РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2016Справа №910/30377/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ»
доПриватного підприємства «Три В Плюс»
простягнення 20760 грн. 17 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Телегуз С.В. - представник за довіреністю б/н від 04.07.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.11.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» з вимогами до Приватного підприємства «Три В Плюс» про стягнення 20760 грн. 17 коп., з яких 8350 грн. 00 коп. основного боргу, 5272 грн. 17 коп. пені, 835 грн. 00 коп. штрафу, 423 грн. 90 коп. 3% річних та 5879 грн. 10 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 138 від 17.12.2013 не у повному обсязі здійснив оплату за товар, поставлений позивачем за видатковими накладними №АК-0000811 від 05.02.2014, №АК-0000814 від 05.02.2014, №АК-0000851 від 06.02.2014, №АК-0000892 від 07.02.2014, №АК-0000878 від 07.02.2014, № АК-0003403 від 12.05.2014, №АК-0005312 від 27.06.2014, №АК-0007030 від 15.08.2014, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 8350 грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 5272 грн. 17 коп., нараховану щодо кожного простроченого платежу окремо за загальний період нарахування з 20.02.2014 по 17.11.2015, штраф у розмірі 835 грн. 00 коп. Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 423 грн. 90 коп. за загальний період з 20.02.2014 по 17.11.2015 та інфляційні втрати у розмірі 5879 грн. 10 коп. за загальний період з березня 2014 року по жовтень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 порушено провадження у справі № 910/30377/15 та розгляд справи призначено на 18.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.01.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 22.01.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 22.01.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21487747 від 02.12.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою відділення поштового зв'язку про повернення поштового відправлення у зв'язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 22.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» (постачальник) та Приватним підприємством «Три В Плюс» (покупець) укладено Договір поставки № 138, в порядку та на умовах якого постачальник зобов'язується передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати електротехнічну продукцію, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена сторонами у даному договорі, заявках та рахунках, які є додатками до цього договору і становлять його невід'ємну частину.

Відповідно до п. 4.2 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 загальна кількість продукції, що поставляється (передається у власність) покупцю за цим договором визначається на підставі фактичного обсягу поставленої (переданої у власність) продукції.

Згідно з п. 4.4 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 прийомка продукції за кількістю проводиться відповідно до даних, зазначених у видаткових накладних.

Згідно з п. 4.5 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 датою поставки (передачі у власність) продукції вважається дата вказана у видаткових накладних.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 ціна (вартість) конкретної партії продукції вказується у відповідних рахунках та/або видаткових накладних. Ціна на продукцію, поставка (передача у власність) якої здійснюється відповідно до умов цього договору, встановлюється в національній валюті України - гривні. В ціну продукції включено податок на додану вартість.

Відповідно до п. 9.1 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов'язань за цим договором. Поставка (передача у власність) продукції за цим здійснюється з моменту укладення цього договору до 31.12.2013. У випадку якщо протягом 30 календарних днів до моменту закінчення цього строку жодна із сторін не повідомить протилежну сторону про свою відмову від продовження цього строку, цей строк щоразу автоматично продовжується ще на один рік. У випадку поставки (передачі у власність) продукції покупцеві за цим договором після спливу строку, передбаченого абзацом другим цього пункту, покупець зобов'язується повністю оплатити таку продукцію.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів відмови будь-якої зі сторін Договору поставки № 138 від 17.12.2013 від продовження строку вказаного договору у порядку, передбаченому п. 9.1 договору, суд дійшов висновку, що за період здійснення позивачем поставок за видатковими накладними, стягнення за якими є предметом позову, Договір поставки № 138 від 17.12.2013 був чинний.

При цьому, з огляду на умови, викладені у п.п. 2.1, 2.4, 3.1, 4.1, 5.1 та 5.4 Договору поставки № 138 від 17.12.2013, суд дійшов висновку, що сторони домовились погоджувати конкретний предмет поставки шляхом зазначення загальної кількості, асортименту, одиниць виміру, цін за одиницю виміру та загальної вартості, умов та строків поставки і оплати у заявках, рахунках та видаткових накладних, що не суперечить нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням умов укладення договору на необмежну кількість поставок.

Судом встановлено, що за період з 05.02.2014 по 15.08.2014 позивач поставив відповідачу узгоджений між сторонами товар на загальну суму 10489 грн. 09 коп., що підтверджується видатковими накладними №АК-0000811 від 05.02.2014 на суму 3399 грн. 94 коп., №АК-0000814 від 05.02.2014 на суму 1286 грн. 35 коп., №АК-0000851 від 06.02.2014 на суму 36 грн. 32 коп., №АК-0000892 від 07.02.2014 на суму 21 грн. 95 коп., №АК-0000878 від 07.02.2014 на суму 2434 грн. 88 коп., № АК-0003403 від 12.05.2014 на суму 2850 грн. 00 коп., №АК-0005312 від 27.06.2014 на суму 241 грн. 92 коп. та №АК-0007030 від 15.08.2014 на суму 217 грн. 73 коп., належним чином засвідчені копії яких долучено позивачем до позовної заяви.

