донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.01.2016 справа № 905/2224/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. б/н від 31.07.2015,
від відповідача:ОСОБА_5 за дов. № 283/2015-юр від 30.09.2015,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу та апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Про-сток", м. Київ, Публічного акціонерного товариства "Норд", м. Краматорськ Донецької області,
на рішення господарського суду Донецької області
від12.11.2015
по справі№905/2224/15 (ОСОБА_6)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Про-сток", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства "Норд", м. Краматорськ Донецької області,
простягнення 1 554 052, 63 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Про-Сток» (далі ТОВ «Про-Сток»), м. Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом, а в подальшому із заявами про збільшення позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Норд» (далі ПАТ «Норд»), м. Краматорськ Донецької області, про стягнення основного боргу в розмірі 875 148, 34 грн., 3 % річних у сумі 46 320, 13 грн., інфляційних втрат у розмірі 549 203, 29 грн., пені в сумі 83 380, 87 грн. та витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 23 000, 00 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.11.2015 у справі № 905/2224/15 позовні вимоги ТОВ «Про-Сток» з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Норд» основний борг у розмірі 875 148, 34 грн., 3 % річних у сумі 46 320, 13 грн., інфляційні втрати в розмірі 549 203, 29 грн., витрати на оплату послуг адвоката в сумі 9 923, 14 грн., інші витрати, пов`язані з розглядом справи, в сумі 7, 07 грн. та судовий збір у сумі 9 923, 14 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у стягненні з Відповідача основного боргу в розмірі 450 074, 17 грн., пені в сумі 32 814, 46 грн., 3 % річних у розмірі 26 998, 22 грн., інфляційних втрат у сумі 382 623, 16 грн., судового збору в розмірі 13 700, 10 грн., витрат на правову допомогу в сумі 13 209, 16 грн. та інших судових витрат, повязаних з розглядом справи, в розмірі 4 288, 28 грн., а також просить стягнути з ПАТ «Норд» судові витрати, повязані з переглядом справи Донецьким апеляційним господарським судом в розмірі 49 609, 31 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 82 800, 00 грн. Зокрема, апелянт посилається на неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права і зазначає, що невиставлення рахунку-фактури не можна вважати простроченням кредитора, оскільки його відсутність не тягне за собою неможливість виконання Відповідачем зобовязання за Договором.

Відповідач, також не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його частково скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Про-Сток» відмовити у повному обсязі. Зокрема, апелянт посилається на неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права і вважає, що обов`язок з оплати Товару у ПАТ «Норд» відсутній через ненадання Позивачем рахунку-фактури.

Представник Позивача у відзиві на апеляційну скаргу апеляційну скаргу ПАТ «Норд» просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 12.11.2015 у справі № 905/2224/15 частково скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі ТОВ «Про-Сток».

Представник Відповідача у відзиві на апеляційну скаргу апеляційну скаргу ТОВ «Про-Сток» просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 12.11.2015 у справі № 905/2224/15 частково скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі ПАТ «Норд».

Представник Позивача у судовому засіданні 27.01.2016 просить апеляційну скаргу ТОВ «Про-Сток» задовольнити, а скаргу ПАТ «Норд» залишити без задоволення.

Представник Відповідача у судовому засіданні 27.01.2016 також просить апеляційну скаргу ПАТ «Норд» задовольнити, апеляційну скаргу ТОВ «Про-Сток» залишити без задоволення.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Про-Сток» та ПАТ «Норд» 29.11.2013 було укладено Договір поставки №13/28 (далі Договір), відповідно до якого Постачальник зобовязується поставити та передати у власність Покупця конструкцію складських збірно-розбірних палетних стелажів (далі Товар) в асортименті та кількості за кожною асортиментною позицією та за ціною згідно зі Специфікацією, що є невідємною частиною даного Договору, та здійснити роботу з монтажу стелажів (далі монтажні роботи), вартість яких включена у вартість товару, а Покупець зобовязується прийняти такий товар та оплатити його вартість на умовах даного Договору (т. 1, а. с. 14-21).

