ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 Справа № 917/2596/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Полтава", вул. Половка, 64-Д, м. Полтава, 36010

до Приватне підприємство "Голд Грейн", с. Крута Балка, Новосанжарський р-н, Полтавська обл., 39350 (поштова адреса : вул. Ветеринарна, буд. 22, офіс 404, м. Полтава, 36008)

про стягнення 121 491,06 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 26.01.2016 р.;

від відповідача: не з'явилися.

Суть спору: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Полтава" про стягнення з Приватного підприємства "Голд Грейн" 121 491,06 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 19.03.2015 р. Договору поставки № 19/03, з яких : 76 752,00 грн. основний борг, 21 355,98 грн. пеня за період з 28.05.2015 р. по 04.12.2015 р., 8 032,08 грн. 3% річні за період з 28.05.2015 р. по 04.12.2015 р. та 15 350,40 грн. штраф.

Відповідач представництво у судове засідання не забезпечив, його явка в судове засідання судом обов'язковою не визнавалась. Останній вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив, відповідно до 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

19.03.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Полтава" (постачальник) та Приватним підприємством "Голд Грейн" (покупець) було укладено Договір поставки № 19/03 (а.с. 12-15, далі Договір), за умовами якого постачальник зобовязувався передавати у власність покупцю насіння, засоби захисту рослин, добрива (надалі - товар), а Покупець зобов'язувався приймати товар і своєчасно оплачувати його вартість на умовах даного Договору та/або додатків до нього (п. 1.1 Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

- за даними Договором постачається виключно оригінальна продукція виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначається накладними та/або рахунками-фактури, що є невід'ємною частиною даного договору (п. 2.1 Договору);

- ціна продукції, що поставляється за цим договором, вказується у Національній валюті та визначається в залежності від виду товару (ч. 1 п. 2.2 Договору);

- оплата погодженої партії товару робиться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах 100% від загальної вартості товару. Сторони можуть погодити інший порядок розрахунків за поставлений товар в окремих Додатках до даного договору (п. 3.1 та п. 3.2 Договору);

- за несвоєчасну оплату продукції Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати (п. 7.1.1 Договору);

- за порушення Покупцем зобовязань щодо оплати отриманого товару та за невиконання зобов'язань передбачених розділом 3 цього договору Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 20% річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати (п. 7.7 Договору);

- в разі прострочення покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20% від суми несвоєчасно оплаченого товару (п. 7.8 Договору);

- цей Договір набуває чинності з моменту його підписання представниками обох сторін та діє до повних розрахунків (п. 11.2 Договору).

19.03.2015 р. до вказаного Договору між сторонами було укладено Додаток № 1 (а.с. 16), в якому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- поставці підлягають товари в наступному асортименті, кількості, ціні та вартості : Альфа-Бентазон, в.р. у кількості 300,00 л вартістю 76 752,00 грн. та Пульсар 4%, в.р. (10л) у кількості 30,00 л вартістю 18 759, 60 грн. (п. 1 Додатку №1);

- оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування платіжними дорученнями грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур, протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідних рахунків (п. 2 Додатку №1).

На виконання умов Договору з урахуванням Додатку № 1 позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 95 511,60 грн., що підтверджується видатковими накладними № 901 від 22.05.2015 р. та № 902 від 25.05.2015 р. (а.с. 20 та а.с. 22). Дані первинні документи підписані представниками сторін та скріплені печаткою позивача.

Факт отримання представниками відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 товару від позивача за вказаними видатковими накладними підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довіреностей (типової форми № М-2) на отримання товароматеріальних цінностей, а саме : № 120 від 22.05.2015 р. та № 123 від 25.05.2015 р. (а.с. 21 та а.с. 23).

В дотримання умов Договору з урахуванням Додатку № 1 позивачем були предявлені відповідачу рахунки № 810 від 22.05.2015 р. на оплату товару на суму 18 759,60 грн. та № 811 від 22.05.2015 р. на оплату товару на суму 76 752,00 грн. (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 18-19).

