ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 р. Справа №917/2354/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофлекс", АДРЕСА_1, 04053; поштова адреса: вул. Борщагівська, буд. 145, оф. 168, м. Київ, 03056

до Приватного підприємства "Голд Грейн", с. Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39350

про стягнення 488 946,61грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 04.11.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №1 від 23.11.2015р.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 488 946,61грн., з яких 437 850,00грн. - основний борг за Договором поставки товару №АФ-42-15 від 27.04.2015р. 3838,72грн. - 5% відсотків річних, 10 070,55грн. - інфляційні, 37 187,34грн. - пеня.

Представник позивача на задоволенні позову наполягає. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань, в частині сплати вартості переданого йому товару, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 437 850,00грн.

Представник відповідача в судовому засіданні та у наданому відзиві на позовну заяву (вхід. №18255 від 16.12.2016р.) (а.с.83-85) проти задоволення позову заперечує.

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем не вірно визначено суму основного боргу, а також 5% відсотків річних, інфляційні та пені. Так за розрахунком відповідача зазначеного у відзиві на позовну заяву сума основного боргу з урахуванням сплати складає 359 850,00грн., 5% річних - 3154,56грн., 3490,90грн. інфляційні та 30 562,78грн. пеня.

26.01.2015р. представником позивача через канцелярію суду були подані письмові пояснення (вхід. №799 від 26.01.2016р.) щодо спростування розрахунку основного боргу, який наведений відповідачем у відзиві на позовну заяву. Як зазначає позивач, що у вказані дати відповідачем дійсно було здійснено платежі, але зазначені платежі здійснювались не тільки за товар поставлений на підставі Додатку №2, а також за товар поставлений на підставі Додатку 1 та Додатку №3 до договору.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофлекс" (Постачальник за договором; позивач по справі) та Приватним підприємством "Голд Грейн" (Покупець за договором, відповідач по справі) 27 квітня 2015 року був укладений Договір №АФ-42-15 поставки товару (далі - Договір) (а.с.9-12), згідно якого постачальник зобов'язався продати та передати, а покупець купити і прийняти продукцію, якою є засоби захисту рослин, насіння та мікродобрива (товар).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п.а.13.1. Договору).

Так при укладенні Договору сторони узгодили, що кількість та номенклатура Товару вказується у Додатках до Договору (п.п. 2.1. Договору).

Як було встановлено судом, на поставку товару було підписано Додаток №1 від 27.04.2015р., Додаток №2 від 27.04.2015р. та Додаток №3 від 24.06.2015р. до Договору поставки товару №АФ-42-15 від 27.04.015р.

Відповідно до Додатку № 1 від 27.04.2015р. сторони домовилися про поставку насіння кукурудзи гібрид "Балерина" у кількості 15 мішків на загальну суму 19 550,00 грн. (а.с. 13).

Позивачем на виконання Додатку №1 до Договору, було відвантажено через уповноваженого представника відповідача (який діяв на підставі довіреностей №71 від 24.04.2015р. (а.с.103)) товар у кількості 15 мішків на загальну суму 19 500,00грн.

Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи двостороннє підписаною видатковою накладною №51 від 27 квітня 2015 року на загальну суму 19 500,00грн.

Відповідно до Додатку №1 та накладної постачальником було виписано рахунок на оплату покупцю №69 від 27.04.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в повному обсязі розрахувався за поставлений товар відповідно до Додатку №1 до договору, що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою (19 500,00грн. згідно рахунку №69 від 27.04.2015р. було сплачено відповідачем 27.04.2015р.) (а.с.87).

Відповідно до п. 2.2. Додатку №2 до договору від 27.04.2015р. сторони домовилися про поставку насіння кукурудзи гібрид "Балерина" у кількості 590 мішків на загальну суму 882 050,00 грн. (а.с. 14).

Позивачем на виконання Додатку №2 до Договору, було відвантажено товар у кількості 580 мішків на загальну суму 867 100,00грн.

Даний факт підтверджується представником відповідача та наявними у матеріалах справи двостороннє підписаними видатковими накладними № 52 від 28 квітня 2015 року на загальну суму 224 250,00грн., №58 від 29 квітня 2015 року на зальну суму 224 250,00грн., № 64 від 06 травня 2015 року на загальну суму 418 600,00грн. (а.с.17-19). Відповідно до умов Додатку №2 до договору та даних накладних, постачальником було виписано рахунок на оплату покупцю №70 від 27.04.2015р.

Вказаний товар був отриманий повноважним представником відповідача, який діяв на підставі довіреностей №70 від 27.04.2015р., №80 від 29.04.2015р., №89 від 06.05.2015р. (а.с.20-22).

Як стверджує позивач, відповідач порушив свої зобов'язання за договором у частині здійснення оплати, сплативши лише 429 250,00грн.

Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою (а.с.87-90), відповідно до якої вбачається, що за рахунком №70 від 27.04.2015р. відповідачем було сплачено: 27.04.2015р. - 112 125, 00грн.; 29.04.2015р. - 92 848,00грн., 30.04.2015р. - 19277,00грн., 06.05.2015р. - 205 000,00грн.

