ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2016р. Справа № 905/2380/15

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Філімонова О.Ю., Шилова О.М.,

при секретарі судового засідання Бова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний ОСОБА_1 «Індустріалбанк»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»

про стягнення 12 638,87 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю № 152 від 29.12.2015р.

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю № 221215-1/9.2п від 22.12.2015р.

Суть спору: ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованості в сумі 12 638,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладений договір про постачання електричної енергії № 1686 від 30.03.2007р., на сплату позивачем у 2014р. на виконання умов вказаного договору передплати вартості електроенергії в сумі 12 638,87 грн., яка залишилась невикористаною, у звязку із розірванням договору відповідно до додаткової угоди від 12.06.2015р., і не повернутою позивачу. Нормативно позивач обґрунтовує позовні вимоги ст.ст. 525, 526, ч. 2 ст. 530, 610 ЦК України,

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.10.2015р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2380/15.

Відповідно до ст.ст 69, 77 ГПК України розгляд справи відкладався та строк вирішення спору по даній справі був продовжений до 17.11.2015р., про що винесені відповідні ухвали суду від 27.10.2015р., від 17.11.2015р.

27.10.2015р. за вх. № 16960/15 господарський суд одержав заяву позивача про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій листа за вих. № 2229 від 12.06.2015р., акту звірки заборгованості від 12.06.2015р., рахунків № 32/1686 за червень 2015р., від 12.01.2015р., від 10.10.2014р., від 10.09.2014р, повідомлення про припинення постачання електроенергії, додатку «Договірні величини споживання електричної енергії на 2014р.» до договору про постачання електричної енергії № 1686 від 30.03.2007р., додатку № 8 «Договірні величини споживання електричної енергії» до договору про постачання електричної енергії № 1686 від 30.03.2007р., акту приймання передавання товарної продукції (електроенергії) за червень 2015р., службових записок від 24.11.2014р., від 16.10.2014р. Вказане клопотання позивача задоволено судом та документи залучені до матеріалів справи.

27.10.2015р. за вх. № 17005/15 господарський суд одержав від відповідача відзив, згідно з яким останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на невірне визначення позивачем предмету позовної заяви, оскільки грошові кошти в сумі 12638,87 грн. не є заборгованістю відповідача, а внесені позивачем як попередня оплата в період дії договору про постачання електричної енергії № 1686 від 30.03.2007р., який додатковою угодою від 12.06.2015р. було розірвано, а тому не підлягають поверненню з огляду на ч.ч. 2,4 ст. 653 ЦК України; на проведення антитерористичної операції у Донецькій області, яка створює для відповідача обставини непереборної сили, що унеможливлює для відповідача виконання зобовязань, передбачених діючими нормативними актами та Правилами користування електричної енергії; на те, що відповідач не є розпорядником і власником усіх коштів, які сплачуються споживачами на рахунки зі спеціальним режимом використання, у звязку з чим з цих рахунків не можуть бути стягнуті сплачені позивачем грошові кошти; на відсутність обґрунтованого розрахунку стягуваної суми. В додаток до відзиву надано Висновок Донецької Торгово-промислової палати від 14.07.2014р. № 2052/12.12-03, Сертифікат № 2123 про форс мажорні обставини (обставини непереборної сили), Сертифікат про форс мажорні обставини від 17.07.2014р. № 1926/05-4.

27.10.2015р. за вх. № 17002/15 господарський суд одержав клопотання відповідача, згідно з яким останній просить суд зобовязати позивача надати обґрунтований розрахунок ціни позову, що підтверджується належними доказами. Вказане клопотання задоволено господарським судом, про що зазначено в ухвалі суду від 27.10.2015р.

17.11.2015р. за вх. № 19626/15 господарський суд одержав клопотання відповідача про виклик у судове засідання представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики в особі Відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Донецькій області для дачі пояснень з спірних питань, що виникли при розгляді справи та надання суду письмових пояснень стосовно спірних правовідносин, з посиланням на необхідність зясування питання щодо встановлення та дії алгоритму перерахування коштів учасникам Оптового ринку, в т.ч. ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго», оскільки саме вказаний орган державної влади встановлює алгоритм перерахування коштів за електроенергію та є органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці.

17.11.2015р. за вх. № 19664/15 господарський суд одержав клопотання відповідача, згідно з яким останній просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Енергоринок» оскільки вважає, що рішення по даній справі може вплинути на права останнього, виходячи з того, що грошові кошти позивача було перераховано із спеціальних рахунків зі спеціальним режимом використання ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» безпосередньо на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДП «Енергоринок». До клопотання додано належним чином копію договору №4863/01 від 19.08.2008р.

