КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" лютого 2016 р. Справа №910/27447/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Галичина"

на ухвалу господарського суду м. Києва від 09.11.2015

у справі № 910/27447/15 (суддя: Черебяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Милкоу-Україна"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.11.2015 у справі № 910/27447/15 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Милкоу-Україна"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Галичина" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити провадження на апеляційне оскарження, відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до завершення розгляду даної апеляційної скарги по суті та скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 09.11.2015 у даній справі, а у порушенні справи про банкрутство відмовити.

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Галичина" та додані до неї матеріали, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон) встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 3 статті 94 ГПК України, передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору. Недотримання зазначеної вимоги є підставою для повернення поданої апеляційної скарги у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до пп.2, 4 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній з 01.09.2015) в даному випадку за подання до господарського суду апеляційної скарги у справі про банкрутство судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви.

Згідно із пп. 9 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній з 01.09.2015) за подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство судовий збір сплачується у розмірі 10 розмірів мінімальної заробітної плати.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону України "Про судовий збір").

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

До апеляційної скарги не подано доказів сплати судового збору.

У відповідності зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 статті (згідно з якою, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі).

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. ст. 33, 34 ГПК України).

До заяви про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до завершення розгляду апеляційної скарги по-суті, апелянтом подано лише ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Галичина" від 24.11.2015 у справі № 914/3734/15, як доказ тяжкого майнового стану, який перешкоджає сплаті судового збору. Разом з тим, в апеляційній скарзі, без подання будь-яких доказів, апелянт зазначає про те, що до завершення законодавчо встановленого строку для розгляду апеляційної скарги від здійснення основної діяльності передбачається надходження грошових коштів в розмірі достатньому для сплати судового збору.

Оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Отже, судовий збір не сплачено у встановленому розмірі відповідно до Закону України ,,Про судовий збір".

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування поважності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення заяви Приватного акціонерного товариства "Галичина" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до завершення розгляду апеляційної скарги по-суті.

За вказаних обставин, подана апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Галичина" на ухвалу господарського суду м. Києва від 09.11.2015 у даній справі не приймається до розгляду і повертається Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у п. п. 1, 2 і 3 ч. 1 цієї статті, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу.

За таких обставин, клопотання Приватного акціонерного товариства "Галичина" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 09.11.2015 у даній справі судовою колегією не розглядається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 91, п. 3 ч. 1 ст. 97, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству "Галичина" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до завершення розгляду апеляційної скарги по-суті.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Галичина" на ухвалу господарського суду м. Києва від 09.11.2015 у справі № 910/27447/15 (з доданими до неї документами на 18-ти арк.) повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко