РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016Справа №910/30075/15

За позовомКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Валєос"
простягнення 9974,16 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Смілик Т.М. - представник;
від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валєос" заборгованості за фактично надані комунальні послуги у розмірі 9974,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 01.11.2012 по 31.07.2013 відповідач, як субабонент споживав надані йому позивачем послуги з центрального опалення, холодного водопостачання. Оскільки оплата за спожиті комунальні послуги від відповідача не надходила, крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. Позивач зазначив, що зобов'язання відповідача по сплаті наданих послуг з центрального опалення, холодного водопостачання у вищевказаний період виникли на підставі закону, а відсутність договору не звільняє відповідача від обов'язку оплатити фактично спожиті житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/30075/15 та розгляд справи призначено на 28.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та неподанням сторонами витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 20.01.2016.

Представник позивача в судове засідання 20.01.2016 з'явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав.

За змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, будинок 7, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.3.2.2 статуту Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (позивача), предметом діяльності останнього є, серед іншого, забезпечення на підставі укладених договорів між споживачами, виробниками та виконавцями послуг, з транспортування холодної, гарячої води, стоків та теплової енергії на опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах та збір платежів від споживачів зазначених послуг на користь виконавців послуг згідно з договорами.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Валєос" є: 02090, м.Київ, Харківське шосе, будинок 7.

01.10.2012 між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврореконструкція" укладено договір № 430025 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води.

Відповідно до додатку № 3 до договору № 430025 від 01.10.2012 (Перелік абонентів, які знаходяться на обслуговування ЖРЕО-414 станом на 01.01.2013) та додатку № 3-а до цього ж договору (Довідка по будинках ЖРЕО - 414, опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврореконструкція" станом на 01.01.2013) вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Валєос" є субабонентом позивача, знаходиться на обслуговування ЖРЕО-414.

Крім того, відповідно до договору № 02723/2-04 на послуги водопостачання та водовідведення від 08.07.2003, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, та Дислокацією житлового фонду КП УЖГ Дніпровського району м. Києва (ЖРЕО-414) станом на 01.10.2012, вбачається, що відповідач підключений до будинкових мереж холодного водопостачання.

За період з 01.11.2012 по 31.07.2013 позивачем було надано відповідачеві комунальні послуги вартістю 5952,05 грн., з яких: послуги з центрального опалення на суму 4819,54 грн. та послуги з холодного водопостачання на суму 1132,51 грн., які відповідач фактично споживав, однак не здійснював їх оплату.

Таким чином, між відповідачем і позивачем фактично склалися позадоговірні відносини, які підпадають під ознаки договору про надання комунальних послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Нормами частин 1-3 ст. 32 "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З огляду на вищевикладене, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити послуги з центрального опалення, холодного водопостачання та водовідведення виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що недійсність договору з надання житлово-комунальних послуг у зв'язку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобов'язання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.11.2014 у справі № 3-184гс14.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що з 01.10.2012 (дата укладення договору між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврореконструкція") у відповідача виник обов'язок сплачувати грошові кошти за спожиті житлово-комунальні послуги саме позивачу, так як виконавцем житлово-комунальних послуг у спірний період з 01.11.2012 по 31.07.2013 був саме позивач.

Відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, свій обов'язок з оплати за спожиті житлово-комунальні послуги у період з 01.11.2012 по 31.07.2013 відповідач повинен був виконати до 20 числа наступного за кожним розрахунковим місяцем.

Як встановлено судом, факт та обсяги надання житлово-комунальних послуг відповідачу саме позивачем за період з 01.11.2012 по 31.07.2013 підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи розробками по групрахунку № 430025 на опалення ЖРЕО-414, а також споживання холодної води та водопостачання, розшифровками рахунків абонента, які виставлені Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал".

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Оскільки наявність та обсяг заборгованості відповідача за період з 01.11.2012 по 31.07.2013 у загальному розмірі 5952,05 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, і зазначені обставини відповідачем спростовані не були, позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню.

Крім цього, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання (оплати за житлово-комунальні послуги), позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати за період з 01.11.2012 по 31.10.2015 у розмірі 3548,15 грн. та 3% річних за період з 01.11.2012 по 31.10.2015 у розмірі 473,96 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який перевірено судом.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валєос" (02090, м.Київ, Харківське шосе, будинок 7, ідентифікаційний код 31570570) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г; ідентифікаційний код: 03366612) основний борг у розмірі 5952 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 05 коп., 3% річних у розмірі 473 (чотириста сімдесят три) грн. 96 коп., інфляційні втрати у розмірі 3548 (три тисячі п'ятсот сорок вісім) грн. 15 коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.01.2016.

Суддя Ю.М. Смирнова