УХВАЛА

18.01.2016Справа № 6/521

За заявою публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

Про роз'яснення рішення суду

За позовом відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»

До 1. Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

2. Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

Про зобов'язання не чинити перешкоди у розпорядженні майном

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від ПАТ «Укртрансгаз» Бєлячкова О.В. (за дов.)

від позивача Мануілова Я.І. (за дов.)

від відповідача-1 Василенко А.О. (за дов.)

від відповідача-2 Федорова Т.В. (за дов.), Громніцький Ю.П. (за дов.)

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 позов публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено повністю, а саме: зобов'язано дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не чинити перешкод відкритому акціонерному товариству «Укрнафта у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., у тому числі у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»; зобов'язано дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» виконати заявку відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» від 25.10.2010 р. № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його відкритому акціонерному товариству «Укрнафта» з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м.; зобов'язано публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» включити до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» від 25.10.2010 р. № 6ПГ-12/554а. Крім того, вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до суду з заявою про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва № 6/521 від 20.01.2011.

Обґрунтовуючи мотиви заяви публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» послалося на такі обставини.

31.07.2014 публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» були отримані постанови Відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві від 29.07.2014 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 27.05.2014 № 6/521, виданих на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521, в частині зобов'язання публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» виконати заявку публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 25.10.2010 року № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його публічному акціонерному товариству «Укрнафта» з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., та зобов'язання публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не чинити перешкод публічному акціонерному товариству «Укрнафта» у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., у тому числі у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз».

За твердженням боржника, він зіткнувся з рядом проблемних питань, які полягають в нерозумінні змісту резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521 та подальшого його виконання.

ПАТ «Укртрансгаз» зазначає, що відповідно до ст. 941 Цивільного кодексу України зберігач має право за згодою поклажодавця змішати речі одного роду та однієї якості, які передані на зберігання.

Враховуючи специфіку діяльності з надання послуг зі зберігання природного газу в підземних сховищах газу, при здійсненні закачування природного газу до підземних сховищ газу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відбувається змішування обсягів природного газу суб'єктів господарювання - власників таких обсягів природного газу.

Згідно зі ст. 44 Закону України «Про нафту і газ» у межах Єдиної газотранспортної системи України відповідно до закону діють обов'язкові для всіх організаційних структур виробнича дисципліна, правила надання оперативної інформації про обсяги газопостачання, об'єм, режими транспортування і споживання газу, обліковий час, порядок взаємодії структур системи у разі виникнення ускладнень з газопостачанням в окремих регіонах України під час різких похолодань, аварій, планового ремонту. В Україні діє єдина централізована диспетчерська система оперативно-технологічного управління виробництвом, передачею та постачанням природного газу.

На Об'єднане диспетчерське управління боржника (на даний час центральний диспетчерський департамент публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз») покладено функцію, передбачену ст. 4 Закону України «Про нафту і газ», а саме: контроль за постійним і безперервним збалансуванням видобутку, постачання і споживання газу, для забезпечення якого встановлюється єдине диспетчерське (оперативно-технологічне) управління Єдиною газотранспортною системою України.

В Єдиній газотранспортній системі України знаходяться одночасно обсяги природного газу різних власників. Сума обсягів природного газу різних власників дорівнює фактичному обсягу природного газу в Єдиній газотранспортній системі України.

Згідно з даними боржника серед обсягів природного газу, які знаходяться на зберіганні в підземних сховищах газу боржника, 2061805,134 тис.куб.м. природного газу ПАТ «Укрнафта» відсутні.

Так, станом на 01.11.2015 за інформацією центрального диспетчерського департаменту боржника серед інших власників природного газу за ПАТ «Укрнафта» в підземних сховищах газу обліковується лише 23714,304 тис.куб.м. природного газу, тоді як станом на 01.08.2014 серед власників природного газу, обсяги яких обліковувались в підземних сховищах газу боржника, ПАТ «Укрнафта» взагалі не зазначено.

Враховуючи те, що весь природний газ в Єдиній газотранспортній системі України є власністю певних власників, з якими у боржника наявні укладені договори, а також факт споживання населенням в січні 2007 року та у І-му кварталі 2008 року обсягів природного газу ПАТ «Укрнафта», щодо яких ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» рішенням суду у справі № 6/521 заборонено чинити перешкоди ПАТ «Укрнафта» у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис.куб.м., а також зобов'язано ПАТ «Укртрансгаз» виконати заявку ПАТ «Укрнафта» від 25.10.2010 року № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення боржником відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ПАТ «Укрнафта» з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., ПАТ «Укртрансгаз» просить роз'яснити яким чином виконувати рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2011.

Крім того, ПАТ «Укртрансгаз» просить роз'яснити, яким чином виконувати заявку ПАТ «Укрнафта» від 25.10.2010, яка стосувалась включення до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні обсягів газу протягом листопада 2010 року - вересня 2011 року, враховуючи, що вказані періоди є такими, що минули, а також не зрозуміло ПАТ «Укртрансгаз», яким саме споживачам вказані обсяги газу мають бути передані, враховуючи, що споживачі України, які використовували обсяги природного газу в листопаді 2010 року - вересні 2011 року, оформили обсяги споживання газу відповідними первинними документами.

