ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.2016 Справа № 907/1198/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Старвуд-Закарпаття, с.Шенборн, Мукачівський район

до відповідача 1 Фірми Хайміл Форест Продактс Інк. (Highmill Forest Products Inc.), вул.Делфає, м.Онтаріо, Канада

до відповідача 2 приватного підприємства Вандея Тандем, м.Ужгород

про стягнення заборгованості в сумі 43620,02 канадських доларів, що еквівалентно 785850,56 грн.

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 (дов.№1 від 19.11.15)

від відповідача 1 не зявився

від відповідача 2 не зявився

СУТЬ СПОРУ: про стягнення заборгованості в сумі 43620,02 канадських доларів, що еквівалентно 785850,56 грн. згідно курсу Національного банку України за поставлений товар, згідно контракту №2 від 01.08.15.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач 1 у встановлений у контракті строк не здійснив оплату поставленого товару в порушення взятих на себе договірних зобовязань за контрактом та наявністю зобовязань поручителя (відповідача 2) - приватного підприємства Вандея Тандем, м.Ужгород відповідно до договору поруки від 17.09.2015 року, внаслідок чого виникла та рахується заборгованість у розмірі 43620,02 канадських доларів, у зв'язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів вказану прострочену суму заборгованості у розмірі 43620,02 канадських доларів, що еквівалентно становить 785850,56 грн. згідно курсу Національного банку України.

Позивач вказує, що даний спір підвідомчий господарському суду, оскільки відповідно до ст. V, VI Європейської конвенції "Про зовнішньоторговельний арбітраж" (1961 року, підтверджено Україною 24.11.1993 року та 04.01.1994 року) правовідносини поручительства між українськими підприємствами є поза межами компетенції третейського арбітражу, тому дана справа підвідомча державному суду. Стверджує, що даний спір підсудний господарському суду Закарпатської області відповідно до положень ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, яка надає позивачу право вибору місця розгляду справи при наявності двох відповідачів, тобто позивач реалізував дане право при поданні позову.

Відповідач 1 - Фірма Хайміл Форест Продактс Інк. (Highmill Forest Products Inc.), вул.Делфає, м.Онтаріо, Канада належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, письмових пояснень по суті заявлених вимог не подав та участь уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки уповноваженого представника у судове засідання не повідомив.

Відповідач 2 приватне підприємство Вандея Тандем, м.Ужгород у поданому 21.12.15 відзиві просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів з приватного підприємства Вандея Тандем, м.Ужгород , посилаючись на припинення зобов'язань за договором поруки від 17.09.15 відповідно до умов п. 4.1. договору поруки, оскільки позивачем направлено вимогу відповідачу 2 лише 16.11.2015 року, в порушення 10-денного строку предявлення претензії, тому підстави для стягнення коштів з відповідача 2 за договором поруки відсутні.

При вирішенні питання підвідомчості даного спору судом враховано, що учасником спірних правовідносин є іноземний субєкт господарювання. Стаття 124 Господарського процесуального кодексу України визначає компетенцію господарських судів у справах за участю іноземних підприємств і організацій, та передбачає, зокрема, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом передбачено ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якої підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 76 вказаного Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 ГПК України спори за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Оскільки, спірні правовідносини виникли на підставі укладеного між позивачем та відповідачем 1 контракту № 2 від 01.08.2015 року, умовами п. 7.3 якого передбачено вирішення спорів в господарському суді України за встановленою підвідомчістю та підсудністю, та з огляду на те, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, в тому числі, неналежним виконанням відповідачем 2, як поручителем, договору поруки від 17.09.2015 року, який укладений на забезпечення виконання контракту № 2 від 01.08.2015 року та просить стягнути заборгованість солідарно з обох відповідачів, то вказаний спір відповідно до ст. 15 ГПК України підлягає розгляду господарським судом Закарпатської області.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи факт поінформованості всіх учасників спору про час та місце проведення судового засідання по розгляду справи, спір вирішено з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між позивачем (продавець за контрактом) та відповідачем 1 (покупець за контрактом) укладено контракт №2 від 01.08.2015 року, згідно п.1.1 якого позивач (продавець за контрактом) зобовязався продати, а відповідач 1 (покупець за контрактом) купити товар на умовах FCA Vilok, Ukraine (Згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року) на загальну суму 620000,00 канадських доларів (п. п. 1.1, 1.2. контракту).