Згідно з п. 1.7 Договору Постачальник зобовязаний здійснити доставку товару, збірні та монтажні роботи стосовно Товару та передати змонтоване та готове до експлуатації за призначенням стелажне обладнання у строк до 26 січня 2014 року. Вартість збірних та монтажних робіт включена у вартість товару. Товар повинен бути зібраний, змонтований та надійно закріплений до поверхонь полу, відповідно до схем, що є невідємними частинами даного Договору. Під час виконання зборки та монтажу товару Постачальник приймає безумовне зобовязання відвернути будь-яку можливу шкоду, що може бути заподіяна власності Покупця.

За п. 2.1 Договору поставка Товару здійснюється на умовах DDP (згідно з Інкотермс в редакції 2010 року), місце поставки: склад Покупця, що знаходиться за адресою: Україна, м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 43А.

Зобовязання Постачальника вважаються виконаними по закінченню збірних та монтажних робіт стосовно товару, про що сторонами складається ОСОБА_5 приймання стелажного обладнання до експлуатації (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору асортимент, сортамент за групами та марками товару, що постачається Постачальником, визначається Специфікацією в Додатку № 1 до даного Договору, що є невідємною його частиною.

Згідно з п. 8.2 Договору загальна сума Договору становить 4 070 00, 00 грн., в т. ч. ПДВ 678 333, 33 грн.

При цьому, відповідно до пп. 8.2.1 Договору, сума передоплати (18% загальної суми Договору) у розмірі 732 600, 00 грн., у тому числі ПДВ 122 100, 00 грн., повинна бути сплачена Покупцем на підставі рахунку Постачальника не пізніше 3 банківських днів з моменту підписання ОСОБА_7 даного Договору.

Загальна сума другої передплати, як встановлено пп. 8.2.2 Договору, у сумі 284 900,00 грн. сплачуються на підставі рахунку Постачальника у строк двох робочих днів від дати отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження, частинами, пропорційно кількості товару, що відвантажується партією, про яку йдеться у такому повідомленні.

Оплата 8, 65 % загальної суми Договору у сумі 352 055, 00 грн., у тому числі ПДВ 58 675, 83 грн., має бути перерахована на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі рахунку Постачальника не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації (пп. 8.2.3 Договору).

Відповідно до пп. 8.2.4 Договору остаточний розрахунок (66, 35 % загальної суми Договору) у розмірі 2 700 445, 00 грн., у тому числі ПДВ 450 074, 17 грн., здійснюється Покупцем шістьма рівними платежами:

450 074, 16 грн. не пізніше останнього дня першого місяця, що слідує за місяцем підписання ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації; дата строку 28.02.2014;

450 074, 16 грн. не пізніше останнього дня другого місяця, що слідує за місяцем підписання ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації; дата строку 31.03.2014;

4500 74, 17 грн. не пізніше останнього дня третього місяця, що слідує за місяцем підписання ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації; дата строку 30.04.2014;

450 074, 17 грн. не пізніше останнього дня четвертого місяця, що слідує за місяцем підписання ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації; дата строку 31.05.2014;

450 074, 17 грн. не пізніше останнього дня пятого місяця, що слідує за місяцем підписання ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації; дата строку 30.06.2014;

450 074, 17 грн. не пізніше останнього дня шостого місяця, що слідує за місяцем підписання ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації; дата строку 31.07.2014

на підставі рахунків Постачальника.

При цьому, за змістом п. 8.2 Договору, під датою строку розуміється дата, не пізніше якої виконуються грошові зобовязання Постачальника зі збірки, монтажу та введення в експлуатацію товару (стелажного обладнання), виконані із дотриманням строку, встановленого п. 1.7 Договору.

Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до моменту його остаточного виконання (п. 11.1 Договору).

Згідно з п. 12.4 Договору за несвоєчасну оплату Товару Покупець має сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від загальної вартості неоплаченого Товару, за кожен день прострочки платежу. У випадку прострочення оплати вартості поставленого товару Покупцем більш як на тридцять днів поспіль, Постачальник вимагає повернення Товару, а Покупець зобовязаний його повернути.

Сторони уклали Специфікацію обладнання конструкції складських палетних стелажів в зборі від 29.11.2013 на суму 4 070 000, 00 грн. (т. 1, а. с. 22).