Відповідно до ст. 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції.

Роз'яснення рішення, ухвали - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта.

Отже, роз'яснення рішення, ухвали - це викладення рішення, ухвали у більш ясній і зрозумілій формі.

Суд роз'яснює судове рішення, ухвалу, якщо вони є незрозумілими для суб'єкта, якому надано право звернення за відповідним роз'ясненням. Між тим, необхідність такого роз'яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» № 6 від 23.03.2012 визначено, що здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення. Роз'яснено може бути лише таке судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення по його роз'яснення.

Роз'яснюючи рішення, ухвалу, господарський суд не вправі змінювати зміст рішення, ухвали, тобто не має права змінювати:

відомостей, викладених у рішенні відповідально до вимог ст. 84 ГПК України;

відомостей, викладених в ухвалі відповідно до вимог ст. 86 ГПК України.

У вирішенні питання про межі, в яких суд вправі діяти, надаючи роз'яснення рішення, ухвали, слід виходити з приписів ст.ст. 84, 86 ГПК України щодо змісту рішення, ухвали.

Зокрема, відповідно до ст. 84 ГПК України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому:

1) у вступній частині вказуються найменування господарського суду, номер справи, дата прийняття рішення, найменування сторін, ціна позову, прізвище судді (суддів), представників сторін, прокурора та інших осіб, які брали участь у засіданні, посади цих осіб. При розгляді справи на підприємстві, в організації про це також вказується у вступній частині рішення;

2) описова частина має містити стислий виклад вимог позивача, відзиву на позовну заяву, заяв, пояснень і клопотань сторін та їх представників, інших учасників судового процесу, опис дій, виконаних господарським судом (огляд та дослідження доказів і ознайомлення з матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження);

3) у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення;

4) резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

При задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються:

найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення;

розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу);

найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (у спорі про передачу майна);

найменування, номер і дата виконавчого або іншого документа про стягнення коштів у безспірному порядку (у спорі про визнання цього документа як такого, що не підлягає виконанню), а також сума, що не підлягає списанню.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521 прийнято судом за результатами оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в рішенні вказано встановлені судом обставини справи, а також мотиви, за якими господарський суд відхилив доводи відповідачів щодо заявлених ними заперечень проти позову, а також законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення у справі.

Зі змісту резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 вбачається, що вона є чіткою та зрозумілою, сформованою у відповідності до приписів господарсько-процесуального законодавства, в ній чітко вказані: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, які зобов'язані виконати відповідні дії, вид і кількість майна, яке має бути передано стороні, на користь якої був вирішений спір, мету повернення майна тощо.

Задовольняючи позов ВАТ «Укрнафта» та зазначаючи в рішенні спосіб і порядок його виконання, суд не визнав належним та допустимим здійснюваний відповідачами облік та відбір природного газу позивача як газу «невизначеного власника» та підтвердив за ВАТ «Укрнафта» облік 2061805,134 тис.куб.м. природного газу видобутку 2006 року.

Встановлений судом спосіб і порядок виконання рішення визначає необхідність боржнику відновити та відобразити у власному обліку природного газу спірні обсяги газу - 2061805,134 тис.куб.м. ПАТ «Укрнафта».

Фактична наявність природного газу в Єдиній газотранспортній системі України додатково забезпечує можливість виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 по справі № 6/521.

При цьому, можливий дисбаланс природного газу в Єдиній газотранспортній системі України при виконанні рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 може бути вирішений боржниками самостійно.

Також суд зауважує на тому, що питання неможливості виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 внаслідок того, що заявку позивачем подано у жовтні 2010 року, а не в місяці, що передує місяцю постачання газу споживачам, як то передбачено чинним Порядком розроблення та погодження прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу в Україні, планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу та формування і затвердження планового розподілу постачання природного газу споживачам, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 26.11.2012 № 920, вже було предметом розгляду судом.

Постановою Вищого господарського суду від 14.07.2015 у справі № 6/521, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015, встановлено, що визначений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.11.2012 № 920 порядок розподілу постачання природного газу споживачам не встановлює юридичну неможливість виконання зобов'язання щодо відбору газу».

Ухвалою Верховного Суду України від 15.09.2015 відмовлено в допуску справи № 6/521 до провадження Верховним Судом України за заявою ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 14.07.2015 у справі № 6/521.

Таким чином, вимога ПАТ «Укртрансгаз», викладена у зазначеній заяві, зводиться до вимоги витлумачити обставини справи та норми законодавства, однак ПАТ «Укртрансгаз» не вказує на неоднозначність/неясність розуміння резолютивної частини рішення для мети його виконання.

Заява ПАТ «Укртрансгаз» носить характер роз'яснення не рішення суду, а способу і порядку його виконання, що не кореспондується з нормами господарсько-процесуального законодавства.

Крім того, вимога ПАТ «Укртрансгаз» про зупинення виконавчих проваджень № 44213701 та № 44213473 з примусового викання наказів Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 року № 6/521 до розгляду по суті заяви про роз'яснення рішення суду не ґрунтується на повноваженнях суду, а тому також задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 89 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521.

Суддя С. А. Ковтун