e-mail або усно.

Згідно п.3.1.8 Договору Повірений має право отримувати від Довірителя винагороду за виконання доручення, передбаченого Договором, а також компенсацію понесених витрат. Відповідно до п.3.2.3. Договору Довіритель зобовязаний виплатити Повіреному винагороду відповідно до п.3.1.8,п. 3.1.9,п.4.1 та п.4.2 Договору.

За умовами розділу 4 Договору винагорода Повіреного складає 1 000 грн. на місяць. (п.4.1 ) Виплата винагороди здійснюється кожного 01 числа місяця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Повіреного або іншим узгодженим сторонами засобом. (п.4.2) .

Сторони також домовилися, що виконання Повіреним зобовязань за Договором носить постійний (систематичний) характер та не потребує складання сторонами актів приймання виконаних робіт. (п.6.1 Договору).

20 грудня 2011р. сторони уклали Додаток №1 до Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р., яким змінили п.4.1 Договору та виклали його у наступній редакції: Начиная с 01 января 2012 , вознаграждение Поверенного составляет : 6000 гривен в месяц или в сумме, эквивалентной 750 долларам США».

Позивач у справі зазначає, що відповідно до ст..213 Цивільного кодексу України , на вимогу однієї або двох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту право чину, якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин право чину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини право чину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

На підставі зазначеної норми законодавства, позивач просить суд винести рішення про тлумачення умов правочину Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. , а саме: п.2.1, п.2.2., п.6.1 , в аспекті обовязку складання документу , що підтверджує надання доручення та виконання такого доручення. А саме, розтлумачити положення договору у тому сенсі, що сказана у п.4.1 сума оплати повинна бути сплачена лише у разі доведеності Повіреним факту надання юридичних послуг , та така сума сплачується за кожний місяць їх надання.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач не обгрунтвав та не зазначив жодного доказу на підтвердження висновків про наявність правових підстав для тлумачення умов Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р., не навів обґрунтувань на переконання у дійсному волевиявленні сторін та не дав оцінки їх намірам, не здійснив порівняння незрозумілої позивачу частини право чину із змістом усього Договору, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідач вважає, що зміст п.2.1,п.2.2.,п.4.1 та п.6.1 Договору як окремо, так і в порівнянні їх змісту зі змістом усього Договору, не викликає жодних сумнівів щодо різного уявлення волевиявлення кожного з них, так як кожен з вказаних пунктів відповідає буквальному значенню слів і понять, а також загальноприйнятим у відповідній сфері відносинам, значення термінів в повній мірі дає змогу з'ясувати зміст окремих частин правочину.

Відповідач також зазначив, що за змістом ст..213 Цивільного кодексу України тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Метою тлумачення правочину є з'ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі.

Відповідач вважає, що при укладанні доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. волевиявлення сторін на укладання цього Договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов Договору, а директору ТОВ „КІМ ОСОБА_5 при підписанні Договору було зрозуміло всі його умови. У подальшому, при виконанні умов Договору у сторін не було розбіжностей та жодних сумнівів щодо справжньої волі сторін , які вчинили правочин, а також щодо різного уявлення волевиявлення кожної із сторін.

Відповідач також зауважив, що в ході провадження у справі №916/1007/15-г за позовом ПП „Компанія „Паритет до ТОВ „КІМ про стягнення заборгованості за Договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р., судами першої та апеляційної інстанції надавалася оцінка зазначеному Договору, та було стягнуто з ТОВ „ЕІМ заборгованість по оплаті за цим Договором.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено встановлений ст..257 Цивільного кодексу України трьохрічний строк позовної давності , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у звязку з чим просить суд застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Відповідно до ст.15 ,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів юридичної особи.

Як вбачається з тексту позовної заяви , позивач просить суд розтлумачити умови право чину - Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. , а саме: п.2.1, п.2.2., п.6.1 , в аспекті обовязку складання документу , що підтверджує надання доручення та виконання такого доручення. При цьому , позивач просить суд розтлумачити положення Договору у тому сенсі, що сказана у п.4.1 сума оплати повинна бути сплачена лише у разі доведеності Повіреним факту надання юридичних послуг , та така сума сплачується за кожний місяць їх надання.

