ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р.Справа № 922/6041/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Українського ДП поштового зв'язку "Укрпошта" в о. Центру поштового зв'язку № 6 Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта", м. Лозова
до ФОП ОСОБА_2, смт. Сахновщина
про стягнення коштів, розірвання договору
за участю представників сторін:

від позивача: Попов О.С. за дов. №12-230 від 16.12.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди №11 від 28.05.2008 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором № 11 оренди нежитлового приміщення від 28.05.2008 р., а саме на те, що в порушення п. 2.2.2 договору, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує орендну плату і відшкодування комунальних послуг (електроенергія).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2015 р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/6041/15, розгляд якої призначено у судовому засіданні на 16.12.2015 р. о 12:00 год.

28.01.2016 року позивачем через кацелярію господарського суду Харківської області надані додаткові документи в підтвердження своїх вимог, які після їх огляду були долучені судом до матеріалів справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті у судовому засіданні 28.01.2016 р.

Позивач у призначеному судовому засіданні 28.01.2016 р. підтримав позовні вимоги у відповідності до заяви про уточнення позовних вимог (вх.№1137 від 18.01.2016р.)

Відповідач в судове засідання не зявився, явку свого повноважного представника не забезпечив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить повернена до суду ухвала від 16.12.2015 року з відміткою "за закінченням терміну зберігання"

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, відповідно до якої зазначено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Також у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 зазначено, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників процесу про час та місце судового засідання.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, процесуальне право на участь у судовому засіданні не реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

28 травня 2008 року між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Центру поштового зв'язку №10 м. Лозова (після реорганізації -Центру поштового зв'язку №6) Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта" (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №11, відповідно до п. 1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою : смт. Сахновщина, вул. Південновокзальна, 5, який перебуває на балансі Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта".

Відповідно до п. 2.2.2 договору, орендар зобовязується вносити орендну плату в повному обсязі в термін, передбачений п.3.1 Договору, а також відшкодовувати витрати на утримання даного кіоску згідно рахунку Орендодавця.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін цетралізованих цін і тарифів та в інших випадків передбачених чинним законодавством.

Пунктом 10.1 сторони передбачили, що цей договір діє з 01 червня 2008 року по 31 травня 2011 року строком на 3 роки.

Укладеним договором оренди сторони досягли згоди по всіх його істотних умовах, визначили предмет договору, умови передачі та повернення орендованого майна, розмір та порядок сплати орендної плати, права та обовязки сторін по договору, відповідальність і вирішення спорів за договором та строк його чинності, умови зміни та припинення.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобовязання, які за своєю правовою природою є правовідносини, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Окрім того, суд відзначає, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна"від 10.04.1992р. із наступними змінами та доповненнями, відповідно до ч.1 ст.2 якого, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з вимогами частин 1, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами ст. 19 цього Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Умовами укладеного договору сторони встановили розмір орендної плати та порядок її визначення.

Пунктом 3.2 сторони передбачили, що розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Пуктом 3.3. Договору зазначено, що комунальні послуги Орендар сплачує окремо не пізніше 10-го числа наступного місяця, зігдно з розрахунку Орендодавця.

Також, в додатках до договору оренди наведений детальний розрахунок вартості оренди та комунальних послуг кожного орендованого обєкту.

Матеріалами справи, а саме актами здачі-прийомки виконаних послуг підтверджується, що на виконання умов договору позивач передав відповідачу в строкове платне користування нежитлове приміщення та надав у повном об'ємі комунальні послуги на його утримання, а відповідач в свою чергу прийняв дані послуги без будь-яких заперечень та зауважень. Також позивач частково сплачував надані послуги за договором оренди №11, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Таким чином, позивач належним чином виконав умови договору та передав відповідачу в строкове платне користування нежитлові приміщення відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.3 договору, термін внесення відшкодування комунальних послуг здійснюється не пізніше 10-го числа наступного місяця, згідно з розрахунками Орендодавця.

Однак, як зазначив позивач в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, відповідачем зобов'язання по договору оренди щодо своєчасної сплати орендних платежів виконане не було, у зв'язку із чим в останнього, згідно представленого позивачем розрахунку, станом на "30" листопада 2015 року виникла заборгованость у розмірі 8 224 грн. 86 коп.

Відповідач на день розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне, в тому числі про повну оплату заборгованості не надав, а тому згідно вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України слід вважати, що за ним рахується борг у розмірі 8224 грн. 86 коп. відповідно до умов договору, який надумку суду підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимоги позивача про розірвання договору оренди №11, укладеного 28.05.2008 року сторонами суд зазначає наступне.

Пунктом 5.3. сторони узгодили, що договір може бути розірвано за погодженням сторін та в інших випадках передбачених чинним законодавством.

Пунктом 5.4. встановлено, що договір може бути розірвано достроково за рішенням господарського суду у разі порушення строків внесення орендної плати більш як на 3 місяці.

Відповідно до ч. 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; це створює неможливість для другої сторони досягнення цілей договору, у даному випадку своєчасного надходження коштів до бюджету за оренду майна.

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 3 стаття 26 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін, договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, він систематично порушував умови договору в частині внесення орендної плати, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість з її оплати стягнення яких є предметом розгляду даної справи.

Таким чином законодавчі приписи та умови договору передбачають розірвання договору оренди №11 укладеного 28.05.2008 р. з підстав порушень відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати орендної плати та комунальних послуг.

Проте досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено, що за домовленістю сторін договір оренди №11 від 28.05.2008 р. був вже розірваний 30.11.2015 року, про що свідчить підпсина сторонами Угода про розірвання Договору оренди №11 від 28.05.2008 р.

У пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У абзаці четвертому п. 4.4. Постанови зазначено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що Угода про розірвання Договору оренди №11 від 28.05.2008 суд була укладена після звернення з позовом позивача до суду, суд вважає за необхідне провадження у справі, в цій частині припинити, відповідно до п. 1.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно положень процесуального закону, повернення судових витрат у випадку припинення провадження у справі (ст. 80 ГПК України), можливе саме у випадку коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки в такому випадку відсутній об'єкт справляння судового збору згідно вимог закону.

У всіх інших випадках застосування статті 80 ГПК України, суд має вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат, тобто про покладення таких витрат або на позивача, або на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.03.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Зокрема, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Як вбачається з наданих позивачем документів, спір між сторонами в частині розірвання договору було врегульовано внаслідок укладення сторонами 30.11.2015р. відповідної угоди про розірвання договору оренди №11, під час розгляду справи, проте і виник він внаслідок неправильних дій останнього, враховуючи це та відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 80 п.1.1.,82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Центру поштового зв'язку №6 Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул.Комінтерна,7, код 22721970) 8224 грн. 86 коп. заборгованості по орендній платі та комунальним платежам, 2436 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині розірвання договору оренди №11, укладеного 28 травня 2008 року між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Центру поштового зв'язку №6 Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 - провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 29.01.2016 р.

Суддя С.Ч. Жельне