РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/32330/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
провідшкодування шкоди в порядку регресу 26 027,71 грн.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:Панченко Ю.В. (дов. №323/2015 від 31.12.2015 р.);
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (надалі - ПрАТ «Європейський страховий альянс») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі - ТДВ «СТ «Домінанта») про відшкодування шкоди в порядку регресу 26 027,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору страхування автотранспортних засобів №1045259 від 31.03.2015 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 р. порушено провадження у справі №910/32330/15, розгляд справи призначено на 19.01.2016 р.

19.01.2016 р. відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.12.2016 р. через загальний відділ суду було подано клопотання про долучення витребуваних документів до матеріалів справи. Крім того, згідно із поданого клопотання відповідач просить відкласти розгляд справи у зв'язку із зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання 19.01.2016 р. з'явився, вимоги ухвали суду від 25.12.2015 р. виконав, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 19.01.2016 р. не з'явився, вимоги ухвали суду від 25.12.2015 р. виконав частково.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив в його задоволенні, виходячи з наступного.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Участь представника ТДВ «СТ «Домінанта» в іншому судовому засіданні не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

З урахуванням викладених обставин, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач в судове засідання 19.01.2016 р., не з'явився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка деяких учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні 19.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 р. між ПрАТ «Європейський страховий альянс», як страховиком та ТОВ «КОН-ЛЕКС», як страхувальником було укладено Договір страхування автотранспортних засобів №1045259, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, зокрема автомобілем марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1.

08.04.2015 р. об 11 год. 10 хв. по вул. Гордіюк м. Луцьку відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - автомобілем «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, не переконавшись в безпеці маневру здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується довідкою відділення ДАІ Луцького УМВС України у Волинській області №61425147 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.05.2015 р. у справі №158/860/15-п (провадження №3/0158/250/15) встановлено порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

08.04.2015 р. власник застрахованого автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором страхування автотранспортних засобів №1045259 від 31.03.2015 р. на рахунок ТОВ «КОН-ЛЕКС».

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №41, складеного 01.06.2015 р. Фізичною особою-підприємцем, спеціалістом-автоварознавцем ОСОБА_4 (свідоцтво НОМЕР_3 від 11.10.2013 р.) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 26 060,17 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №ЛЦ0001077 від 09.04.2015 р, виставленого ТОВ «Богдан-Авто Луцьк» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП склала 27 027,71 грн.

05.06.2015 р. позивачем на підставі акту виконаних робіт №ЛЦ-0000788 від 30.04.2015 р., видаткової накладної №ЛЦ-0000238 від 27.05.2015 р. та рахунку-фактури №ЛЦ0001077 від 09.04.2015 р. було складено страховий акт №476/15/50/ТР25/00/2, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 27 027,71 грн.

На підставі складеного страхового акту №476/15/50/ТР25/00/2 від 05.06.2015 р. ПрАТ «Європейський страховий альянс», виконуючи свої зобов'язання за Договором страхування автотранспортних засобів №1045259 від 31.03.2015 р., сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 27 027,71 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученнями №04485 від 01.07.2015 р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПрАТ «Європейський страховий альянс» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_5 та знаходився під керуванням ОСОБА_2, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом - автомобілем марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України №30/5009/2733/11 від 02.04.2012 р.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2 відшкодовується ОСОБА_2 як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_7 уклав Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений полісом серії АІ №5951263 з ТДВ «СТ «Домінанта» предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автобусом «Богдан» реєстраційний номер НОМЕР_2, строк дії якого з 14.03.2015 р. по 13.03.2016 р., що підтверджено відповіддю МТСБУ, яка надійшла на запит суду.

Згідно п.п. 1.1, 1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатував автобус «Богдан» реєстраційний номер НОМЕР_2 на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автобусу була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта».

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АІ №5951263) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 26 060,17 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

Позивач заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) №129718 від 16.09.2015 р. звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 26 027,71 грн.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АІ №5951263 розміри лімітів відповідальності та франшизи (1 000,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 26 027,71 грн. (27 027,71 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування)- 1 000,00 грн. (франшиза) = 26 027,71 грн.).

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37; ідентифікаційний код 19411125) суму страхового відшкодування у розмірі 26 027 (двадцять шість тисяч двадцять сім) грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 25.01.2016 р.

Суддя В.О. Демидов