ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.01.16р. Справа № 904/9923/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

про стягнення 56 498,50 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Лопатнікова А.В. - представник (дов. № 2857-К-О від 06.08.2014)

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 56 498,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2015 з рахунків НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, що належать позивачу, через систему Приват 24 було перераховано грошові кошти у розмірі 56 498,50 грн., а саме, з рахунку НОМЕР_7 - 13 097,50 грн., з рахунку НОМЕР_8 - 5 661,00 грн., з рахунку НОМЕР_6 - 37 740,00 грн.

Позивач зазначає, що він не здійснював вказані платежі. Водночас, платіжні картки не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коди нікому не повідомляв, тому банком здійснено несанкціоноване списання коштів на суму 56 498,50 грн.

Позивач вважає, що оскільки він банківські картки не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коди нікому не повідомляв, тому відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та п.п. 6.7, 6.8 Положення № 223 "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів", відповідач зобов'язаний сплатити позивачу грошві кошти у розмірі 56 498,50 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2015.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 02.12.2015 на 21.12.2015.

21.12.2015 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з огляду на наступне.

На підставі підписаної 10.08.2012 позивачем Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", позивачу видані картка НОМЕР_9 (12.08.2015 замінена на картку НОМЕР_8) "Універсальна" та картка НОМЕР_10 (12.08.2015 замінена на картку НОМЕР_6). Зазначені картки надані позивачу як клієнту-фізичній особі. Отже, провадження у справі в частині стягнення за картками НОМЕР_8 та НОМЕР_6 підлягає припиненню, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

На підставі підписаних 11.03.2014 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заяви про відкриття рахунків та заяви про приєднання до Умов та правил про надання банківських послуг, позивачу відкриті поточний рахунок НОМЕР_11 та картковий рахунок НОМЕР_12. Картка НОМЕР_7 є карткою-ключем до корпоративного рахунку НОМЕР_11.

У своїй позовній заяві позивач вказав про списання 11.08.2015 з картки НОМЕР_7 грошових коштів у розмірі 13097,50 грн. З виписки по даній картці вбачається відсутність операції на зазначену позивачем дату на зазначену ним суму або декількох операцій, які б в сукупності були проведені на заявлену суму. Тобто з позову та додатків до нього не вбачається можливим встановити, про які саме операції по картці НОМЕР_7 йде мова.

Позивач не довів порушення свого права, а саме те, що перерахування коштів зроблено не ним або не за його дорученням. Отже, не доведено наявність майнової шкоди, збитків. Також, позивачем не доведено і протиправності поведінки відповідача, але в будь-якому разі через недоведеність шкідливого результату такої поведінки (адже нічим, окрім звернень -позивача, такий результат не підтверджений) відсутній склад цивільного правопорушення, а отже неможливе і застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Відповідач вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого права. Ввиходячи з системного аналізу змісту ч.3 ст. 11, п. 5 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 1073,1212 Цивільного кодексу України та п.п. 32.3.2, 32.7 ст32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", належними способами захисту прав клієнта в разі списання його коштів банком без законних підстав, законодавець визначає зобов'язання банку вчинити певні дії.

21.12.2015 у судовому засіданні оголошено перерву на 18.01.2016.

14.01.2016 представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що протиправне зняття грошових коштів з належних йому банківських рахунків проходило таким чином. О 9 годині 11.08.2015 позивачу на номер НОМЕР_1 телефонували невідомі особи, які представилися службою безпеки Приватбанку та повідомили про те, що в найближчий період буде здійснено хакерську атаку з боку ДНР та ЛНР на установу Приватбанк. З метою її запобігання мені було запропоновано не вимикати мій мобільний телефонний номер, повідомити їм про наявність іншого мого телефонного номеру (НОМЕР_2) та чекати їхніх телефонних команд про зміну кодів доступу. Особи, які телефонували знали мої індивідуальні данні: основний пароль доступу та пін коди карток, моє прізвище ім'я та по батькові, номера моїх банківських карток, дату та рік народження, адресу реєстрації, наявність грошей на рахунку в т.ч. щодо отримання мною в цей час грошей в сумах 63 000,00 грн. та 8 400,00 грн.

Позивач зазначає, що цими особливими даними могли володіти тільки справжні працівники банку. Особа, яка телефонувала позивачу назвала себе як ОСОБА_5 (НОМЕР_3) - працівник служби безпеки банку та ОСОБА_6 (НОМЕР_4) - служба моніторингу безпеки банку з м. Києва вул. Володарського, 22. Дзвонили вони також і з інших телефонних номерів.

