РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016Справа №910/31572/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/31572/15

за позовом Управління капітального будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства;

до Київського державного хореографічного училища;

про стягнення 59 772,64 грн.

Представники сторін:

від позивача: Сусла Х.М., довіреність № 62 від 12.01.2016р.;

від відповідача: Шумський О.І., довіреність б/н від 18.01.2016р.

обставини справи:

Управління капітального будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського державного хореографічного училища про стягнення 59 772.64 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладених між сторонами договорів № 35 про виконання робіт з технічного нагляду від 11.12.2012р. та № 36 про виконання робіт з технічного нагляду від 11.12.2012р. у визначений строк не розрахувався за виконані роботи, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 35 137,97 грн., за прострочення оплати якої нараховані пеня в сумі 2607,58 грн., 522,72 грн. - 3% річних та 21 504,37 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. порушено провадження у справі № 910/31572/15 та призначено її розгляд на 21.01.2016р.

Присутній у судовому засіданні 21.01.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Також, представник відповідача звернувся до суду з клопотання про витребування у позивача доказів, а саме: доказів присутності представників позивача та здійснення ними технічного нагляду під час капітального ремонту за спірними договорами.

Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання відповідача, в зв'язку з його необґрунтованістю, оскільки в матеріалах справи наявні докази на підтвердження виконання позивачем робіт з технічного нагляду за умовами спірних договорів.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2012р. між позивачем (за договором - виконавець) та відповідачем (за договором - замовник) було укладено договір № 35 про виконання робіт з технічного нагляду, у відповідності з п.п. 1.1., 1.2 якого позивач зобов'язався за дорученням відповідача здійснювати технічний нагляд по об'єкту: «капітальний ремонт будівлі спального корпусу Київського державного хореографічного училища, розташованого м. Київ, вул. Т. Шамрила, 4», згідно з нормами та правилами, встановленими чинним законодавством.

За умовами п.2.1 договору № 35, вартість послуг за даним договором становить 1,875% підсумку глав 1-9 зведеного кошторису по об'єкту, відносно якого здійснюється технічний нагляд за будівництвом, та складає 33 286,80 грн. в т.ч. ПДВ

Крім того, сторонами було підписано Розрахунок вартості виконання робіт з технічного нагляду за будівництвом, за яким вартість робіт за договором № 35 становить 33 286,80 грн. з ПДВ.

Разом з цим, 11.12.2012р. між позивачем (за договором - виконавець) та відповідачем (за договором - замовник) було укладено договір № 36 про виконання робіт з технічного нагляду, у відповідності з п.п. 1.1., 1.2 якого позивач зобов'язався за дорученням відповідача здійснювати технічний нагляд по об'єкту: «капітальний ремонт будівлі спального корпусу Київського державного хореографічного училища, розташованого м. Київ, вул. Т. Шамрила, 4», згідно з нормами та правилами, встановленими чинним законодавством.

Згідно з умовами п. 2.1 договору № 36, вартість послуг за даним договором становить 1,875% підсумку глав 1-9 зведеного кошторису по об'єкту, відносно якого здійснюється технічний нагляд за будівництвом, та складає 16 498,80 грн. в т.ч. ПДВ

Також, сторонами було підписано Розрахунок вартості виконання робіт з технічного нагляду за будівництвом, за яким вартість робіт за договором № 36 становить 16 498,80 грн. з ПДВ.

Як встановлено судом, на виконання умов договору № 35 позивачем були виконані роботи загалом на суму 33 286,80 грн., що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін актом виконання робіт № 29 від 2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи, а оригінал досліджено судом у судовому засіданні, без будь-яких зауважень зі сторони відповідача.

Крім того, судом встановлено, що на виконання умов договору № 36 позивачем були виконані роботи на суму 1851,17 грн., що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін актом виконання робіт № 28 від 2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи, а оригінал досліджено судом у судовому засіданні, без будь-яких зауважень зі сторони відповідача.