Відповідно до Додатку № 3 від 24.06.2015р. сторони домовилися про поставку насіння кукурудзи гібрид "Балерина" (урожай 2014р.) у кількості 45 мішків на загальну суму 58 500,00 грн. (а.с. 15).

Позивачем на виконання Додатку №3 до Договору, було відвантажено через уповноваженого представника відповідача (який діяв на підставі довіреностей №161 від 15.07.2015р. (а.с.105)) товар у кількості 45 мішків на загальну суму 58 500,00грн.

Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи двостороннє підписаною видатковою накладною №148 від 15 липня 2015 року на загальну суму 58 500,00грн.

Відповідно до умов Додатку №3 до договору та вказаної накладної, постачальником було виписано рахунок на оплату покупцю №157 від 24.06.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в повному обсязі розрахувався за поставлений товар відповідно до Додатку №3 до договору, що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою (41 500,00грн. сплачено 03.07.2015р. згідно рахунку №157 від 24.06.2015р. та 17 000,00грн. сплачено 15.07.2015р. згідно рахунку №157 від 24.06.2015р.) (а.с.91-92).

Однак, відповідач в порушення взятих на себе договірних зобов"язань за поставлений товар згідно Додатку №2 до Договору поставки товару №АФ-42-15 від 27.04.015р. розрахувався не в повному обсязі, сплативши 429 250,00грн.

Пунктом 4 Додатку №2 від 27.04.2015р. сторони погодили, що оплата товару, що поставляється здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування платежів на рахунок постачальника наступним чином:

- 50% - передоплата;

- 50% - до 01 вересня 2015 року.

15.09.2015р. відповідач надіслав позивачу листа з проханням відстрочити сплату 437 850,00гр. до 15.10.2015р. (а.с.23).

Претензією від 15.09.2015р. позивач звернувся до відповідача (вих. №271 від 15.09.2015р.) (а.с.24-25) з вимогою про сплату 437 850,00грн. в термін до 15.10.2015р.

Оскільки заборгованість за поставлений товар в розмірі 437 850,00грн. відповідачем сплачено не було, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, на час звернення позивача до суду, основний борг відповідача за Договором поставки товару №АФ-42-15 від 27.04.015р. складає 437 850,00грн.

Крім того, на підставі п.п. 8.4., п.п.8.5. Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України з огляду на прострочення виконання зобов'язання відповідачем, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3838,72грн. - 5% відсотків річних, 10 070,55грн. - інфляційних, 37 187,34грн. - пені.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства; крім того підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним користуванням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови Договору, строк виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов'язань настав.

Позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог в сумі 437 850,00 грн. Доданими до матеріалів справи доказами підтверджується факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару відповідно до Додатку №2 від 27.04.2015р.

Надані відповідачем докази сплати 507 250,00грн. за поставлений товар, суд відхиляє з огляду на те, що з поданих банківських виписок за поставлений товар згідно Додатку №2 (рахунок на оплату покупцю №70 від 27.04.2015р.) підтверджено сплату лише 429 250,00грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 437 850,00 грн. основного боргу є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України).

Пунктом 8.5. Договору визначено, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за даним Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на момент підписання даного Договору, від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Так позивачем на підставі п.п. 8.5. Договору нараховано 37 187,345грн. пені за період з 01.09.2015р. по 04.11.2015р. (розрахунок в матеріалах справи а.с.71).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Крім того, п.п. 8.4. Договору сторони погодили, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за даним Договором на вимогу Постачальника Покупець зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 5 % (п'ять) відсотків річних від простроченої.

Так на підставі п.п.8.4. Договору та ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3838,72грн. - 5% відсотків річних ( за період з 01.09.2015р. по 04.11.2015р.) та 10 070,55грн. - інфляційні ( за період з 01.09.2015р. по 04.11.2015р.).

Судом перевірено методику розрахунку пені, 5% річних та інфляційних з використанням калькулятора ІПС "Ліга". За результатами проведеного перерахунку, судом виявлені арифметичні помилки.

Таким чином, здійснивши власний перерахунок пені, 5% річних та інфляційних суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 37 187,26грн. пені, 3 838,72грн. 5% річних та 4378,50грн. інфляційних. В частині стягнення 0,08 грн. пені та 5692,05грн. інфляційних позовні вимоги задоволенню не підлягають як необгрунтовані.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, господарський суд, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно зі ст.49 ГПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Голд Грейн" (с. Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39350; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофлекс" (АДРЕСА_1, 04053; поштова адреса: вул. Борщагівська, буд. 145, оф. 168, м. Київ, 03056; ; р/р 7110 у відділенні №5 ПАТ ПУМБ м.Київ; МФО 334851) 437 850,00грн. основного боргу за Договором поставки товару №АФ-42-15 від 27.04.2015р., 3838,72грн. 5% відсотків річних, 4378,50грн. інфляційних, 37 187,26грн. пені та 7248,81грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складено 02.02.2016р.

Суддя Погрібна С.В.