При цьому, у кожній видатковій накладній вказано, що постава здійснюється на підставі Договору поставки № 138 від 17.12.2013 та відповідних рахунків.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печаткою позивача. При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копії довіреностей відповідача на отримання уповноваженим представником відповідача матеріальних цінностей (товару), зазначених у вказаних видаткових накладних.

Крім того, через відділ діловодства суду 15.12.2015 та 21.01.2016 позивачем долучено до матеріалів справи копії рахунків-фактур, які зазначені у вказаних видаткових накладних як підстава для оплати товару, поставленого за відповідними видатковими накладними.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.4 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 покупець здійснює повну оплату продукції (партії продукції) протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту отримання продукції (відповідної партії продукції) за видатковою накладною.

Таким чином, враховуючи дати підписання видаткових накладних, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити товар, поставлений за видатковою накладною №АК-0000811 від 05.02.2014 на суму 3399 грн. 94 коп. в строк до 19.02.2014 (включно); за видатковою накладною №АК-0000814 від 05.02.2014 на суму 1286 грн. 35 коп. - в строк до 19.02.2014 (включно); за видатковою накладною №АК-0000851 від 06.02.2014 на суму 36 грн. 32 коп. - в строк до 20.02.2014 (включно); за видатковою накладною №АК-0000892 від 07.02.2014 на суму 21 грн. 95 коп. - в строк до 21.02.2014 (включно); за видатковою накладною №АК-0000878 від 07.02.2014 на суму 2434 грн. 88 коп. - в строк до 21.02.2014 (включно); за видатковою накладною № АК-0003403 від 12.05.2014 на суму 2850 грн. 00 коп. - в строк до 26.05.2014 (включно); за видатковою накладною №АК-0005312 від 27.06.2014 на суму 241 грн. 92 коп. - в строк до 11.07.2014 (включно); за видатковою накладною №АК-0007030 від 15.08.2014 на суму 217 грн. 73 коп. - в строк до 29.08.2014 (включно).

Судом встановлено, що 14.08.2014 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 518 грн. 42 коп., 22.09.2014 - грошові кошти у розмірі 1800 грн. 00 коп. та 27.05.2015 - грошові кошти у розмірі 750 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача за період з 01.01.2013 по 14.12.2015, копія якою долучена позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 21.01.2016.

При цьому, позивачем також долучено до матеріалів справи письмові пояснення, в яких позивач пояснив порядок зарахування здійснених відповідачем оплат, копію банківської виписки з усіма оплатами, здійсненими відповідачем, та копії рахунків-фактур, вказаних у призначенні платежу відповідачем при здійсненні оплат.

Так, у письмових поясненнях позивач зазначив, що 22.09.2014 відповідач здійснив оплату у розмірі 1800 грн. 00 коп., зазначивши у призначенні платежу рахунок-фактуру, який не існує, у зв'язку з чим позивач зарахував здійснену відповідачем оплату у розмірі 1800 грн. 00 коп. в рахунок погашення найдавнішої заборгованості, а саме заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною № АК-0003403 від 12.05.2014, у зв'язку з чим заборгованість за вказаною видатковою накладною становить 1050 грн. 00 коп.

Крім того, 27.05.2015 відповідач здійснив оплату у розмірі 750 грн. 00 коп.

Позивач зазначив, що вказана оплата товару була здійснена на підставі рахунку-фактури №АК-0000976 від 30.01.2014 та акту звірки між сторонами та, відповідно, була зарахована позивачем за призначенням (в оплату товару за вказаним рахунком-фактурою у сумі 628 грн. 63 коп.), а решта суми у розмірі 121 грн. 37 коп. - в оплату найдавнішої заборгованості, тобто в оплату товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0000878 від 07.02.2014, у зв'язку з чим заборгованість за вказаною видатковою накладною становить 2313 грн. 51 коп.

Так само, позивач зазначив, що 14.08.2014 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 518 грн. 42 коп. на підставі рахунку-фактури №АК-0009928 від 13.08.2014. Здійснений відповідачем розмір оплати був більший, ніж зазначений у рахунку, у зв'язку з чим частину грошових коштів у сумі 217 грн. 72 коп. позивач зарахував в погашення найдавнішої заборгованості, а саме в оплату товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0005312 від 27.06.2014, з огляду на що заборгованість за вказаною видатковою накладною становить 24 грн. 20 коп.

