ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" лютого 2016 р. Справа № 916/153/16

За позовом: Анімаккорд, ЛТД

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Л І А Ексім

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеської митниці Державної фіскальної служби України

про конфіскацію контрафактних товарів, стягнення 165360грн. компенсації

Суддя Малярчук І.А.

Суть спору: про конфіскацію контрафактних товарів, стягнення 165360грн. компенсації

Ухвалою суду від 25.01.2016р. порушено провадження у справі №916/153/16 за позовом Анімаккорд, ЛТД до ТОВ „Л І А Ексім, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеської митниці Державної фіскальної служби України, про конфіскацію контрафактних товарів, стягнення 165360грн. компенсації.

Одночасно із позовом до суду надійшла заява позивача від 22.01.2016р. за вх.№2-314/16, обґрунтування якої уточнено клопотанням від 29.01.2016р. за вх.№2096/16, про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Одеській митниці ДФС України проводити митне оформлення контрафактних товарів за митною декларацією №500060006/2016/000206, а саме, призупинення такого оформлення на строк до набрання рішенням по даній справі законної сили.

Дану заяву позивачем обґрунтовано тим, що 12.01.2016р. до Одеської митниці за митною декларацією №500060006/2016/000206 заявлено до розмитнення товар взуття для дітей, імпортером яких є ТОВ „Л І А Ексім, яке, на думку позивача, містить ознаки порушення авторського права позивача.

Згідно ст.66 ГПК України господарським судом забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до абз.6 ч.1, ч.3 ст.67 ГПК України позов забезпечується, зокрема: забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

За положеннями п.1 Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову відповідно до статті 66 ГПК України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна позиція викладена у п.п.1.1., 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/2776 від 12.12.2006 р. „Про деякі питання практики забезпечення позову.

За положеннями абз.2 п.2 Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладені ВГСУ пропозиції до застосування судами положень ст.ст.66, 67 ГПК України, слід відзначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів тощо.

Так, позовні вимоги позивача обґрунтовані імпортуванням відповідачем контрафактних товарів, що містять ознаки порушення авторського права позивача, згідно листа Одеської митниці ДФС №118/10/15-70-24-03 від 16.01.2016р. спірний товар знаходиться в режимі призупинення митного оформлення, у звязку із підозрою у переміщенні через кордон контрафактних товарів.

Враховуючи наведені позивачем в заяві про вжиття заходів до забезпечення позову обставини щодо необхідності вжиття відповідних заходів в сукупності вищенаведених факторів, суд вважає достатньо обґрунтованим припущення позивача, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони розмитнення товарів за митною декларацією №500060006/2016/000206, може призвести до їх розповсюдження, а оскільки товари, що задекларовані у ВМД 500060006/2016/000206, є під підозрою порушення авторських права позивача, це в подальшому може утруднити виконання судового рішення у даній справі. Водночас, даний захід забезпечення позову є адекватним та співрозмірним у відношенні до заявлених позовних вимог, оскільки останні заявлені в т.ч. про конфіскацію товару, що перелічений у МД №500060006/2016/000206.

За таких умов, невжиття заходів до забезпечення позову, про які просить позивач, може порушити права позивача та утруднити виконання рішення у справі, тому суд вважає за доцільне на період розгляду даної справи та вирішення спору по суті вжити заходи до забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву позивача від 22.01.2016р. за вх.№2-314/16 про вжиття заходів до забезпечення позову.

2. Заборонити Одеській митниці Державної фіскальної служби України (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А, код 39441717) проводити митне оформлення товарів, що внесені до митної декларації №500060006/2016/000206, шляхом призупинення такого оформлення.

3. За даною ухвалою стягувачем є: Анімаккорд Лтд (Республіка Кіпр, 1095, м. Нікосія, ОСОБА_1, 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451).

4. За даною ухвалою боржником є: Одеська митниця Державної фіскальної служби України (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А, код 39441717).

5.Ухвала, згідно ч.3 ст.67 ГПК України, п.12 Постанови Пленуму ВГСУ №6 від 23.03.2012р. „Про судове рішення, набирає чинності з моменту її винесення, тобто з 01.02.2016р.

6.Ухвала підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження в редакції Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) №2677-VI від 04.11.2010р.

Суддя І.А. Малярчук