РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2016Справа №910/32641/15

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
провизнання протоколів комісії недійсними
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:ОСОБА_2. - представник за довіреністю;
від відповідача:Савчук Л.А. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання недійсним та скасування протоколів комісії з розгляду актів про порушення ПАТ "Київенерго": протоколу № 3280 від 23.12.2015 року, протоколу № 4051 від 19.11.2015 року, протоколу № 4050 від 19.11.2015 року, протоколу № 4043 від 19.11.2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, із порушенням встановленого законодавством порядку, було прийнято рішення у формі протоколу, яким встановлено вартість не облікованої електричної енергії, котра підлягає сплаті позивачем. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/32641/15, розгляд справи призначено на 29.01.2016 р. 29.01.2016 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви про визнання протоколів комісії недійсними. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягав, надав усні пояснення по суті спору. Представник відповідача у судовому засіданні 29.01.2016 року надав письмовий відзив на позовну заяву. В якому навів доводи з приводу необґрунтованості позовних вимог, та невірного обрання позивачем способу захисту, у зв'язку з чим, на думку відповідача, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Судом оголошено перерву у судовому засіданні на 10 хвилин для надання можливості позивачеві ознайомитися з відзивом. Після перерви у судовому засіданні, позивач заявив клопотання про витребування господарським судом доказів в порядку ст. 38 ГПК України, а саме акту про пломбування, що підтверджує факт установлення індикатору впливу постійного магнітного поля № М7991126 на лічильник № 0051443, що розташований за адресою вул. Радянська, 36. Дослідивши матеріали справи, суд відмовив у задоволенні заявленого клопотання. Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом. У судовому засіданні 29.01.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

02.02.1999 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 3560499, згідно з умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатків до договору, що є невід'ємною його частиною.

У пункті 2.1 Договору вказано, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією(ПКЕЕ).

Договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2012. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов (п. 9.4 Договоур).

Під час здійснення рейдової перевірки інспекторами РЕМ "Східний" від 07.10.2015 року та від 09.10.2015 року, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 було виявлено порушення Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ) та складено акти: № 44591 від 07.10.205 р., № 44592 від 07.10.2015 р., № 44593 від 07.10.2015 р. та № 44685 від 09.10.2015 року.

Порушення полягали у самовільному підключенні електропроводки до електричної мережі поза розрахунковими засобами обліку електроенергії без порушення схеми обліку. Самовільне підключення було виконано прихованим способом.

Всі перелічені акти складено в присутності споживача - ФОП ОСОБА_1 та підписані нею без зауважень, а отже споживач на момент виявлення порушення ПКЕЕ, проти факту порушення не заперечував.

На підставі указаних вище актів Комісією з розгляду актів про порушення було прийнято рішення у формі протоколу, яким встановлено вартість не облікованої електричної енергії, котра підлягає сплаті позивачем. Загальна сума за всіма актами становить 333 513, 19 грн. На думку позивача, указана сума розрахована з порушенням встановленого законодавством порядку, що призвело до нарахування надмірної вартості електроенергії.

Позивач вважає за необхідне визнати недійсними та скасувати вищезазначені протоколи комісії з розгляду актів про порушення, оскільки їх прийнято з порушенням вимог Правил користування електричною енергією для населення та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб'єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов'язаних з обслуговуванням об'єктів електроенергетики; порушення правил охорони електричних мереж; порушення правил користування енергією; дії, які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об'єктів електроенергетики виконувати свої службові обов'язки; незабезпечення енергією споживачів, що не допускають порушень своїх обов'язків перед енергопостачальниками; припинення або обмеження електропостачання навчального закладу незалежно від форми власності протягом навчального року.

В пункті 6.41 ПКЕЕ, встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Відповідно до п. 4.2.3 договору, позивач сплачує відповідачу вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання згідно Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656, за тарифами, у разі таких дій позивача:

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; - пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; - споживання електроенергії поза засобами обліку; - інших умов, визначених методикою.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивачем невірно визначено спосіб захисту порушеного права.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України застосування судом будь-якого способу судового захисту вимагає наявності наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб'єктивного права або інтересу; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Законодавством встановлено:

- предмет позову - матеріально-правова вимога до відповідача, щодо якої суд повинен винести рішення. Ця вимога повинна нести правовий характер, тобто бути урегульована нормами матеріального права, а також бути підвідомчою суду. В процесі розгляду справи по суті позивач має право змінити предмет позову. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на підставу позову;

- підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правових відносин. Це не є доказами у справі. Підставу позову теж можна змінити.

- у вирішенні наведеного питання господарський суд має виходити з ретельного дослідження змісту поданої заяви та співпадіння такого змісту з раніше заявленими позовними вимогами;

- у випадку невідповідності предмету позову способам захисту встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі (правова позиція Вищого господарського суду України відповідно до постанови від 14.06.2012 року у справі № 33/5005/13678/2011).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відповідно до підпункту а) п. 2.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 3 від 16.12.2015 року "Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання", у разі незгоди зі застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції (ч. 2 ст. 237 ГК України).

Право споживача на оскарження в судовому порядку рішення комісії постачальника електричної енергії передбачено п. 6.42 Правил.

Натомість, у своїй позовній заяві ФОП ОСОБА_1 просить скасувати протоколи комісії, якими оформлено рішення.

Протокол комісії з розгляду актів про порушення не є оперативно-господарською санкцією, а являє собою акт ненормативного характеру, та не є актом в розумінні ст. 20 ГК України.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами. Позивачем не надано належних доказів порушення його прав відповідачем

Враховуючи все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд. -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" щодо визнання недійсним та скасування протоколів комісії з розгляду актів про порушення ПАТ "Київенерго": протокол № 3280 від 23.12.2015 року, протокол № 4051 від 19.11.2015 року, протокол № 4050 від 19.11.2015 року, протокол № 4043 від 19.11.2015 року - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 03.02.16 р.

Суддя Ю.О.Підченко