Суд вважає обґрунтованим вищевказаний порядок здійснення позивачем зарахувань грошових коштів, сплачених відповідачем, оскільки він не суперечить положенням чинного законодавства України. Крім того, вказаний порядок зарахування здійснених відповідачем оплат відповідачем не заперечувався.

Доказів оплат товару, поставленого за видатковими накладними №АК-0000814 від 05.02.2014 на суму 1286 грн. 35 коп., №АК-0000811 від 05.02.2014 на суму 3399 грн. 94 коп., №АК-0000851 від 06.02.2014 на суму 36 грн. 32 коп., №АК-0000892 від 07.02.2014 на суму 21 грн. 95 коп., №АК-0007030 від 15.08.2014 на суму 217 грн. 73 коп. сторонами суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача виникла заборгованість з оплати товару, поставленого за вказаними видатковими накладними, яка становить суму у загальному розмірі 8350 грн. 00 коп., та складається із 2313 грн. 51 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0000878 від 07.02.2014, 1050 грн. 00 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною № АК-0003403 від 12.05.2014, 24 грн. 20 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0005312 від 27.06.2014, 1286 грн. 35 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0000814 від 05.02.2014, 36 грн. 32 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0000851 від 06.02.2014, 21 грн. 95 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0000892 від 07.02.2014, 3399 грн. 94 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0000811 від 05.02.2014, 217 грн. 73 коп. заборгованості з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №АК-0007030 від 15.08.2014.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного підприємства «Три В Плюс» у загальному розмірі 8350 грн. 00 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 8350 грн. 00 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» в частині стягнення з Приватного підприємства «Три В Плюс» суми основного боргу у розмірі 8350 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 5272 грн. 17 коп., нараховану щодо кожного простроченого платежу окремо.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.2 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 у випадку прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасного виконання) покупцем строків (термінів) оплати продукції, визначених умовами цього договору та додатків до нього, покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість), від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення (протермінування, несвоєчасного виконання, порушення, невиконання).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем не враховано, що відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, суд зазначає, що умова договору щодо нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість), від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення (протермінування, несвоєчасного виконання, порушення, невиконання), відповідно до п. 6.2 договору, не встановлює іншого періоду нарахування пені, а визначає механізм такого нарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснив власний розрахунок пені щодо кожного простроченого платежу за кожною спірною видатковою накладною (в межах заявленого позивачем періоду нарахування):

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№АК-0000811 від 05.02.2014 на суму 3399 грн. 94 коп.19.02.2014-20.02.2014 - 14.04.20146,5%65,39 грн.
№АК-0000811 від 05.02.2014 на суму 3399 грн. 94 коп.19.02.2014-15.04.2014 - 16.07.20149,5%164,59 грн.
№АК-0000811 від 05.02.2014 на суму 3399 грн. 94 коп.19.02.2014-17.07.2014 - 20.08.201412,5%81,51 грн.
Всього:311 грн. 49 коп.

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№АК-0000814 від 05.02.2014 на суму 1286 грн. 35 коп.19.02.2014-22.02.2014 - 14.04.20146,5%23,82 грн.
№АК-0000814 від 05.02.2014 на суму 1286 грн. 35 коп.19.02.2014-15.04.2014 - 16.07.20149,5%62,27 грн.
№АК-0000814 від 05.02.2014 на суму 1286 грн. 35 коп.19.02.2014-17.07.2014 - 20.08.201412,5%30,84 грн.
Всього:116 грн. 93 коп.

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№АК-0000851 від 06.02.2014 на суму 36 грн. 32 коп.20.02.2014-22.02.2014 - 14.04.20146,5%0,67 грн.
№АК-0000851 від 06.02.2014 на суму 36 грн. 32 коп.20.02.2014-15.04.2014 - 16.07.20149,5%1,76 грн.
№АК-0000851 від 06.02.2014 на суму 36 грн. 32 коп.20.02.2014-17.07.2014 - 21.08.201412,5%0,90 грн.
Всього:3 грн. 33 коп.

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№АК-0000892 від 07.02.2014 на суму 21 грн. 95 коп.21.02.2014-22.02.2014 - 14.04.20146,5%0,41 грн.
№АК-0000892 від 07.02.2014 на суму 21 грн. 95 коп.21.02.2014-15.04.2014 - 16.07.20149,5%1,06 грн.
№АК-0000892 від 07.02.2014 на суму 21 грн. 95 коп.21.02.2014-17.07.2014 - 22.08.201412,5%0,56 грн.
Всього:2 грн. 03 коп.