На виконання умов Договору ТОВ «Про-Сток» поставило ПАТ «Норд» Товар, узгоджений у Специфікації за видатковою накладною № РН-0000056 від 07.02.2014 на суму 4 070 000, 00 грн. (т. 1, а. с. 37-38).

На підставі п.п. 2.3 та 5.6 Договору Сторони склали ОСОБА_7 приймання стелажного обладнання до експлуатації від 10.02.2014 (т. 1, а. с. 35-36).

Відповідач здійснив часткову оплату Товару, що підтверджується банківськими виписками з рахунку Позивача: 03.12.2013 на суму 732 600, 00 грн. (т. 1, а. с. 39), 08.01.2014 на суму 184 900, 00 грн. (т. 1, а. с. 40), 11.04.2014 на суму 150 000, 00 грн. (т. 1, а. с. 41), 16.04.2014 на суму 200 074, 17 (т. 1, а. с. 42), 16.07.2014 на суму 200 000, 00 грн. (т. 1, а. с. 43), 17.06.2014 на суму 450 074, 17 грн. (т. 1, а. с. 44), 19.05.2014 на суму 350 074, 16 грн. (т. 1, а. с. 45), 23.07.2014 на суму 250 074, 17 грн. (т. 1, а. с. 46), 23.12.2013 на суму 100 000, 00 грн. (т. 1, а. с. 47), 26.03.2014 на суму 200 000, 00 грн. (т. 1, а. с. 48), 27.02.2014 на суму 352 055, 00 грн. (т. 1, а. с. 49). Всього на загальну суму 3 169 851, 67 грн.

У звязку з порушенням умов оплати за Договором 04.06.2015 ТОВ «Про-Сток» звернулось до ПАТ «Норд» з претензією, в якій просить у місячний строк з дня отримання претензії перерахувати на розрахунковий рахунок Постачальника 900 148, 33 грн. (т. 1, а. с. 53-54).

Оскільки зазначена претензія залишена ПАТ «Норд» без відповіді, ТОВ «Про-Сток» звернулось до суду для стягнення вищевказаної заборгованості.

Вивчивши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду є частково обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як зазначає Відповідач в апеляційній скарзі, у ПАТ «Норд» не було достатніх правових підстав на здійснення остаточних розрахунків за Договором, оскільки рахунок-фактура Позивачем виставлений не був.

Колегія суддів вважає, що таке твердження Відповідача не відповідає умовам Договору та приписам чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і не є первинним бухгалтерським документом.

Договір, укладений між ОСОБА_7, містить умови щодо строку та порядку оплати, суми та черговості платежів (розділ 8 Договору), а також необхідні реквізити Сторін, що свідчить про можливість виконання зобовязання Відповідачем.

Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє Відповідача від обовязку з оплати поставленого Товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з ПАТ «Норд» підлягає стягненню основний борг у розмірі 875 148, 34 грн., а рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні основного богу в розмірі 450 074, 17 грн. підлягає скасуванню.

Щодо нарахування пені за прострочення виконання зобовязання колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Позивачем на підставі п. 12.4 Договору нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення в сумі 83 380, 87 грн.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок суми пені, наданий Позивачем, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 83 380, 87 грн.

Статтями 83 ГПК України, 233 ГК України, 551 ЦК України суду надано право у виняткових випадках зменшити розмір пені.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 розяснено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

До обставин, які мають істотне значення, на думку колегії суддів, відноситься загальновідома інформація щодо здійснення Відповідачем господарської діяльності в умовах антитерористичної операції. Виробничі потужності підприємства територіально знаходяться у зоні бойових дій, наслідком чого є утрудення розрахунків, неотримання прибутку, неможливість у повній мірі виконувати зобов`язання з оплати Товару.

При вирішенні питання щодо зменшення суми пені колегія суддів враховує майновий стан ТОВ «Про-Сток», а також співвідношення збитків, заподіяних Позивачу невиконанням ПАТ «Норд» зобов`язань з оплати Товару, розмір нарахованих інфляційних втрат (549 203, 29 грн.) та 3 % річних (46 320, 13 грн.), заявлених до стягнення.