24.11.2015р. за вх. № 20564/15 господарський суд одержав клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи виписки з ЄДРПОУ щодо відповідача у справі, довідки з ЄДРПОУ щодо відповідача у справі, Статуту відповідача. Вказане клопотання відповідача задоволено судом та документи залучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.12.2015р. справа № 905/2380/15 призначена до колегіального розгляду у складі трьох суддів. Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Філімонова О.Ю., Шилова О.М. Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.12.2015р. справу прийнято до колегіального розгляду у відповідному складі колегії суддів.

25.01.2015р. за вх. № 2316/16 господарський суд одержав письмові пояснення позивача, в яких, зокрема наведений розрахунок позовних вимог. В додаток до письмових пояснень надано належним чином засвідчені копії акту звірки заборгованості від 10.12.2014р., рахунки за електроенергію № 32/1686 та акти прийняття передавання товарної продукції (електроенергії) за грудень 2014р. червень 2015р. Вказані письмові пояснення позивача разом з документами залучені судом до матеріалів справи.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 26.01.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

30.03.2007р. між ВАТ «Донецькобленерго» (постачальник, відповідач) та АКБ «Індустріалбанк» укладений договір про постачання електричної енергії № 1686, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 32 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (розділ І договору).

Відповідно до Загальних положень Статуту позивача ПАТ АКБ «Індустріалбанк» є правонаступником АКБ «Індустріалбанк».

Відповідно до Загальних положень Статуту відповідача ВАТ «Донецькобленерго» змінило найменування на ПАТ «Донецькобленерго», а надалі на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Додатковою угодою від 09.07.2012р. до договору змінено в тексті договору та додатків до нього найменування відповідача на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Відповідно до умов п. 7.5. договору розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюється за діючими тарифами у відповідності до діючого законодавства. Порядок здійснення розрахунків в т.ч. за активну електроенергію обумовлюються додатком № 5 «Порядок розрахунків».

Згідно з умовами п.п. 4.5., 4.7. додатку «Порядок розрахунків» до договору розрахунки за електричну енергію здійснюються до початку розрахункового періоду шляхом перерахування споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання попередньої оплати заявленого на розрахунковий період обсягу споживання електричної енергії, включаючи ПДВ; рахунок для здійснення попередньої оплати постачальник надає споживачу разом з остаточним рахунком за період, що на 2 місяці передує розрахунковому; у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду вартість спожитої електроенергії менше, ніж сума оплати, що надійшла за такий календарний місяць, залишок коштів зараховується як попередня оплата споживача на наступні розрахункові періоди.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2007р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.5. договору).

Цей договір може бути розірвано і в іншій термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 9.6. договору).

В матеріалах справи наявні також додаткова угода № 2 від 30.12.2009р. до договору, Додаток № 2 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», Додатки до договору «Договірні величини споживання електричної енергії на 2010р. та 2014р.».

Договір разом з додатками та додатковою угодою до нього підписані сторонами та засвідчені їх печатками.

Також судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору відповідач виставив позивачу рахунок № 32/1686 від 10.10.2014р. на переплату за активну електроенергію на грудень 2014р. в сумі 37005 грн. Вказана сума сплачена позивачем, що відображено в рахунку за активну електроенергію № 32/1686 за грудень 2014р. в графі «кредит» та не заперечується відповідачем.

Так, у грудні 2014р. позивачем спожито активну електроенергію в обсязі 2113 кВт/г на суму 3190,30 грн., що підтверджується актом прийняття передавання товарної продукції за грудень 2014р. та вищевказаним рахунком відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за грудень 2014р. на суму 3190,30 грн. Отже, сума переплати позивача на січень 2015р. становить 33814,70 грн. (37005 грн. 3190,30 грн. = 33814,70 грн.), що відображено в рахунку відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за січень 2015р. в графі «кредит».

У січні 2015р. позивачем спожито активну електроенергію в обсязі 2195 кВт/г на суму 3479,77 грн., що підтверджується актом прийняття передавання товарної продукції за січень 2015р. та рахунком відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за січень 2015р. на суму 3479,77 грн. Отже, сума переплати позивача на лютий 2015р. становить 30334,93 грн. (33814,70 грн. - 3479,77 грн. = 30334,93 грн.), що відображено в рахунку відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за лютий 2015р. в графі «кредит».

У лютому 2015р. позивачем спожито активну електроенергію в обсязі 2352 кВт/г на суму 3728,68 грн., що підтверджується актом прийняття передавання товарної продукції за лютий 2015р. та рахунком відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за лютий 2015р. на суму 3728,68 грн. Поряд з цим, відповідач виставив позивачу рахунок на переплату за активну електроенергію в сумі 616,67 грн. Позивач, в свою чергу, вказаний рахунок оплатив, що підтверджується меморіальним ордером № 141-45-1 від 03.02.2015р. Отже, сума переплати позивача на березень 2015р. становить 27222,92 грн. (30334,93 грн. - 3728,68 грн. + 616,67 грн. = 27222,92 грн.), що відображено в рахунку відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за березень 2015р. в графі «кредит».

