ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Справа № 904/7119/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В., Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаЄршова С.В. - довіреність від 18.04.2014 року
відповідачаБудник К.С. - довіреність від 04.01.2016 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановувід 10.11.2015 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/7119/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат"
простягнення 261 367,06 грн. за договором купівлі - продажу природного газу,
В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" про стягнення пені у розмірі 46 433,88 грн., 7% штрафу у розмірі 94 748,49 грн., суми на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 115 922,32 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 4 262,16 грн., що загалом складає 261 367,06 грн. на підставі статей 526, 612, 625 Цивільного кодексу України, 22, 193, 231 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на позовну заяву ПАТ "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" просило в задоволенні позовних вимог відмовити, а у випадку незгоди з позицією відповідача, задовольнити клопотання про максимальне зменшення розміру неустойки від суми, розрахованої ПАТ "ЦГЗК", що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач зазначав, що 27.02.2015 року ПАТ "ЦГЗК" повністю розрахувалося за спожитий у грудні 2014 року природний газ. З урахуванням вищезазначеного, вбачається несвоєчасність виконання зобов'язань щодо сплати заборгованості розміром 1 353 522,78 грн. строком у 37 календарних днів (з 15.01.2015 року по 20.02.2015 року).

Оскільки, 20.02.2015 року ПАТ "ЦГЗК" погасило заборгованість не в повному обсязі, з 21.02.2015 року по 27.02.2015 року (7 днів), існувала інша заборгованість у розмірі 253 552,78 грн.

Крім того, відповідач посилаючись на вплив нестабільного економічного стану в Україні на фінансово - господарську діяльність останнього, наявність дебіторської заборгованості у розмірі 4 792 636 тис. грн. та відсутність основного боргу, на підставі приписів пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України просив зменшити розмір неустойки.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року (суддя Н.Г. Назаренко) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" пеню - 23 216,94 грн., 3% річних - 4 262,16 грн., 7% штрафу - 47 374,35 грн., витрати по сплаті судового збору - 2 908,98 грн.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції, перевіривши розрахунок пені позивача, встановив, що пеня за період з 15.01.2015 року по 27.02.2015 року становить 46 433,89 грн., а нарахування позивачем 7% штрафу у сумі 94 748,69 грн. є правомірним та обґрунтованим.

При цьому, посилаючись на приписи статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд враховуючи, що підприємство відповідача в повному обсязі розрахувалось за поставлений товар, дійшов висновку про задоволення клопотання про зменшення неустойки та зменшення розміру пені та 7% штрафу на 50 %, та стягнув з відповідача пеню в розмірі 23 216,94 грн. та 7 % штрафу в розмірі 47 374,35 грн. В частині стягнення пені в розмірі 23 216,94 грн. та 7 % штрафу в розмірі 47 374,35 грн. відмовив.

Також, місцевий господарський суд дійшов висновку, що 3% річних за період з 15.01.2015 року по 27.02.2015 року становлять 4 262,16 грн. та підлягають до стягнення та те, що в задоволенні суми інфляційних втрат - 115 922,32 грн. слід відмовити, оскільки, заборгованість у сумі 1 469 475,10 грн. існувала в період з 15.01.2015 року по 20.02.2015 року.

За апеляційною скаргою ПАТ "НАК "Нафтогаз України" Дніпропетровський апеляційний господарський суд (судді: Р.М. Бахмат, І.М. Кощеєв, І.М. Науменко), переглянувши рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 р. в апеляційному порядку, постановою від 10.11.2015 року залишив його без змін з тих же підстав.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 року в частині зменшення розміру пені на 23 216,94 грн. та 7% штрафу на 47 300,00 грн. скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з ПАТ "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" 23 216,94 грн. пені та 47300,00 грн. 7% штрафу, в стягненні яких було відмовлено, а в решті судові рішення у даній справі скаржник просить залишити без змін.

Касаційна скарга ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обґрунтована порушенням судами статей 549 - 552 Цивільного кодексу України та статей 4-2, 43, 83, 84, 233 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням зокрема, на недоведеність наявності виняткових підстав для зменшення пені та штрафу, виходячи з інтересів обох сторін, не врахування судами особливих обставин щодо діяльності позивача.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "ЦГЗК" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 року без змін посилаючись на те, що вказані рішення були прийнятті з додержанням усіх норм матеріального та процесуального права та підстав для їх скасування не має.

Крім того відповідач зазначає, що відповідно платіжних доручень № від 30.12.2015 року, № від 30.12.2015 року, № від 30.12.2015 року останній повністю сплатив заборгованість, а отже сумлінно та повністю виконав рішення суду у даній справі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, 26.12.2013 року між НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ПАТ " Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" (покупець) був укладений договір купівлі - продажу природного газу № 157/14-ПР/2069-71-01, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ, на умовах цього договору (а.с.29-34).

Відповідно до пункту 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №5 від 27.11.2014 року), продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 9 745,828 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів.

Згідно пункту 5.2 договору (в редакції додаткової угоди №6 від 20.12.2014 року) ціна за 1000 куб. м природного газу становить 5900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб. м природного газу - 6 384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ - 7 661,64 грн.

Відповідно до положень пункту 5.4 договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з пунктом 3.3 договору купівлі - продажу природного газу від 26.12.2013 року №157/14-ПР/2069-71-01, приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до положень пункту 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти приймання - передачі є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, предметом спору у даній справі є вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення пені у розмірі 46 433,88 грн., 7% штрафу у розмірі 94 748,49 грн., суми на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 115 922,32 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 4 262,16 грн., що загалом складає 261 367,06 грн., на підставі статей 526, 612, 625 Цивільного кодексу України та 22, 193, 231 Господарського процесуального кодексу України.

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що позивач протягом січня - грудня 2014 року здійснив поставку природного газу відповідачу згідно актів приймання-передачі природного газу, які підписані повноважними представниками сторін без заперечень та скріплені печатками сторін, на загальну суму 49 025,628,90 грн. (а.с. 41-45).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування на територію України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% (тридцять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 (п'ять) банківських днів до початку місця поставки газу;

- оплата в розмірі до 35% (тридцять п'ять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач зобов'язання по договору виконав, але з порушенням строку, у зв'язку з чим позивачем відповідачеві нараховані: пеня у сумі 146 433,88грн. та 3% річних - 4 262,16 грн. за період з 15.01.2015 року по 27.02.2015 року, 7% штрафу - 94 748,49грн. та інфляційні втрати - 115 922,32 грн. за період з січня по лютий 2015р., що і стало причиною даного спору.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що судові рішення у даній справі оскаржуються лише в частині зменшення розміру пені та 7% штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та 7 % штрафу на 50 %, виходячи з приписів статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи, що підприємство відповідача в повному обсязі розрахувалось за поставлений товар, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а саме, нестабільність економічного стану в Україні, яка впливає на сторони і їх фінансово-господарську діяльність, встановив, що порушення строку виконання зобов'язання відповідачем об'єктивно виникло не з його вини, а тому є підставою для зменшення розміру пені, заявленої до стягнення з відповідача на 50 %, а саме з 46433,88 грн. до 23216,94 грн. та 7 % штрафу заявленої до стягнення з відповідача на 50 %, а саме з 94748,49 грн. до 47374,35 грн.

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи закріплені у статті 233 Господарського кодексу України, якою встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених судами під час розгляду справи, колегія суддів вважає правомірним висновок судів першої та апеляційної інстанції щодо зменшення суми пені та 7% штрафу, заявлених ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до стягнення на 50% та відмови в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до непогодження скаржника із судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 р. у справі № 904/7119/15 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач