КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа№ 910/23426/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Власова Ю.Л.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання - Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015

у справі № 910/23426/15 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг"

про стягнення 211 025,96 грн.

за участю представників:

від позивача: Пріцак І.Є.,

від відповідача: Антощук Е.І.,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Український Бізнес Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Український Лізинг" про стягнення 211 025,96 грн. за кредитним договором № 296/Ю від 17.01.2014, а саме: 196 901,26 грн. заборгованості за кредитом, 6 481,16 грн. заборгованості зі сплати процентів та 7 643,54 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.10.2015 позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Український Лізинг" на користь ПАТ "Український Бізнес Банк" (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125; ідентифікаційний код 19388768) 196 901 (сто дев'яносто шість тисяч дев'ятсот одну) грн. 26 коп. заборгованості за кредитом, 6 481 (шість тисяч чотириста вісімдесят одну) грн. 16 коп. заборгованості зі сплати процентів, 7 643 (сім тисяч шістсот сорок три) грн. 54 коп. пені.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ "Український Лізинг" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015 скасувати та прийняти нове, зупинити провадження до розгляду справи № 905/2616/15 за позовом ТОВ "Український Лізинг" до ПАТ "Український Бізнес Банк" про визнання пунктів кредитного договору № 296/Ю від 17.01.2014 недійсним.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Так, на думку скаржника, обов'язок повернути кредит не настав, оскільки у вимозі банку від 17.07.2015 відсутнє посилання, що кредитний договір вважається розірваним, а передбачені п. 4.6 договору проценти, за твердженням скаржника, не відповідають вимогам законодавства та принципам справедливості. Крім того скаржник вказує на порушення місцевим господарським судом його прав, закріплених в ст. 4-3 ГПК України, оскільки суд не задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Український Лізинг" на рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі № 910/23426/15 прийнято до провадження у складі колегії: Хрипун О.О. (головуючий), судді - Корсакова Г.В. та Станік С.Р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді Хрипуна О.О., суддів Власова Ю.Л. та Станік С.Р

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Український Лізинг" у справі № 910/23426/15 прийнято до провадження новим складом колегії, ухвалено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні.

09.12.2015 від скаржника надійшли пояснення до матеріалів справи, в яких відповідач просив відмовити позивачу в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 51,38 грн., в частині стягнення процентів у розмірі 1 749,11 грн., в частині стягнення пені за простроченими процентами у розмірі 92,38 грн., зазначаючи, що позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та змінив умови договору у зв'язку з чим нарахування процентів за користування кредитом припиняється через 30 днів від дати вимоги - з 17.08.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 розгляд справи було відкладено на 27.01.2016.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді Хрипуна О.О., суддів Власова Ю.Л. та Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 апеляційну скаргу ТОВ "Український Лізинг" у справі № 910/23426/15 прийнято до провадження новим складом колегії, ухвалено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та наполягав на безпідставності позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Колегія суддів не знайшла підстав для зупинення провадження у даній справі за клопотанням скаржника з огляду на можливість з урахуванням обставин даної справи розгляду апеляційної скарги ТОВ "Український Лізинг" на рішення господарського суду міста Києва за наявними в справі матеріалами.

Частиною 1 ст. 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаною з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У пункті 3.16 постанови від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що ст. 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 2 - 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у ч. 1 ст. 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з ст. 3 та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Згідно із п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

З огляду на зміст вищенаведених правових норм, для вирішення питання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду іншої судової справи господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати наступне:

- як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов'язана з іншою судовою справою;

- якою обставиною обумовлена неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішення у іншій судовій справі.

При цьому, пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Вказані обставини повинні бути істотними для вирішення спору по даній справі.

Неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Заявником не доведено наявність обставин, які суд апеляційної інстанції, здійснюючи перегляд рішення у даній справі в апеляційному порядку, не може встановити самостійно.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.01.2014 між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "Український Лізинг" було укладено кредитний договір № 296/Ю, на умовах якого банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування (далі - кредит) у сумі 510 368,00 грн. на придбання основних засобів та супутні витрати по ним, строком до 14.01.2016 зі сплатою: в період з 17.01.2014 до 30.09.2014 включно 20% річних; в період з 01.10.2014 по 14.01.2016 включно 15% річних. Ліміт кредитування зменшується відповідно до графіку погашення (додаток № 1). Проценти за користування кредитом нараховуються за кожен календарний день за методом "факт/360", тобто для розрахунку застосовується умовно 360 днів у році (п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди від 13.10.2014)

Відповідно до п. 3.1 договору банк зобов'язався відкрити відповідачу рахунок для обліку заборгованості за кредитом № 3159.980.1 та рахунок для обліку нарахованих процентів № 3159.980.1.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що позичальник зобов'язується щомісячно, не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним перераховувати на рахунок № 3160 суму процентів за користування кредитом у відповідності до договору. У разі, якщо дата погашення процентів припадає на вихідний або святковий день, то платежі у погашення заборгованості повинні бути здійснені не пізніше наступного банківського дня.

Позичальник зобов'язується погашати наданий банком кредит згідно з графіком погашення, наведеним у додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору (п. 4.5 договору).

Згідно із п. 4.6 договору в редакції додаткової угоди від 13.10.2014, у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 цього Договору а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми ліміту кредитування з графіком погашення та/або невиконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 14.01.2016 включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі: в період з 17.01.2014 до 30.09.2014 включно - 50% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення; починаючи з 01.10.2014 - 15% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

При порушенні строків погашення кредиту, нарахованих за ним процентів, комісій банк має право вимагати від позичальника за кожен день прострочення сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кредитом (п. 5.10 договору).

Відповідно до п. 4.7 договору позичальник зобов'язаний кошти у погашення будь-якої заборгованості за цим договором направляти на рахунок № 3160 для розподілу у наступній послідовності: прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за процентами; прострочена заборгованість за кредитом; комісії строк сплати яких настав; проценти, строк сплати яких настав; поточна заборгованість за кредитом.

У п. 8.12 договору зазначено, що строк його дії встановлюється з дня підписання цього договору і до повного погашення позичальником усіх зобов'язань за договором.

Отримавши кредитні кошти за договором, відповідач, як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано в суді апеляційної інстанції, в порушення умов договору свої зобов'язання щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість з повернення кредиту в сумі 196 901,26 грн. та зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 6 481,16 грн. Розмір заборгованості підтверджується банківською випискою за період з 17.01.2014 по 21.09.2015, оригінал якої залучений до матеріалів справи.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу № 3799 від 17.07.2015 щодо сплатити грошових коштів за договором, яку відповідач отримав 28.07.2015, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, відповідач зазначені вимоги не виконав, заборгованість не сплатив, відповіді на вимогу не надіслав, що і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

З огляду на положення ст. 1056-1 ЦК України узгодження сторонами розміру процентної ставки в залежності від строків користування кредитними коштами в межах строків, встановлених п. 1.1 кредитного договору та додатку до нього, та строків, встановлених п. 4.6 кредитного договору на рівні 20%, 50%, 15%, відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки порушення строків повернення кредитних коштів є кредитним ризиком, який впливає на розмір кредитних процентних ставок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У п. 5.3 договору сторони погодили право банку вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків у разі, зокрема, непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно з графіком впродовж двох місяців.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач отримав відповідні кредитні кошти, однак у встановлений договором строк їх не повернув та порушив зобов'язання зі сплати процентів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в суді 196 901,26 грн. заборгованості з повернення кредиту та 6 481,16 грн. процентів, має бути стягнутий з нього в судовому порядку. Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та умовам договору, а тому вимоги в цій частині мотивовано були задоволені судом першої інстанції в сумі 7 643,54 грн.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права у відмові відповідачу в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на звернення ТОВ "Український Лізинг" з позовом до господарського суду Донецької області про визнання недійсними пунктів кредитного договору № 296/Ю від 17.01.2014 та відсутністю у ТОВ "Український Лізинг" інформації про результати розгляду вказаної позовної заяви, оскільки дані обставини не перешкоджали явці відповідача в судове засідання, поданню ним доказів та розгляду справи по суті заявлених вимог, а приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України визначено перелік підстав для відкладення розгляду справи, а саме: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг" на рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі № 910/23426/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі № 910/23426/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.Л. Власов

Г.В. Корсакова