Позивач зазначає, що він почав отримував смс-повідомлення з телефонного номеру НОМЕР_5 з вимогою повідомити наведеним особам про їх отримання. В наведених смс-повідомленнях були цифрові коди, про які позивач повідомляв особам, що йому телефонували, про те, що їх отримав, тобто підтверджував факт отримання таких цифрових кодів, але самі цифри не вказував.

В подальшому позивач зателефонував до банку, де його повідомили, що зараз з його карткового рахунку проходить зняття грошових сум. Позивач попросив працівника банку негайно заблокувати належні йому карткові рахунки, що і було зроблено.

Однак, невідомі особи встигли отримати належні позивачу грошові кошти у розмірі 56 498,50 грн.

18.01.2016 представник відповідача подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що за результатами службового розслідування службою безпеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було встановлено, що в період з 9:00 год. до 11:05 год. 11.08.2015 позивачу на його номер НОМЕР_13 з номерів НОМЕР_14 та НОМЕР_15 дзвонили особи, які назвались співробітниками служби безпеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що запитували у позивача інформацію для входу в Приват24, для підвищення кредитного ліміту і ліміту зняття коштів, підтвердження платежів, що надходили на його фінансовий номер. На вказані запитання позивач, не дивлячись на попередження Банку, що направлялись в текстах смс-повідомлень ("не передавати ці паролі нікому", "не підтверджувати платежі на сайтах групи підвищеного ризику у випадку їх не здійснення" тощо), розголошував інформацію третім особам.

Таким чином, позивач порушив Умови та правила про надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та надав третім особам доступ до своїх рахунків із можливістю розпорядження його грошовими коштами на таких. Обставини порушення Правил й надання доступу підтверджуються поясненнями позивача, які він надавав 11.08.2015 при зверненні до клієнтської підтримки банку за номером 3700 о 14:51 год., 15:03 год., 19:21 год. Окрім того, вказане підтверджується розмовою третьої особи із клієнтською підтримкою 3700. Дана особа 11.08.2015 року о 18:31 год. від імені позивача намагалась отримати доступ до послуги Приват24 для ФОП ОСОБА_1 і мала доступ до його фінансового номеру.

Блокування своїх карток позивач здійснив під час телефонної розмови із клієнтською підтримкою банку за номером 3700 о 14:51 год. К цьому часу усі шахрайські операції вже були здійсненні третіми особами, але інформація щодо успішного проведення таких операцій надходила клієнту й після закінчення платежів і блокування продуктів.

Згідно інформації історії клієнта в програмних комплексах встановлено, що співробітники банку персональну інформацію про клієнта, про його рахунки не дивились, усі дії проходили в автоматичному режимі.

На підставі усього викладеного, службою безпеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" встановлено, що здійснення шахраями переказів коштів стало можливим в результаті не дотримання позивачем умов безпеки при користуванні продуктами банківських послуг, чим він порушив Умови та Правила про надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та норми чинного законодавства.

18.01.2016 представник відповідача подав клопотання про витребування доказів від ПрАТ "Київстар" щодо надання інформації по номеру НОМЕР_13, що належить ОСОБА_1, а саме: чи виготовлявся дублікат sim-карти номера НОМЕР_13 ОСОБА_1; та чи мало місце підключення переадресації дзвінків або смс-повідомлень за номером НОМЕР_13 ОСОБА_1. Обґрунтоване клопотання тим, що ця інформація необхідна для підтвердження позиції відповідача.

18.01.2016 представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2016 продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 29.01.2016, відкладено розгляд справи на 29.01.2016 та зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Київстар" надати інформацію: чи виготовлявся дублікат sim-карти номера НОМЕР_13 ОСОБА_1; чи мало місце підключення переадресації дзвінків або смс-повідомлень за номером НОМЕР_13 ОСОБА_1.

Приватне акціонерне товариство "Київстар" витребувану судом інформацію не надало.

Позивач у судове засідання, призначене для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив, надіслав заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі представника позивача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2013 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (відповідачем) було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.36-37).

На підставі підписаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", ОСОБА_1 видано картки НОМЕР_9 (12.08.2015 замінена на картку НОМЕР_8) "Універсальна" та картка НОМЕР_10 (12.08.2015 замінена на картку НОМЕР_6).

Як вбачається з Анкети-заявки та довідки ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38) зазначені картки надані ОСОБА_1 як клієнту-фізичній особі.

Вказане підтверджується в тому числі й даними, розміщеними на офіційному сайті відповідача (https://privatbank.ua).

