КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа№ 911/2392/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Майданевича А.Г.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 10.12.2015 року по справі № 911/2392/14 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на рішення господарського суду Київської області від 06.07.2015 року по справі № 911/2392/14 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум"

про стягнення 73 871,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває на новому розгляді справа № 911/2392/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" про стягнення 73 871,76 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.08.2014 року позов було задоволено повністю; стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1 428,14 грн. 3 % річних, 72 443,62 грн. інфляційних втрат, 7 000 грн. адвокатських витрат та 1 827 грн. витрат по сплаті судового збору.

28.01.2015 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" надійшла заява про застосування позовної давності.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 року апеляційну скаргу ТОВ "Гранум" на рішення господарського суду Київської області від 13.08.2014 року задоволено частково; рішення господарського суду Київської області від 13.08.2014 року скасовано; постановлено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" інфляційні втрати в розмірі 61 537,83 грн., витрати на послуги адвоката в сумі 7 000 грн. та судовий збір за подання позову до суду в сумі 1 521,95 грн.; в частині стягнення 3% річних в сумі 1 428,14 та інфляційних втрат в сумі 10 905,79 грн. відмовлено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 152,52 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.04.2015 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 року та рішення господарського суду Київської області від 13.08.2014 року скасовано; справу № 911/2392/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

19.06.2015 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути 826,14 грн. 3% річних за період з 04.03.2014 року по 04.05.2014 року (з врахуванням часткової сплати 30.04.2014 року) та 65 889,20 грн. інфляційних за період з червня 2008 року по квітень 2014 року.

Під час нового розгляду рішенням господарського суду Київської області від 06.07.2015 року у справі № 911/2392/14 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" по справі № 911/2392/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

У зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 911/2392/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2015 року по справі № 911/2392/14 прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до провадження і призначено перегляд рішення на 13.10.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 911/2392/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Куксов В.В. та Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року по справі № 911/2392/14 прийнято апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до провадження зазначеною колегією.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року розгляд справи відкладено на 08.12.2015 року.

24.11.2015 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшли додаткові документи.

У зв'язку з переформуванням колегій Київського апеляційного господарського суду розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 911/2392/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на рішення господарського суду Київської області від 06.07.2015 року по справі № 911/2392/14 зазначеною колегією. Розгляд справи № 911/2392/14 призначено на 10.12.2015 року.

09.12.2015 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" на підставі ст. 96 ГПК України надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просить у задоволенні апеляційної скарги позивача на рішення господарського суду Київської області від 06.07.2015 року у справі № 911/2392/14 відмовити повністю, а рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року розгляд справи відкладено на 26.01.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді Рудченка С.Г. на лікарняному розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 911/2392/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 року по справі № 911/2392/14 прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до провадження зазначеною колегією.

Представники сторін в судові засідання не з'являлись, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Колегією суддів враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегією суддів враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що повторно неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Київської області від 06.07.2015 року по справі № 911/2392/14 - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.11.2009 року у справі № 9/131, у задоволені позовних вимог ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" до ТОВ "ГРАНУМ" про стягнення заборгованості в розмірі 303 438,87 грн. відмовлено (а.с. 29-33, т. 1).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2010 року у справі № 9/131, апеляційну скаргу ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" залишено без задоволення, рішення і господарського суду Донецької області від 26.11.2009 року у справі № 9/131 - без змін (а.с. 34-39, т. 1).

Постановою Вищого господарського суду України від 16.09.2010 року справі № 9/131, касаційну скаргу ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2010 року у справі № 9/131 задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2010 року у справі № 9/131 скасовано. Прийнято нове рішення, відповідно до якого підлягає стягненню із товариства з обмеженою відповідальністю ГРАНУМ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИДЕНТА АГРО" основного боргу у сумі 172 484,81 грн., 3% річних в сумі 8 371,55 грн. та інфляційні витрати в сумі 59 979,27 грн., які нараховані за період із 20.11.2006 року по 14.07.2008 року (на підставі позовної заяви вих. №1115 від 14.07.2008 року), та 6 063,69 грн. судових витрат (а.с. 40-44, т. 1).

З урахуванням викладеного касаційна інстанція дійшла висновку, щодо здійснення позивачем правочину з поставки відповідачу товару та прийняття останнім цього товару від позивача, на загальну суму 172 489,81 грн. згідно видаткових накладних № РН-СЛ00681 від 01.11.2006 року, №РН-СЛ00682 від 10.11.2006 року.

Виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Крім того, за умови встановлення судами факту не укладення сторонами договору № 192 від 31.10.2006 року та встановлення факту передання товару на підставі видаткових накладних, має місце укладення правочинів з поставки, до яких застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ч. 2 ст. 712 ЦК України). При цьому, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача оплатити товар в сумі 172 489,81 грн. виник внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобов'язань, в тому числі по факту отримання товару за - правочинами поставки, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Зобов'язання ТОВ "ГРАНУМ" згідно видаткових накладних № РН-СЛ00681 від 01.11.2006 року, №РН-СЛ00682 від 10.11.2006 року, наказу господарського суду Донецької області від 03.11.2010 року у справі № 9/131 у повному обсязі та належним чином не виконано.