27 серпня 2015 року позивачем було здійснено часткову поставку товару, а саме: пилопродукцію з деревини: паркетна дошка для покриття підлоги, незібрана, у вигляді профільованого погонажу з гребенями та пазами уздовж країв з бука пареного, 1-3 сорту, вагою 19300 кг, загальною вартістю 14350,87 канадських доларів.

Митне оформлення зазначеної вище партії товару позивачем мало місце 27.08.2015 року, що підтверджується вантажно митною декларацією ЕК 10 АА № 305090003/2015/013001 та рахунком фактурою № 66 (Р) від 25.08.2015 року.

28 серпня 2015 року позивачем було здійснено часткову поставку товару, а саме: пилопродукцію з деревини: паркетна дошка для покриття підлоги, незібрана, у вигляді профільованого погонажу з гребенями та пазами уздовж країв з бука пареного, 1-3 сорту, вагою 20400 кг, загальною вартістю 14646,89 канадських доларів.

Митне оформлення зазначеної вище партії товару позивачем мало місце 28.08.2015 року, що підтверджується вантажно митною декларацією ЕК 10 АА № 305090003/2015/013126 та рахунком фактурою № 65 (Р) від 25.08.2015 року.

Також, 01 вересня 2015 року позивачем було здійснено часткову поставку товару, а саме: пилопродукцію з деревини: паркетна дошка для покриття підлоги, незібрана, у вигляді профільованого погонажу з гребенями та пазами уздовж країв з бука пареного, 1-3 сорту, вагою 20800 кг, загальною вартістю 14622,26 канадських доларів.

Митне оформлення зазначеної вище партії товару позивачем мало місце 01.09.2015 року, що підтверджується вантажно митною декларацією ЕК 10 АА № 305090003/2015/013299 та рахунком фактурою № 64(Р) від 25.08.2015 року.

Згідно п. 4.2 контракту від 01.08.2015 року покупець зобовязаний проводити перерахунок грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Строк і спосіб оплати згідно контракту № 2 від 01.08.2015 року встановлено INVOICE №64 (Р), №65 (Р), №66 (Р) від 25.08.2015 року, а саме безготівковий розрахунок, після відвантаження продукції (товару) протягом 60-ти днів.

Відповідач всупереч умовам контракту та в порушення своїх договірних зобов'язань вартість поставленого товару повністю не оплатив. Позивач стверджує, що, заборгованість відповідача 1 перед позивачем складає 43620,02 канадських доларів, що еквівалентно 785850,56 грн., згідно контракту №2 від 01.08.2015 року.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання виконав належним чином, продукцію відповідачу поставив, що підтверджується відміткою митниці на вантажно митних деклараціях, а відповідач за отриману продукцію розрахувався частково.

Позивач 02 листопада 2015 року звернувся до відповідача 1 з претензією вимогою оплатити вартість поставленого йому товару. Претензія відповідачем залишена без уваги, розрахунки не проведені, а тому з боку відповідача 1 має місце неналежне виконання своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару на загальну 43620,02 канадських доларів.

Належне виконання фірмою Хайміл Форест Продактс Інк., Канада своїх зобов'язань по вказаному вище контракту було забезпечено договором поруки від 17.09.2015 року, згідно п.1.1 умов якого поручитель (відповідач 2) взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання всіх зобовязань фірми Хайміл Форест Продактс Інк. , Канада (боржника), що виникнуть з контракту № 2 від 01.08.2015 року.

У звязку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму 43620,02 канадських доларів заборгованості по оплаті за поставлену продукцію, що еквівалентно сумі що еквівалентно 785850,56 грн. за національним курсом НБУ на день предявлення позову.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" та відповідно до п. 7.3. контракту № 2 від 01.08.2015 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство України.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки товару на підставі контракту відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Крім того, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Обовязок покупця оплатити повну вартість поставленого йому товару, випливає також із змісту ст. ст. 53 та 58 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі продажу товарів (є чинною для України з 01.02.1991 року), якими передбачено обовязок покупця оплатити вартість товару та прийняти поставку.