За умовами п. 2.3 договорів, розрахунок за виконані роботи за цим договором здійснюється замовником при наявності фінансування на підставі актів виконаних робіт по здійсненню технічного нагляду за виконанням робіт на об'єкті на розрахункові рахунки виконавця.

При наявності фінансування замовник зобов'язаний оплатити послуги виконавця у розмірі, визначеному в акті виконаних робіт, протягом п'яти банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 3.2 договорів).

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за виконані роботи за спірними договорами не розрахувався.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи становить 35 137,97 грн.

Оскільки виконані роботи відповідач не оплатив у повному обсязі, позивач 26.08.2015р. та 29.09.2015р. направив відповідачу претензії-вимоги за вих. № 382 від 26.08.2015р. та за вих. № 420 від 29.09.2015р. з вимогою про сплату боргу загалом у сумі 35 137,97 грн. Проте, відповідач вказані вимоги залишив без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що відповідач повну вартість виконаних робіт на суму 35 137,97 грн. позивачу не оплатив, останній просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в судовому порядку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що в період з 27.03.2014р. по 06.06.2014р. Державною фінансовою інспекцією у Київській області було проведено фінансово-господарської діяльності підприємства позивача, в тому числі щодо використання бюджетних коштів на підготовку кадрів для сфери культури і мистецтва за період з 01.03.2011 року по 01.04.2014 року, за результатами якої складено акт про те, що за спірними договорами позивачем безпідставно завищено обсяги та вартість виконаних робіт, а також Інспекцією не підтверджено заборгованість за спірними договорами на суму 35 137,97 грн. Також, відповідач вказує на умови п.3.2 договору, що оплата робіт здійснюється лише за умови наявності фінансування. Крім того, відповідач зазначив, що під час проведення капітального ремонту представників позивача ніхто не бачив, та й позивач не надав доказів виконання умов договору щодо технічного нагляду.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За умовами частини другої статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача судом відхиляються з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що кошторисна вартість обсягу робіт за спірними договорами відображена в умовах п.2.1 договорів, та у Розрахунках вартості виконання робіт з технічного нагляду за будівництвом, тобто ціна робіт погоджена за домовленістю позивача та відповідача в умовах п.2.1. спірного Договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Сторони мають право встановлювати ціну в договорі на власний розсуд.

Частиною першою статті 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивачем на виконання умов Договору були виконані роботи загалом на суму 35 137,97 грн., які були прийняті відповідачем.

Натомість, виявлені ревізією Державної фінансової інспекції у Київській області порушення (збільшення вартості виконаних робіт) не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012).

Водночас, суд враховує, що матеріали справи не містять доказів недійсності чи розірвання сторонами Договорів № 35 та № 36 від 11.12.2012р. або зміни його умов в частині ціни.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення позивачем умов спірних договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на час розгляду спору в господарському суді відповідачем не надано доказів повної оплати виконаних робіт на суму 35 137,97 грн., в свою чергу виконання робіт підтверджується представленими актами № 28 та № 29, які підписані відповідачем без жодних заперечень щодо якості, обсягів та вартості робіт, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 35 137,97 грн. підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 2607,58 грн. пені, 3% річних у сумі 522,72 грн., 21 504,37 грн. - інфляційних втрат, які нараховані за період з 01.01.2013р. по 01.07.2013р.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Суд, дослідивши умови договорів, встановив, що їх умовами не передбачено відповідальності відповідача у вигляді сплати штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті виконаних робіт, з порушенням строку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 2607,58 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань, а не штрафною санкцією.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтуються на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, підлягають задоволенню відповідно до розрахунків позивача, які додано до позовної заяви, та які є арифметично вірними.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Київського державного хореографічного училища (04112, м. Київ, вул. Т. Шамрила, 4; ) на користь Управління капітального будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства (03037, м. Київ, вул. М. Кривоноса, 2-а; ) 35 137 грн. 97 коп. - основного боргу, 522 грн. 72 коп. - 3% річних, 21 504 грн. 37 коп. - інфляційні втрати та 1164 грн. 86 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.01.2016р.

Суддя А.І. Привалов