Так, зокрема, приватним особам (фізичним особам) банк (відповідач) пропонує такий самостійний банківський продукт, як "платіжні картки". Серед різних видів карток пропонується в тому числі картка "Універсальна". Натомість, "бізнесу", тобто юридичним особам та фізичним особам - підприємцям банк пропонує таку послугу як відкриття рахунку з можливістю надання за цим рахунком картки.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення за картками НОМЕР_8 та НОМЕР_6 підлягає припиненню на підставіп.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

11.03.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (відповідачем) були підписані заява про відкриття рахунків та заява про приєднання до Умов та правил про надання банківських послуг (а.с.39-40).

На підставі підписаних позивачем заяви про відкриття рахунків та заяви про приєднання до Умов та Правил про надання банківських послуг, позивачу відкриті поточний рахунок НОМЕР_11 та картковий рахунок НОМЕР_12. Картка НОМЕР_7 є карткою-ключем до корпоративного рахунку НОМЕР_11.

11.08.2015 за допомогою системи електронних платежів «Приват 24» під логіном та за допомогою паролю позивача було здійснено списання грошових коштів з рахунків, а саме:

- з рахунку НОМЕР_7 - 13 097,50 грн.;

- з рахунку НОМЕР_8 - 5 661,00 грн.;

- з рахунку НОМЕР_6 - 37 740,00 грн.

Як вбачається з письмових пояснень позивача, о 9 годині 11.08.2015 йому телефонували треті особи, які представилися службою безпеки Приватбанку. Позивачу було запропоновано чекати телефонних команд про зміну кодів доступу. Особа, яка телефонувала назвала себе як ОСОБА_5 (НОМЕР_3) - працівник служби безпеки банку та ОСОБА_6 (НОМЕР_4) - служба моніторингу безпеки банку з м. Києва. Позивачем було повідомлено третім особам цифрові коди доступу, що підтверджується Діалогом розмов клієнтської підтримки (а.с.159-163).

В подальшому позивач зателефонував до банку, де його повідомили, що зараз з його карткового рахунку проходить зняття грошових сум. Позивач попросив працівника банку негайно заблокувати належні йому карткові рахунки, що і було зроблено, але списання грошових коштів у розмірі 56 498,50 грн. вже було здійснено.

Відповідно до довідки ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не перебували і не перебувають у трудових відносинах з відповідачем (а.с.164).

За результатами службового розслідування службою безпеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було складено висновок. Перевіркою встановлено, що в період з 9:00 год. до 11:05 год. позивачу на його номер НОМЕР_13 з номерів НОМЕР_14 та НОМЕР_15 дзвонили особи, які назвались співробітниками служби безпеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що запитували у позивача інформацію для входу в Приват24, для підвищення кредитного ліміту і ліміту зняття коштів, підтвердження платежів, що надходили на його фінансовий номер. На вказані запитання позивач, не дивлячись на попередження Банку, що направлялись в текстах смс-повідомлень ("не передавати ці паролі нікому", "не підтверджувати платежі на сайтах групи підвищеного ризику у випадку їх не здійснення" тощо), розголошував інформацію третім особам.

Блокування своїх карток позивач здійснив під час телефонної розмови із клієнтською підтримкою банку за номером 3700 о 14:51 год. К цьому часу усі шахрайські операції вже були здійсненні третіми особами, але інформація щодо успішного проведення таких операцій надходила клієнту й після закінчення платежів і блокування продуктів.

Згідно інформації історії клієнта в програмних комплексах встановлено, що співробітники банку персональну інформацію про клієнта, про його рахунки не дивились, усі дії проходили в автоматичному режимі.

На підставі викладеного, встановлено, що здійснення шахраями переказів коштів стало можливим в результаті не дотримання позивачем умов безпеки при користуванні продуктами банківських послуг.

Позивач, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку, прийняв пропозицію відповідача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у заяві.

Частинами 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 11.1 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" (далі-інструкція) оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.

Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", "телефонний банкінг" тощо.

Згідно із п. 11.3. Інструкції юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку. У договорі обов'язково мають обумовлюватися права, обов'язки та відповідальність сторін, порядок вирішення спорів у разі виникнення тощо.

Порядок і характер робіт, необхідних для здійснення електронних платежів, зокрема, в системі ПРИВАТ 24 визначає, зокрема, розділ Умов та правила банківських послуг (розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" https://privatbank.ua/ua/ 3.8.Приват24.

Система Приват24 призначена для управління реальними банківськими рахунками через мережу Інтернет. Дана система надає клієнтам комплекс банківських послуг цілодобово в режимі реального часу, з будь-якої точки, що має вхід в Інтернет.

Відповідно до п. 11.8. Інструкції під час використання систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" клієнт має дотримуватися всіх вимог, що встановлює банк, з питань безпеки оброблення електронних розрахункових документів.

Згідно зі ст. 32.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 33.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Згідно з п. 1.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004, банк не несе відповідальність за достовірність змісту платіжного доручення. Платники й отримувачі коштів здійснюють контроль за своєчасним проведенням розрахунків та розглядають претензії, що виникли, без участі банку.

Згідно з п. 1.2.10. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт повинен вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) Карт, Стікеру PayPass, ПіНу (персонального ідентифікаційного номеру) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їхнього незаконного використання.

Згідно із ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До того ж, ч. 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлює те, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку.

Загальний порядок здійснення переказу коштів в Україні, а також відповідальність суб'єктів переказу регулюються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Згідно із п. 18.3 ст. 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи.

Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу (п. 18.4 ст. 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні").

Відповідно до п. 22.6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків /реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Так згідно п.п. 3.7.11, 3.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг відповідальність за відповідність власників ЕЦП і верифікованих телефонів особам, які вказані в картках із зразками підписів і відбитком печатки, несе клієнт. У разі виникнення підозри про несанкціоноване використання коду електронного підпису клієнта, веріфіцированного телефону або проведенні платежів не уповноваженою на те особою клієнт зобов'язаний негайно повідомити про це банк за допомогою голосового зв'язку і в письмовій формі.

Відповідно до п. 3.5.17 Умов та Правил надання банківських послуг банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, зборів страхових внесків (обов'язкових платежів).

Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карті, контрольної інформації Клієнта, ідентифікатор користувача, паролі системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведена Клієнтом операціях стане відомою іншим особам у результаті недобросовісного виконання Клієнтом умов їх зберігання і використання та / або прослуховування або перехоплення інформації в каналах зв'язку під час використання цих каналів (п. 1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг).

Відповідно до п. 1.1.5.6. Умов та правил банківських послуг Банк не несе відповідальності за наслідки виконання доручень, виданих неуповноваженими особами, і у тих випадках, коли з використанням передбачених банківськими правилами і Договором процедур Банк не міг установити факт видачі розпорядження неуповноваженими особами.

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації (п. 1.5.13 Умов та Правил надання банківських послуг).

Обмін інформацією між банком і клієнтом можливий тільки після здійснення у банку процедури сертифікації її ключів ЕЦП, згенерованих клієнтом, а також після верифікації використовуваних для СМС-підпису телефонів. Під час сертифікації відкриті ключі ЕЦП клієнта заносяться в базу ключів банку, а верифіковані номери телефонів - в Єдину клієнтську базу банку. Відомості про сертифікацію ключів ЕЦП або верифікації телефонів клієнта встановлюються в кожному окремому випадку і підписуються сторонами. Відповідальність за відповідність власників ЕЦП і верифікованих телефонів особам, які вказані в картках іззразками підписів і відбитком печатки, несе клієнт. У разі виникнення підозри про несанкціоноване використання коду електронного підпису клієнта, веріфіцированного телефону або проведенні платежів не уповноваженою на те особою клієнт зобов'язанийнегайно повідомити про це банк за допомогою голосового зв'язку і в письмовій формі (п.п. 3. 7.9. 3. 7.10. 3.7.11 3.7.12. Умов та Правил надання банківських послуг).

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Належних та допустимих доказів порушення відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов та Правил обслуговування по розрахунковим картам позивачем суду не надано. Також, позивач не довів, що відповідачем було здійснено безпідставне або помилкове списання з рахунку позивача суму грошових коштів.

Як вище встановлено судом, операція по перерахунку коштів з рахунку позивача, була здійснена з коректним введенням логіну і пароля для входу до ПК „Приват 24", а отже, дана операція, була розцінена банком, як така, що проведена уповноваженою особою.

Враховуючи те, що позивач порушив Умови та Правила про надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та надав третім особам доступ до своїх рахунків із можливістю розпорядження його грошовими коштами, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13 097,50 грн. за карткою НОМЕР_7.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Провадження в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5 661,00 грн. за карткою НОМЕР_8 припинити.

Провадження в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 37 740,00 грн. за карткою НОМЕР_6 припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.02.2016.

Суддя Я.С. Золотарьова