Таким чином, строк виконання відповідачем 1 обовязку щодо оплати поставленого товару настав та підлягає виконанню.

Зважаючи на сплив передбаченого контрактом строку оплати та відсутність доказів виконання покупцем своїх зобов'язань по вказаному вище контракту, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 заборгованості є доведеними наявними матеріалами справи та доданими доказами, не спростованими відповідачем 1, тобто є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог, заявлених до приватного підприємства Вандея Тандем, м.Ужгород, суд зазначає наступне.

Між позивачем (кредитор) та відповідачем 2 (поручитель) було укладено договір поруки від 17.09.2015 року, відповідно до якого відповідач 2 взяв на себе обовязок відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань відповідача 1, що виникатимуть з контракту № 2 від 01.08.2015 року.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки сторони встановили, що у разі невиконання боржником (відповідачем 1) своїх зобовязань за контрактом у строк до 12.11.2015 року, кредитор (позивач) має право протягом 10ти днів звернутися з вимогою про виконання таких зобовязань до поручителя (відповідача 2). У випадку, якщо така вимога у встановлений даним пунктом строк не буде предявлена, порука вважається припиненою.

Позивачем направлено претензію вимогу про невиконання зобовязань покупцем по контракту № 2 від 01.08.2015 року на адресу поручителя 02.11.2015 року, тобто з пропуском встановленого п. 4.1 договору поруки десятиденного строку на звернення з вимогою про оплату товару поручителем. Такий строк закінчився 13.11.2015р., тобто зобовязання поруки по зазначеному договору з вказаної дати припинилися.

Таким чином, на момент предявлення вимоги та звернення з позовом до суду у позивача відсутні законні підстави для стягнення з відповідача 2- приватного підприємства Вандея Тандем, м.Ужгород спірної суми коштів за невиконання умов контракту відповідачем 1 - фірмою Хайміл Форест Продактс Інк., Канада.

Позивачем не надано суду доказів того, що він звертався до відповідача 2 з відповідними вимогами протягом строку, встановленого у п. 4.1 договору поруки, у звязку з чим зобовязання поручителя, які випливали з вказаного договору, вважаються припиненими.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, враховуючи викладені вище обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з фірми Хайміл Форест Продактс Інк. , Канада суми 43620,02 канадських доларів заборгованості по оплаті за поставлену продукцію, що еквівалентно сумі 785850,56 грн. за національним курсом НБУ на день предявлення позову є обґрунтованими, такими, що заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог до приватного підприємства Вандея Тандем, м.Ужгород слід відмовити, у звязку із припиненням зобовязань за договором поруки.

Позовні вимоги позивачем до відповідача 1 належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Відповідно до п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України Про судовий збір (в редакції станом на момент подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року № 80-VІІІ встановлено, що з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн. гривень на місяць.

Враховуючи, що ухвалою господарського суду Закарпатської області від 21.12.2015 заяву позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено повністю та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, судовий збір у розмірі 15717,01 грн. підлягає стягненню з фірми Хайміл Форест Продактс Інк., Канада в дохід державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково.

Стягнути з фірми Хайміл Форест Продактс Інк. (Highmill Forest Products Inc.), вул.Делфає, 18, м.Онтаріо, L6А2L9, Канада, реєстраційний номер:002465218 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Старвуд-Закарпаття (89600, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Шенборн, вул. Мукачівська, 2, ) суму 43620,02 канадських доларів заборгованості по оплаті за поставлену продукцію, що еквівалентно сумі 785850,56 грн. за національним курсом НБУ.

Видати наказ.

Стягнути з фірми Хайміл Форест Продактс Інк. (Highmill Forest Products Inc.), вул.Делфає, 18, м.Онтаріо L6А2L9, Канада, реєстраційний номер:002465218 в доход Державного бюджету (отримувач коштів Управління державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38015610, банк отримувача ГУДКСУ у Закарпатській області, код банку отримувача (МФО) 812016, рахунок отримувача №3002, код класифікації доходів бюджету 22030001, найменування суду господарський суд Закарпатської області) суму 15717,01 грн. судового збору.

Видати наказ.

В задоволенні позовних вимог до приватного підприємства Вандея Тандем, м.Ужгород відмовити.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.01.16

Суддя Васьковський О.В.