ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.01.16р. Справа № 904/273/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Державного підприємства "Дарницький вагоноремонтний завод", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Дніпро-Легіон" Товариства з обмеженою відповідальністю "Сладра", м. Дніпропетровськ

про розірвання договору від 30.10.2013р. №10/13/30/04-П та стягнення суми пені у розмірі 243460грн.00коп., суми штрафу у розмірі 45325грн.00коп., суми компенсації за транспортування крана у розмірі 35154грн.32коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 3274 від 30.11.2015 р.;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство «Дарницький вагоноремонтний завод» м. Київ звернулось до Дочірнього підприємства «Дніпро-Легіон» Товариства з обмеженою відповідальністю «Сладра» м. Дніпропетровськ з позовом про розірвання договору №10/13/30/04-П від 30.10.2013р.; стягнення пені в розмірі 243460грн., штрафу в розмірі 45325грн., компенсації за транспортування крана в розмірі 35154грн.32коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався порушення відповідачем положень договору №10/13/30/04-П від 30.10.2013р. щодо своєчасного виконання робіт з капітального ремонту залізничного крану КДЕ 163 зав.№4189 впродовж 45 днів з моменту отримання попередньої оплати.

На підставі пункту 5.2 договору №10/13/30/04-П від 30.10.2013р. позивач вирахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 243460грн. за період з 15.12.2013р. по 26.12.2014р. та штраф в розмірі 45325грн. за прострочення виконання зобовязання понад 30днів.

Також позивач просив стягнути з відповідача суму компенсації витрат з транспортування крана до та з місця ремонту в розмірі 35154грн.32коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2015р. у справі №904/273/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2015р. у справі №904/273/15 вищезгадані судові акти були скасовані, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2015р. справу №904/273/15 було прийнято до провадження та призначене судове засідання на 09.12.2015р. У звязку з незявленням представників сторін та ненаданням витребуваних матеріалів, судовий розгляд був відкладений на 23.12.2015р.

В судовому засіданні від 23.12.2015р. позивач надав заяву №108/ю від 22.12.2015р. про зміну предмету позову, згідно якої предметом позовних вимог є лише стягнення пені в розмірі 243460грн., штрафу в розмірі 45325грн., компенсації за транспортування крана в розмірі 35154грн.32коп.

З огляду на дотримання позивачем положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв вказану заяву до уваги.

Також позивач надав до суду письмові пояснення №107/ю від 22.12.2015р., в яких виклав свою правову позицію відносно питань, перелічених в постанові Вищого господарського суду України від 10.11.2015р.

В судовому засіданні від 25.01.2016р. представник позивача пояснив суду, що технічний огляд та приймальні випробування позивачем не проводився. Це було зроблено відповідачем самостійно за місцем проведення ремонту крану всупереч умовам договору. Також представник позивача зазначив, що він не звертався до відповідача з вимогою підписати акт прийому-передачі виконаних робіт.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 статті 89 Цивільного кодексу України до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом..

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 49006, АДРЕСА_1.

З метою виконання приписів Господарського процесуального кодексу України на вказану адресу судом було скеровано ухвали від 23.11.2015р., від 09.12.2015р., від 23.12.2015р. з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення було повернене органом поштового звязку з приміткою «За спливом строку зберігання»

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

На день розгляду справи у судовому засіданні 25.01.2016р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що від відповідача повідомлення щодо неможливості участі у судовому засіданні 25.01.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області не надходило, відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При цьому, згідно зі статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією позивача, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Дочірнім підприємством «Дніпро-Легіон» ТОВ «Сладра» (далі виконавець) та Державним підприємством «Дарницький вагоноремонтний завод» (далі замовник) був підписаний договір про виконання робіт №10/13/30/04-П від 30.10.2013р. (далі договір), згідно якого замовник доручає, а виконавець зобовязується провести роботи з капітального ремонту залізничного крану КДЕ 163 зав. №4189 відповідно до дефектної відомості (додаток №1), кошторису (додаток №2), відомістю матеріалів (додаток №3). В свою чергу, замовник зобовязується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість на умовах, викладених в договорі.

В розділі 2 договору сторони узгодили вартість робіт та порядок розрахунків. Загальна сума договору, погоджена сторонами, становить 647500грн. (з ПДВ). Замовник перераховує виконавцю передоплату в розмірі 50% від суми договору (323750грн.), решту сплачує після закінчення робіт протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, який є підставою для оплати.

Платіжним дорученням №4245 від 31.10.2013р. позивач перерахував відповідачу 323750грн. в якості попередньої оплати за договором №10/13/30/04-П від 30.10.2013р.

Відповідно до пункту 3.1 договору строк виконання робіт за даним договором складає 45 календарних днів з дати отримання попередньої оплати. Таким чином, роботи мали бути виконані в строк до 14.12.2013р. (включно).