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№АК-0000878 від 07.02.2014 на суму 2434 грн. 88 коп.21.02.2014-22.02.2014 - 14.04.20146,5%45,10 грн.
№АК-0000878 від 07.02.2014 на суму 2434 грн. 88 коп.21.02.2014-15.04.2014 - 16.07.20149,5%117,87 грн.
№АК-0000878 від 07.02.2014 на суму 2434 грн. 88 коп.21.02.2014-17.07.2014 - 22.08.201412,5%61,71 грн.
Всього:224 грн. 68 коп.

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№ АК-0003403 від 12.05.2014 на суму 2850 грн. 00 коп.26.05.2014-27.05.2014 - 16.07.20149,5%75,66 грн.
№ АК-0003403 від 12.05.2014 на суму 2850 грн. 00 коп.26.05.201422.09.2014 - 1800 грн. 00 коп17.07.2014 - 21.09.201412,5%130,79 грн.
№ АК-0003403 від 12.05.2014 на суму 2850 грн. 00 коп.26.05.2014-22.09.2014 - 12.11.201412,5%37,40 грн.
№ АК-0003403 від 12.05.2014 на суму 2850 грн. 00 коп26.05.2014-13.11.2014 - 27.11.201414%12,08 грн.
Всього:255 грн. 93 коп.

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№АК-0005312 від 27.06.2014 на суму 241 грн. 92 коп.11.07.2014-12.07.2014 - 16.07.20149,5%0,63 грн.
№АК-0005312 від 27.06.2014 на суму 241 грн. 92 коп.11.07.2014-17.07.2014 - 13.08.201412,5%4,64 грн.
№АК-0005312 від 27.06.2014 на суму 241 грн. 92 коп.11.07.201414.08.2014 - 217 грн. 72 коп.14.08.2014 - 12.11.201412,5%1,51 грн.
№АК-0005312 від 27.06.2014 на суму 241 грн. 92 коп.11.07.2014-13.11.2014 - 12.01.201514%1,13 грн.
Всього:7 грн. 91 коп.

№ видаткової накладної (сума поставки)Дата оплати (за договором)Часткова оплатаПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
№АК-0007030 від 15.08.2014 на суму 217 грн. 73 коп.29.08.2014-30.08.2014 - 12.11.201412,5%11,18 грн.
№АК-0007030 від 15.08.2014 на суму 217 грн. 73 коп.29.08.2014-13.11.2014 - 05.02.201514%14,20 грн.
№АК-0007030 від 15.08.2014 на суму 217 грн. 73 коп.29.08.2014-06.02.2015 - 28.02.201519,5%5,35 грн.
Всього:30 грн. 73 коп.
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» в частині стягнення з Приватного підприємства «Три В Плюс» пені у розмірі 5272 грн. 17 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 953 грн. 03 коп.

Крім того, у зв'язку з порушенням виконанням відповідачем грошового зобов'язання щодо оплати товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 835 грн. 00 коп. (у зв'язку з простроченням оплати за спірними видатковими накладними).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання

Відповідно до п. 6.3 Договору поставки № 138 від 17.12.2013 за прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасне виконання) покупцем строків (термінів) оплати продукції, визначених умовами цього договору та додатків до нього, понад 30 календарних днів, покупець зобов'язаний додатково сплатити штраф у розмірі 10 відсотків від суми кожної грошової заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» в частині стягнення з Приватного підприємства «Три В Плюс» штрафу у розмірі 835 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 423 грн. 90 коп. за загальний період з 20.02.2014 по 17.11.2015 та інфляційні втрати у розмірі 5879 грн. 10 коп. за загальний період з березня 2014 року по жовтень 2015 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вони відповідають передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» в частині стягнення з Приватного підприємства «Три В Плюс» 3% річних у розмірі 423 грн. 90 коп. та інфляційних втрат у розмірі 5879 грн. 10 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 11652 від 16.11.2015.

Водночас, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону станом на дату подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при зверненні позивача з даним позовом до суду, він повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп., тобто, позивачем переплачено судовий збір у розмірі 160 грн. 00 коп.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Станом на 22.01.2016 позивачем не подано клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору.

Таким чином, у випадку подання позивачем клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору, йому буде повернуто судовий збір у розмірі 160 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Три В Плюс» (04208, м. Київ, проспект Гонгадзе, буд. 6; ідентифікаційний код: 33745989) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код: 37387686) суму основного боргу у розмірі 8350 (вісім тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп., пеню у розмірі 953 (дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 03 коп., штраф у розмірі 835 (вісімсот тридцять п'ять) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 423 (чотириста двадцять три) грн. 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 5879 (п'ять тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 964 (дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набранням рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 28.01.2016

Суддя І.М. Отрош