В порушення умов Договору відповідач провів розрахунки за отриманий товар не у повному обсязі, а саме : 25.05.2015 р. відповідачем було проведено оплату отриманого ним товару лише за видатковою накладною № 901 від 22.05.2015 р. у розмірі 18 759,60 грн., дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки про рух коштів по рахунку позивача від 25.05.2015 р. (а.с. 26).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами проводилась звірка взаєморозрахунків та було складено належним чином оформлений акт, згідно якого станом на 03.12.2015 р. за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 76 752,00 грн.. Даний акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 27).

За даними позивача на момент подання позову до суду відповідач зобов'язання за Договором щодо оплати отриманого товару не виконав, заборгованість останнього складає 76 752,00 грн..

З огляду на невиконання відповідачем зобовязань щодо оплати товару, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 121 491,06 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 19.03.2015 р. Договору поставки № 19/03, з яких : 76 752,00 грн. основний борг, 21 355,98 грн. пені за період з 28.05.2015 р. по 04.12.2015 р., 8 032,08 грн. 3% річних за період з 28.05.2015 р. по 04.12.2015 р. та 15 350,40 грн. штрафу.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договором, поставивши відповідачеві товар за вказаними вище видатковими накладними на загальну суму 95 511,60 грн.. В свою чергу, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не повністю оплатив вартість поставленого за вказаними видатковими накладними товару у визначені Договором та Додатком строки, заборгованість останнього на момент предявлення даного позову до суду та розгляду справи у суді складає 76 752,00 грн.. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 76 752,00 грн. є підтвердженими документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 7.7 Договору за порушення Покупцем зобовязань щодо оплати отриманого товару та за невиконання зобов'язань передбачених розділом 3 цього договору Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 20% річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 8 032,68 грн. 20% річних за період з 28.05.2015 р. по 04.12.2015 р. включно, суд прийшов до висновку, що розмір вимог позивача в цій частині є правильним, вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню (перерахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3" та залучено до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У п. 7.1.1 Договору сторони узгодили, що за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати. В разі прострочення покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20% від суми несвоєчасно оплаченого товару (п. 7.8 Договору).

Частиною другою ст. 231 Господарського кодексу України передбачена можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що при укладені Договору сторони дійшли згоди щодо стягнення одночасно штрафу та договірних санкцій у разі невиконання відповідачем умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору. Положеннями ст.ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. При цьому судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 р. у справі № 06/5026/1052/2011, що у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій і одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, а також презумпцію правомірності правочину відповідно до ст. 204 Цивільного Кодексу України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 21 355,98 грн. пені за період з 28.05.2015 р. по 04.12.2015 р. та штрафу у розмірі 15 350,40 грн. (20% від суми заборгованості), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до приписів Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 76 752,00 грн. основного боргу, 21 355,98 грн. пені, 8 032,08 грн. 3% річних та 15 350,40 грн. штрафу, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд встановив, що в ході машинописного набору тексту ухвали суду 15.12.2015 р. про порушення провадження у даній справі була допущена технічна описка у зазначенні назви позивача, а саме : зазначено "Приватне підприємство "Агрозахист Полтава" замість "Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Полтава".

Представник позивача проти виправлення описки не заперечує.

За приписами ст. 89 ГПК України суддя за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що виправлення описки не зачіпає суті ухвали, наявні підстави такі зміни внести.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України понесені позивачем при пред'явленні даного позову судові витрати з оплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85, ст. 89 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Виправити допущену описку в ухвалі Господарського суду Полтавської області від 15.12.2015р. про порушення провадження у даній справі шляхом зазначення назви позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Полтава".

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Голд Грейн", с. Крута Балка, Новосанжарський р-н, Полтавська обл., 39350 (поштова адреса : вул. Ветеринарна, буд. 22, офіс 404, м. Полтава, 36008), ідентифікаційний код юридичної особи 36545967, р/р 1131 в ПАТ "Приватбанк", м. Полтава, МФО 331401, р/р 6 в ПАТ "ОСОБА_4 Аваль", м. Київ, МФО 380805 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Полтава" (вул. Половка, 64-Д, м. Полтава, 36010), ідентифікаційний код юридичної особи 38276813, р/р 2355 у ПАТ "Креді ОСОБА_5, МФО 300614 - 76 752,00 грн. основного боргу, 21 355,98 грн. пені, 8 032,68 грн. процентів річних, 15 350,40 грн. штрафу та 1 822,37 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.