Згідно акту приймання-передачі, підписаного сторонами та засвідченого печатками підприємств, 22.11.2013р. замовник передав виконавцю залізничний кран КДЕ 163 зав. №4189 для проведення капітального ремонту.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що транспортування залізничного крану до місця ремонту та після ремонту на площі замовника проводиться виконавцем за свій кошт.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідач не виконав покладеного на нього зобовязання, передбаченого пунктом 4.4 договору. Згідно документів, наявних в матеріалах справи, перевезення крану до та з місця ремонту відбувалось за рахунок коштів позивача.

Крім того, в листі, направленому на адресу позивача в квітні 2014р., відповідач просив позивача вирішити проблему повернення крану та надав згоду на використання 25000грн. для оплати витрат за рахунок вартості ремонту крану.

Тобто відповідач не відмовився та прийняв виконання зобовязання з транспортування позивачем крану до та з місця ремонту, відповідно, у позивача виникло право вимагати відшкодування понесених ним витрат від відповідача.

Доказів припинення відповідного зобовязання перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, на момент вирішення спору відповідачем до матеріалів справи не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації за транспортування крана в розмірі 35154грн.32коп. є обґрунтованими та правомірними.

Пунктом 5.2 договору визначено, що за порушення строків виконання робіт, зазначених в пункті 3.1 договору, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості простроченого зобовязання за кожний день прострочки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 7% вказаної вартості.

Посилаючись на вказаний пункт, позивач наполягає на стягненні з відповідача пені в розмірі 243460грн. за період з 15.12.2013р. по 26.12.2014р. та штрафу в розмірі 45325грн. за прострочення виконання зобовязання понад 30днів. Позивач зазначає, що відповідач не усунув виявлені дефекти після виконання капітального ремонту, зафіксовані в акті обстеження від 27.06.2014р.

Суд звертає увагу, що в пункті 5.3 договору сторони встановили окремо відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20% від вартості неякісно виконаних робіт за неналежне (неякісне) виконання робіт за договором і не усунення виявлених недоліків у встановлений договором строк 10 календарних днів.

Як зазначалось раніше, роботи мали бути виконані в строк до 14.12.2013р. (включно).

В пункті 4.5 договору вказано, що повернення виконавцем відремонтованого залізничного крану на площі замовника посвідчується підписанням двостороннього акту приймання-передачі. Такий акт в матеріалах справи відсутній.

Натомість до матеріалів справи доданий акт обстеження залізничного крану після виконання капітального ремонту, підписаний сторонами та засвідчений печатками підприємств, в якому вказано про виявлені недоліки під час проведення 27.06.2014р. обстеження залізничного крану після проведення капітального ремонту та наданий час замовнику до 10.07.2014р. для їх усунення.

Як вбачається зі змісту технічного паспорту залізничного крану КДЕ 163 зав. №4189 відповідачем було внесено запис від 28.12.2013р. про проведення капітального ремонту крану, технічного огляду та приймальних випробовувань на площі виконавця.

За приписами пункту 4.7 договору позачерговий повний технічний огляд та приймальні випробування здійснюються після повернення відремонтованого крану на площі замовника. За результатами приймальних випробувань складається двосторонній акт здачі-приймання виконаних робіт.

Представник позивача пояснив суду, що технічний огляд та приймальні випробування на площах замовника позивачем не проводився. З вимогою підписати акт прийому-передачі виконаних робіт замовник не звертався до виконавця.

З огляду на записи, внесені до технічного паспорту залізничного крану КДЕ 163 зав. №4189, та зміст акта обстеження від 27.06.2014р., суд дійшов висновку, що фактично ремонт був завершений 28.12.2013.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виконання зобовязання з проведення ремонту, нарахованої за період з 15.12.2013р. по 27.12.2013р., в розмірі 4208грн.75коп. В задоволенні вимог про стягнення решти суми суд відмовляє.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог.

Керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод» м. Київ до Дочірнього підприємства «Дніпро-Легіон» Товариства з обмеженою відповідальністю «Сладра» м. Дніпропетровськ про стягнення пені в розмірі 243460грн., штрафу в розмірі 45325грн., компенсації за транспортування крана в розмірі 35154грн.32коп. задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Дніпро-Легіон» Товариства з обмеженою відповідальністю «Сладра» м. Дніпропетровськ (ідентифікаційний код: 24427447; місцезнаходження: 49006, АДРЕСА_2) на користь Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод» м. Київ (ідентифікаційний код: 14294471; місцезнаходження: 02092, м. Київ, вул. Алма - Атинська, буд. 74) суму пені в розмірі 4208грн.75коп., суму компенсації за транспортування крана в розмірі 35154грн.32коп., витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 790грн.41коп., витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 395грн.21коп., витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 395грн.21коп.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 25.01.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 01.02.2016р.

Суддя ОСОБА_2