Але, доказів наявності спору щодо тлумачення сторонами за Договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 20.12.2011р. його положень , а саме: п.2.1, п.2.2., п.6.1, позивачем до суду не надав.

Слід також зауважити, що відповідно до ст.637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього Кодексу.

За приписами ст.213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2011р. між ТОВ „КІМ (Довіритель) та ПП „Компанія „Паритет (Повірений) був укладений Договір доручення про надання юридичних послуг №123-юр/11, згідно п. 2.1 якого Довіритель доручає, а Повірений за грошову винагороду приймає на себе зобовязання представляти інтереси Довірителя в державних органах влади та управління, в судових органах, у взаємовідносинах з фізичними та юридичними особами з питань організації Довірителем діяльності, включаючи зовнішньоекономічну діяльність, здійснювати юридичний захист цієї діяльності у відповідності до законодавства України, а також консультувати Довірителя з питань, що виникають у процесі його діяльності, при цьому основними (приоритетними) зобовязаннями Повіреного є: п.2.1.1 -захист інтересів Довірителя з питань реалізації зобовязань, що витікають з ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2010р. про визнання та затвердження мирової угоди; п.2.1.2 - захист інтересів Довірителя з питань, повязаних з виконанням Довірителем зобовязань, що витікають з договору займу від 13 січня 2003р. Відповідно до п.2.2. Договору доручення Повіреному про захист інтересів Довірителя може бути оформлене письмово- довіреністю або листом, в тому числі на e-mail або усно.

За умовами п.6.1 Договору сторони також домовилися, що виконання Повіреним зобовязань за Договором носить постійний (систематичний) характер та не потребує складання сторонами актів приймання виконаних робіт.

У заяві про зміну предмету позову, що надійшла до суду 04.11.2015р. , позивач зазначив, що Договір доручення про надання юридичних послуг №123-юр/11 від 15.12.2011р. сторонами не виконувався, жодних заявок або оплат за цим Договором не відбулось. Але, матеріали справи містять рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015р. у справі №916/1007/15-г за позовом ПП „Компанія „Паритет до ТОВ „КІМ про стягнення заборгованості по сплаті щомісячної винагороди та додаткової винагороди за Договором доручення про надання юридичних послуг №123-юр/11 від 15.12.2011р. у сумі 402 015 грн., інфляційних у сумі 78 014 грн. 49 коп. , 3% річних у сумі 13 683 грн. 36 коп. та пені у сумі 13 902 грн. , яким позовну заяву було задоволено частково: стягнуто з ТОВ „КІМ на користь ПП „Компанія „Паритет заборгованість за щомісячну винагороду у розмірі 264 805 грн. 49 коп., суму додаткової винагороди у розмірі 99 816 грн. 40 коп., пеню у розмірі 11 203 грн. 44 коп. та 3% річних у сумі 12 996 грн. 11 коп. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.2015р. у №916/1007/15-г рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015р. скасовано частково : позовні вимоги ПП „Компанія „Паритет задоволено частково, стягнуто з ТОВ „КІМ на користь ПП „Компанія „Паритет заборгованість у сумі 290 000 грн., 78 014 грн. 49 коп. інфляційних втрат, 11 977 грн. 45 коп. - 3% річних, 1 210 грн. 85 коп. пені. При цьому, як суд першої інстанції , так і апеляційної дійшли висновку про укладеність Договору, його дійсність, так і виконання його сторонами, зокрема, часткову оплату ТОВ „КІМ за надані послуги .

З викладеного можна дійти висновку про відсутність різного тлумачення сторонами у справі умов Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юр/11 від 15.12.2011р., зокрема, щодо умов п.2.1, п.2.2., п.6.1.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи у їх сукупності , керуючись законом.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25 січня 2016р.

Суддя Н.В. Рога