Оскільки необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та визначення розміру, до якого можливе їх зменшення, законодавство відносить на розсуд суду, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що розмір нарахованої Відповідачу пені підлягає зменшенню на 50 %, а тому стягненню з Відповідача підлягає пеня в розмірі 41 690, 43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок, наданий Позивачем, колегія суддів вважає, що з Відповідача підлягає стягненню сума відсотків річних у розмірі 46 320, 13 грн., а тому рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягнення 3 % річних у сумі 26 998, 22 грн. підлягає скасуванню.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 549 203, 29 грн. за період з листопада 2013 року по вересень 2015 року.

Колегія суддів, враховуючи лист Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 та п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14, перевіривши арифметичний розрахунок, наданий Позивачем, вважає, що з Відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 549 203, 29 грн., а тому рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 382 623, 16 грн.

Щодо стягнення з ПАТ «Норд» витрат на послуги адвоката колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами ч. 5 ст. 49 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові на позивача, а при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

З'ясувавши обсяг фактично наданих адвокатом послуг, період їх надання, дослідивши документи, які фіксують факт надання таких послуг, та враховуючи незначну складність справи, що розглядається, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність часткової відмови у задоволенні вимоги ТОВ «Про-Сток» про стягнення витрат з оплати послуг адвоката, оскільки вважає заявлені суми надмірно завищеними.

З урахуванням розумності суми оплати правової допомоги для цієї справи і фактично наданих послуг адвокатом, колегія суддів вважає, що витрати ТОВ «Про-Сток» на послуги адвоката підлягають стягненню з ПАТ «Норд» в розмірі 8 000, 00 грн. за надання послуг в суді першої інстанції та в сумі 4 000, 00 грн. за надання послуг в суді апеляційної інстанції.

Отже, рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню в частині стягнення витрат з оплати послуг адвоката в суді першої інстанції в розмірі 1 790, 84 грн.

Щодо інших витрат, повязаних з розглядом справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду і вважає за необхідне зазначає таке.

Оскільки ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 03, 16 та 21 грудня 2015 року явка сторін не визнавалась обов`язковою, вимоги про відшкодування за рахунок ПАТ «Норд» понесених витрат ТОВ «Про-Сток» задоволенню не підлягають. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зазначені витрати Позивача, заявлені до стягнення з ПАТ «Норд», пов`язані з розглядом справи, не є необхідними для її повного розгляду та надмірно великими, а тому колегія суддів вважає, що вимоги ТОВ «Про-Сток» про стягнення з Відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі 49 609, 31 грн. не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги ТОВ «Про-Сток» та ПАТ «Норд» підлягають задоволенню частково, а рішення господарського суду Донецької області від 12.11.2015 у справі № 905/2224/15 підлягає частковому скасуванню з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг ТОВ «Про-Сток» та ПАТ «Норд» покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток», м. Київ, та Публічного акціонерного товариства «Норд», м. Краматорськ Донецької області, на рішення господарського суду Донецької області від 12.11.2015 у справі № 905/2224/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.11.2015 у справі № 905/2224/15 частково скасувати.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток», м. Київ, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Норд» (84322, вул. Шкільна, 117, м. Краматорськ Донецької області, ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток» (03194, пр. Леся Курбаса, 9-Г, 73, м. Київ, ) основний борг у сумі 875 148, 34 грн., пеню в розмірі 41 690, 43 грн., 3 % річних в розмірі 46 320, 13 грн., інфляційні втрати в сумі 549 203, 29 грн., витрати на послуги адвоката в суді І інстанції в розмірі 8 000, 00 грн. та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, в сумі 7, 07 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Норд» (84322, вул. Шкільна, 117, м. Краматорськ Донецької області, ), м. Краматорськ Донецької області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток» (03194, пр. Леся Курбаса, 9-Г, 73, м. Київ, ), м. Київ, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 23 310, 78 грн.

В іншій частині позовних вимог, витрат на послуги адвоката в сумі 1 790, 84 грн. та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, відмовити.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Норд» (84322, вул. Шкільна, 117, м. Краматорськ Донецької області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток» (03194, пр. Леся Курбаса, 9-Г, 73, м. Київ, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 25 641, 87 грн. витрати на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000, 00 грн.

В іншій частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток», м. Київ, про стягнення витрат на послуги адвоката та інших витрат, повязаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, відмовити.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3