ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року Справа № 904/7949/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чохи Л.В. (доповідача),

суддів: Чимбар Л.О, ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2Ж, представник, довіреність №б/н від 14.01.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_3Л, представник, довіреність №10-54/3 від 04.01.2016 року.

розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 року по справі №904/7949/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гефестмаш-Трейд", м. Київ

до головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 184 264,64 грн, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гефестмаш-Трейд" звернулося в господарський суд Дніпропетровської області до головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з позовом про стягнення боргу у сумі 98 154 грн, пені у сумі 8 922,61 грн, 3% річних у сумі 4 259,61 грн, інфляційних втрат у сумі 7 2928 грн. та витрат на сплату судового збору у сумі 3686 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання по оплаті поставлених конструкційних металевих виробів за договором поставки № 09/с від 09.12.2013 року, має заборгованість з оплати. (а.с. 3-7)

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 року по справі №904/7949/15 (суддя Рудовська І.А.) позов задоволено частково: стягнуто з головного управління юстиції у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гефестмаш-Трейд" борг у сумі 98 154,00 грн, 3% річних у сумі 4 259,61 грн, індекс інфляції у сумі 72 928,42 грн. та витрати на сплату судового збору у сумі 3 506,84 грн. В решті позову відмовлено. (а.с. 65-66)

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 року порушено провадження з перегляду в апеляційному порядку рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 року за апеляційною скаргою головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якій поставлено питання про скасування рішення і прийняття нового рішення про відмову в позові. В обґрунтуванні скарги зроблено посилання на слідуючі доводи:

- в 2014 році заборгованість не була погашена в звязку з відсутністю коштів на єдиному казначейському рахунку;

- відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання;

- статтею 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом;

- статтею 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили;

- суд не врахував відсутність вини відповідача, оскільки заборгованість виникла через незалежні від нього обставини: не здійснення виплати органом казначейської служби. (а.с. 89-94).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

09.12.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Гефестмаш-Трейд" (постачальник) та головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області (замовник) укладений договір поставки № 09/С.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність замовника вироби конструкційні металеві та їхні частини (стелажи) відповідно до технічних характеристик, зазначених у додатку № 2 до цього договору, а замовник зобовязався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити визначений товар.

Згідно до пункту 1.2 договору загальна кількість, одиниця виміру товару, що підлягає поставці за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, сортимент, номенклатура), визначається специфікацією, що є додатком № 1 до цього договору.

У пункті 2.1. договору зазначено, що замовник оплачує поставлений постачальником товар за ціною, передбаченою у специфікації за кожну одиницю товару.

Пунктом 2.2 договору в редакції додаткової угоди № 2 до договору встановлено сторонами, що загальна сума договору складає 98 154,00 грн. у тому числі ПДВ 16 359,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4 договору оплата здійснюється після поставки товару, на підставі наданих до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області оформлених належним чином підтверджуючих первинних документів, а саме: рахунком-фактурою, підписаної накладної та цим договором.

Згідно з пунктом 2.5 договору замовник приймає рішення про оплату товару, яка здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 100 % протягом 60 календарних днів з моменту надання документів, зазначених у п.п. 2.4 договору, в межах виділених та затверджених бюджетних асигнувань.

На виконання умов договору та специфікації № 1 від 09.12.2013 року до договору позивач здійснив поставку виробів конструкційних металевих, а відповідач прийняв товар на загальну суму 98 154,00 грн. Факт поставки товару відповідачу підтверджується накладною № 2 від 23.12.2013 року, копії якої долучено до матеріалів справи (а.с. 37).

Відповідач оплатив отримані за договором металеві конструкції у сумі 98 154 грн. лише 25.12.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 19274 від 25.12.2015 року. (а.с. 111)

У даній скарзі він оспорює законність нарахування судом інфляційних втрат і 3% річних.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

У постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446 встановлено, що касаційний суд обґрунтовано відхилив заперечення МНС щодо не оплати продукції за відсутності бюджетних коштів на реєстраційному рахунку відповідача, оскільки на підставі частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на 2009 рік не виправдовує бездіяльність МНС і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Пунктом 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 року №01-06/374/2013 роз'яснено, що згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором; враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Перевіривши здійсненні судом розрахунки, судова колегія дійшла слідуючого.

3% річних за період з 21.02.2014 року по 03.08.2015 року:

3 ? 528

98154 ? 100 ? 365 = 4 259,61 грн.

інфляційні втрати за період з 01.03.2014 року по 31.07.2015 року:

98154 ? 0,725608935 =71221,42 грн.

Таким чином, в частині стягненої суми інфляційних втрат рішення суду підлягає зміні.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області частково задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 року в частині стягненої суми інфляційних втрат змінити, стягнувши з головного управління юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, пр.К. Маркса, 21-А; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гефестмаш-Трейд" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 49, прим. 82; ) інфляційні втрати у сумі 71 221,42 грн. та витрати на сплату судового збору у сумі 3 472,70 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Гефестмаш-Трейд" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 49, прим. 82; ) на користь головного управління юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 21-А; ) витрати на сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги у сумі 39,47 грн.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.01.2016 року.

Головуючий Л.В. Чоха

Судді: Л.О. Чимбар

ОСОБА_1