У березні 2015р. позивачем спожито активну електроенергію в обсязі 2140 кВт/г на суму 3562,33 грн., що підтверджується актом прийняття передавання товарної продукції за березень 2015р. та рахунком відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за березень 2015р. на суму 3562,33 грн. Отже, сума переплати позивача на квітень 2015р. становить 23660,59 грн. (27222,92 грн. 3562,33 грн.= 23660,59 грн.), що відображено в рахунку відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за квітень 2015р. в графі «кредит».

У квітні 2015р. позивачем спожито активну електроенергію в обсязі 2195 кВт/г на суму 3690,49 грн., що підтверджується актом прийняття передавання товарної продукції за квітень 2015р. та рахунком відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за квітень 2015р. на суму 3690,49 грн. Отже, сума переплати позивача на травень 2015р. становить 19970,10 грн. (23660,59 грн. 3690,49 грн. = 19970,10 грн.)., що відображено в рахунку відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за травень 2015р. в графі «кредит».

У травні 2015р. позивачем спожито активну електроенергію в обсязі 2113 кВт/г на суму 3 511,80 грн., що підтверджується актом прийняття передавання товарної продукції за травень 2015р. та рахунком відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за травень 2015р. на суму 3511,80 грн. Отже, сума переплати позивача на червень 2015р. становить 16458,30 грн. (19970,10 грн. - 3 511,80 грн. = 16458,30 грн.), що відображено в рахунку відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за червень 2015р. в графі «кредит».

У червні 2015р. позивачем спожито активну електроенергію в обсязі 2225 кВт на суму 3819,43 грн., що підтверджується актом прийняття передавання товарної продукції за червень 2015р. та рахунком відповідача за активну електроенергію № 32/1686 за червень 2015р. на суму 3819,43 грн. Отже, сума переплати позивача на наступний розрахунковий період становить 12638,87 грн. (16458,30 грн. - 3819,43 гр. = 12638,87 грн.)., що відображено у вказаному рахунку в графі «кредит».

Між тим, додатковою угодою від 12.06.2015р. до договору про постачання електричної енергії № 1686 від 30.03.2007р. вказаний договір розірвано. Вказана додаткова угода до договору підписана сторонами та засвідчена їх печатками.

Так, між сторонами проведено звірку заборгованості, за результатами якої складений відповідний акт звірки заборгованості за договором про постачання електроенергії № 1686 від 30.03.2007р., згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем станом на 12.06.2015р. становить 12638,87 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою за вих. № 2229 від 12.06.2015р. про повернення дебіторської заборгованості в розмірі 12638,87 грн. У відповідь на вказану вимогу позивача листом від 31.07.2015р. № 47/1252 відповідач повідомив позивачу про те, що у звязку з форс мажорними обставинами у теперішній час відповідач не має можливості здійснювати повернення суми переплати, яка здійснена позивачем по договору № 1686 від 30.03.2007р. та рішення щодо повернення вказаної суми буде прийнято після припинення дії форс мажорних обставин.

Отже, з огляду на встановлені вище обставини, сума здійсненої позивачем переплати, на яку не відбулось постачання відповідачем електроенергії і, яка не повернута позивачу на момент звернення останнього до суду з даним позовом, складає 12 638,87 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено судом, між сторонами укладений договір про постачання електроенергії № 1686 від 30.03.2007р., відповідно до якого відповідач продає електричну енергію позивачу, а позивач оплачує відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 6.6 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996р., передбачена можливість попередньої оплати електричної енергії, яка відпускається споживачу, у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Проте, зі змісту п. 6.11 Правил користування електричною енергією вбачається, що оплаті підлягає лише фактичний обсяг спожитої електричної енергії.

Так в період дії вказаного договору позивачем здійснювалась переплата вартості активної електроенергії на підставі відповідних рахунків відповідача, яка, з врахуванням фактично спожитого у червні 2015р. обсягу електроенергії, станом на 12.06.2015р. становить 12 638,87 грн. Між тим, з моменту підписання сторонами угоди про розірвання договору про постачання електричної енергії обов'язок відповідача постачати електричну енергію припинився, як припинився і обов'язок позивача оплачувати електроенергію.

Як визначив позивач, предметом розгляду даної справи, є стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 12638,87 грн. Проте, судом не встановлено порушення відповідачем взятих не себе зобовязань по договору, а тому вказані грошові кошти не можуть бути стягнуті як заборгованість відповідача, оскільки останні є здійсненою позивачем переплатою за невикористану активну електроенергію та підлягають поверненню у звязку з тим, що підстави знаходження у відповідача цієї суми відпали.

У п. 3.12. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв'язку з цим господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Здійснивши правову кваліфікацію відносин сторін, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку застосуванню підлягають положення ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ч.2, п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 ЦК «Набуття та збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна або потерпілого.

Виходячи із системного аналізу норм глави 83 ЦК України, положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави поширюються і на безпідставно набуті грошові суми.

При цьому, зобов'язання повернути набуте та/або збережене без достатньої правової підстави майно має місце за наявності таких умов:

1) існує факт набуття або збереження майна;

2) набуття або збереження майна мало місце саме за рахунок іншої особи;

3) встановлена відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (зокрема, якщо мала місце помилка, обман, випадковість або якщо підстава для набуття майна згодом відпала).

Враховуючи те, що Додатковою угодою від 12.06.2015р. сторони розірвали договір на постачання електричної енергії № 1686 від 30.03.2007р. (тобто підстава, на якій набуті відповідачем грошові кошти відпала), суд вважає, що у відповідача відсутні будь-які передбачені законом, іншим правовим актом чи правочином правові підстави для утримання (збереження) грошових коштів позивача в сумі 12 638,87 грн.

Оскільки відповідачем не доведено наявність правової підстави для збереження грошових коштів позивача в сумі 12 638,87 грн. або факту повернення цих коштів позивачу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що норма ч.4 ст.653 ЦК України звільняє його від обов'язку повернути позивачу невикористану передплату, оскільки забороняє вимагати повернення того, що було виконане сторонами за договором до моменту його розірвання не приймаються судом до уваги, оскільки приписи ч.4 ст.653 ЦК України стосуються лише випадків, коли зобов'язання було частково виконане обома сторонами та у взаємозв'язку з приписами ч.ч.1, 2, п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України, навпаки, дозволяють вимагати повернення виконаного однією зі сторін за договором у випадку, коли не відбулось зустрічне виконання за договором і лише після моменту його розірвання.

Висновок Донецької Торгово-промислової палати від 14.07.2014р. № 2052/12.12-03, Сертифікат № 2123 про форс мажорні обставини (обставини непереборної сили), Сертифікат про форс мажорні обставини від 17.07.2014р. № 1926/05-4, надані відповідачем в підтвердження неможливості виконання останнім зобовязань, передбачених діючими нормативними актами та Правилами користування електричної енергії виходячи зі змісту цих документів та правової їх сутності, не поширюють свою дію на спірні правовідносини, а отже їх не можна враховувати, як підставу для звільнення від виконання обовязку повернути спірну суму.

Посилання відповідача на те, що останній не є розпорядником і власником усіх коштів, які сплачуються споживачами на рахунки зі спеціальним режимом використання, а тому сплачені позивачем грошові кошти не можуть бути стягнуті з цих рахунків, не приймаються судом до уваги оскільки не можуть бути підставою для їх утримання (збереження) відповідачем, з огляду також на п. 5.10 Правил користування електричною енергією, яким передбачена можливість повернення споживачу коштів, що сплачені понад вартість електроенергії, отриманої від постачальника.

Посилання відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог з огляду на відсутність розрахунку позовних вимог не приймаються судом, оскільки такий розрахунок міститься у письмових поясненнях позивача, наданих до суду 25.01.2016р. за вх. № 2316/16.

Клопотання відповідача про залучення до участі у справі ДП «Енергоринок» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (від 17.11.2015р. за вх. № 19664/15) залишено судом без задоволення, оскільки доказів у підґрунтя викладених у клопотанні обставин суду не представлено, а отже не доведено вибуття із розпорядження відповідача спірної суми та набуття її ДП «Енергоринок», також враховуючи статус цієї суми. З огляду на зазначене, у суду відсутні достатні підстави, у розумінні ст. 27 ГПК України, для залучення до участі у справі на стороні відповідача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору вказаного підприємства.

Клопотання відповідача про виклик у судове засідання представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики в особі Відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Донецькій області (від 17.11.2015р. за вх. № 19626/15) також залишено судом без задоволення, оскільки обставини справи свідчать про недоцільність отримання розяснень (консультацій) працівника означеного органу з визначеного питання для зясування фактичних обставин та вирішення справи по суті.

За приписами статті 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати позивача покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний ОСОБА_1 «Індустріалбанк» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, м. Краматорськ, вул. Островського,8, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний ОСОБА_1 «Індустріалбанк» (69037, м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад. України, буд. 39 Д, ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 12 638 (дванадцять тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 87 коп., судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 01 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя О.Ю. Філімонова

Суддя О.М. Шилова