РІШЕННЯ

27 січня 2016 року Справа № 913/1194/15

Провадження №34/913/1194/15

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Іванова А.В.

при секретарі судового засідання Калашніковій В.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк

про стягнення заборгованості в розмірі 21 825,00 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреність від 10.12.2015 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" про стягнення штрафу в розмірі 21 825,00 грн. згідно ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України за невірне зазначення маси вантажу в залізничній накладній.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.12.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 22.12.2015 року на 15:30 год.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.12.2015 року розгляд справи було відкладено на 13.01.2016 року о 12:10 год.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 27.01.2016 року о 12:20 год. Крім того, вказаною ухвалою суду було заяву представника позивача (вх. № 16-19/16 від 12.01.2016 року) про заміну сторони - задоволено та замінено позивача у справі Державне підприємство "Придніпровська залізниця" на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (, 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (, 49602, м. Дніпропетровськ, пр-кт Карла Маркса, буд. 108).

До господарського суду Луганської області 25.01.2016 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.. № 575/16), відповідно до якого заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні.

Крім того, 25.01.2016 року від представника відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафу (вх.. № 574/16), відповідно до якого останній просить суд зменшити розмір штрафу до розміру однієї провізної плати.

Всі надані представником відповідача документи прийняті судом до розгляду, досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, проти клопотання представника відповідача щодо зменшення розміру штрафу заперечував.

Відповідач витребувані судом документи не надав, явку повноважних та компетентних представників у судові засідання 22.12.2015 року, 13.01.2016 року, 27.01.2016 року не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення, про що свідчить відповідний штамп суду з відміткою про відправку документу на звороті примірника всіх ухвал суду, який містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників ухвали, дату відправки, підпис працівника суду, яким вона здійснена.

Отже, відповідач не скористався своїми правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь його представника в судовому засіданні.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд встановив наступне.

Відповідно до накладної № 51808392 (арк.с.9) зі станції Довжанська Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (відповідач у справі), як вантажовідправником, було здійснено відправлення вагону № 55842967 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці.

По прибутті вагонів на станцію Ігрень Придніпровської залізниці на вимогу одержувача залізницею проведено перевірку маси вантажу у вагонах та встановлено невідповідність маси вантажу у вагоні № 55842967. Так в залізничній накладній вказано 70000 кг, а фактична маса, що виявлена при контрольному зважуванні складала 68300 кг.

За фактом виявленого порушення складений акт загальної форми № 41 від 27.06.2015 року та комерційний акт РА № 004143 від 27.06.2015 року (арк.с.11-12).

В комерційному акті містяться відомості про те, що вагон завантажено нижче бортів 30-40 см., завантаження рівномірне без природних скосів та поглиблень, люка, двері зачинені, витікання вантажу відсутнє. Вантаж, що відсутній, у вагоні вміститись міг.

Враховуючи вищевикладене, позивачем було нараховано відповідачу штраф у сумі 21825,00 грн. за невірне зазначення маси вантажу, за стягненням якого він звернувся до суду.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч.3 ст.909 ЦК України).

Згідно частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України (далі за текстом Статут), накладна - основний документ встановленої форми, оформлений відповідно до вимог Статуту, який надається залізниці відправником разом з вантажем при відправленні. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статутом, а саме статтею 24, передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у накладній.

Статтею 56 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).

Відповідно до п. 2.1 Правил перевезення вантажів, графи „Маса вантажу, визначена відправником, кг та „Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником.

Згідно п. 1.3 Правил усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

В залізничній накладній (вагон № 55842967 вантажовідправником вказана маса вантажу нетто 70000 кг, спосіб визначення маси - на вагонних 150 тонних вагах.

Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту визначається відправником.

У графі Відправник залізничної накладної вказано найменування відправника Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, тобто відповідача у даній справі.

Згідно абз. 3 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт невідповідності маси вантажу у вагоні № 55842967, що була зазначена відповідачем у перевізних документах 70000 кг, фактичній масі вантажу 68300 кг.

Згідно ст. 129 Статуту, акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Акт загальної форми № 41 від 27.06.2015 року та комерційний акт РА № 004143 від 27.06.2015 року складені з дотриманням вимог чинного законодавства та підписані уповноваженими на це посадовими особами.

Відповідно до ст. 921 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

У відповідності зі ст. 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно розрахунку, викладеного позивачем у позовній заяві (арк.с.4), за вагон № 55842967 становить 4365,00 грн. З її розміру позивачем визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, який складає 21825,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На підставі викладеного, враховуючи, те що відповідач не надав суду обґрунтованих заперечень проти позову, доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують заявлені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно заяви відповідача щодо зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В статті 83 ГПК України також зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3).

Таким чином, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду. Господарські суди, оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішують питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

В обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафу посилається на важкий фінансовий стан та те, що накладення штрафу передбачений лише Статутом залізниць України.

В підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідком, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, зазначає, що важкий фінансовий стан відповідача не позбавляють його відповідальності за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Отже, відповідач жодних доказів в підтвердження існування виняткових обставин в розумінні пункту 3 статті 83 ГПК, які можуть стати підставою для зменшення розміру неустойки, не надав.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 20 травня 2015 року по справі № 922/4977/14.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення заяви відповідача про зменшення розміру штрафу, відсутні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 307, 533, 908, 909, 921 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», (93400, вул.Гоголя, б.24-А, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, вул. Тверська, 5, м. Київ, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», (49602, пр.Карла Маркса, б.108, м.Дніпропетровськ, ), штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 21825,00 грн. та судовий збір у сумі 1218,00 грн.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 29.01.2016 року.

Суддя А.В. Іванов