УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.02.2016Справа № 910/1531/16

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву Малинської міської ради

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 21 016,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Малинська міська рада Житомирської області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 21016,80 грн.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України, зокрема в п. 3 ч. 1 цієї статті, визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору за подання у 2016 році до господарського суду позовних заяв немайнового характеру становить 1378 грн., а за подання позовних заяв майнового характеру - не менше 1378 грн. 00 коп., та не більше 206700 грн. 00 коп.

Так, предметом направленого 27.01.2016р. на адресу суду позову є вимога майнового характеру - про стягнення збитків у сумі 21016,80 грн., а тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання позову до господарського суду повинен справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Як вбачається з позовної заяви, остання була направлена до суду 27.01.2016р., а відтак судовий збір підлягає сплаті в розмірі 1378 грн. Проте, згідно доданого до позовної заяви платіжного доручення № 72 від 08.10.2015р., судовий збір сплачено в розмірі 1218 грн., тобто у меньшому розмірі, ніж визначено чинним законодавством

Отже, позивачем недоплачено судовий збір у сумі 160,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, що є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009р., розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Проте, в порушення вказаних вище положень, до позовної заяви б/н від 26.01.2016р. додано лише опис вкладення, який без фінансового чеку не може бути належним доказом надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст.65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Отже, документи, що підтверджують надсилання відповідачу копії позовної заяви з усіма додатками безпосередньо не пов'язані з розглядом спору та забезпеченням його правильного і своєчасного вирішення.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст. 57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст. 63 зазначеного Кодексу України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статті 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Враховуючи наведене, в суду наявні підстави для повернення поданого позову на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Таким чином, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви, відповідно до п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя А.І.Привалов