У зв'язку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ "ГРАНУМ" взятого на себе грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару, 03.03.2014 року ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулося до господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ "СОВАГРО" та ТОВ "ГРАНУМ" суми 3% річних за період із 15.07.2008 року по 03.03.2014 року на підставі видаткових накладних № РН-СЛ00681 від 01.11.2006 року, № РН-СЛ00682 від 10.11.2006 року, Угоди № 57/04-13 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 29.04.2013 року та на підставі договору поруки №03-02-2014-10 від 03.02.2014 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.05.2014 року у справі № 916/772/14, позов ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено, стягнуто солідарно з ТОВ "СОВАГРО" та ТОВ "ГРАНУМ" суми 3% річних у сумі 29071,84 грн., судовий збір та послуги адвоката (а.с. 59-65, т. 1).

Після чого товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 17.06.2014 року заявлений позов про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" 1 428,14 грн. 3% річних за період з 04.03.2014 року до 12.06.2014 року, 72 443,62 грн. інфляційних втрат з червня 2008 року до травня 2014 року та 7 000,00 грн. - вартості адвокатських послуг.

Позов мотивовано тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" та товариством з обмеженою відповідальністю "Гранум" укладено договір купівлі-продажу, на виконання умов якого було поставлено товар, вартість його останнім не сплачена. У зв'язку з цим постановою Вищого господарського суду України у справі № 9/131 з товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" стягнуто основний борг, 3% річних та інфляційних втрат, про що видано відповідний наказ, який своєчасно не було виконано.

Відповідно до укладеного договору № 57/04-13 від 29.04.2013 року про заміну кредитора у зобов'язанні товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" набуло право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Гранум" грошового зобов'язання, а угодою від 07.04.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" поручилось перед кредитором за виконання зобов'язання товариством з обмеженою відповідальністю "Гранум".

Рішенням господарського суду Київської області від 13.08.2014 року, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1 428,14 - 3% річних, 72 443,62 грн. - інфляційних втрат, 7 000,00 грн. - адвокатських послуг. Суд першої інстанції виходив з порушення відповідачами зобов'язань зі сплати коштів за угодою № 57/04-13 про заміну кредитора у зобов'язанні.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 24.02.2015 року рішення суду першої інстанції скасував, та прийняв нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача 61 537,83 грн. інфляційних втрат, 7 000,00 грн. адвокатських послуг. Суд апеляційної інстанції оцінивши докази, підтверджуючі сплату товариством з обмеженою відповідальністю "Гранум" 172 484,84 грн. основного боргу у справі № 9/131, визнав, що стягненню підлягають інфляційні за період з червня 2008 року до 26.09.2013 року. При цьому, апеляційний суд врахував відсутність вини товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" у ненадходженні коштів на рахунок позивача при виконанні виконавчою службою наказу у справі № 9/131, що встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року. В частині вимог про стягнення 1 428,14 грн. 3% річних та 10 905,79 грн. інфляційних втрат апеляційним судом відмовлено, з огляду на невірно здійснений позивачем розрахунок.

Суд касаційної інстанції, не погодився з висновками попередніх судових інстанцій та направив справу на новий розгляд, вказавши на необхідність врахування поданої до суду апеляційної інстанції заяви про застосування позовної давності, визнавши поважними причини неможливості подання відповідної заяви до суду першої інстанції.

Крім того, Вищій господарський суд України зобов'язував суд при новому розгляді справи оцінити в сукупності, усі допустимі та належні докази у справі, врахувати викладене, правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі № 923/945/13, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від з'ясованого установити наявність чи відсутність підстав для задоволення даного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2006 року між ТОВ "Тридента Агро" (продавець) та ТОВ "Гранум" (покупець, відповідач-2) був укладений договір купівлі-продажу №192, згідно з яким визначені умови купівлі-продажу кукурудзи (п.1.1 договору).

На виконання умов договору позивачем на адресу відповідача була здійснена поставка товару на загальну суму 172 489,81 грн., що підтверджено видатковими накладними №РН-СЛ00681 від 01.11.2006 року, № РН-СЛ00682 від 10.11.2006 року.

Оскільки ТОВ "Гранум" зобов'язання з оплати одержаного товару не виконало, ТОВ "Тридента Агро" звернулось до суду з відповідним позовом.

Як було зазначено вище, постановою Вищого господарського суду України від 16.09.2010 року у справі № 9/131 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНУМ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИДЕНТА АГРО" основний борг у сумі 172 484,81 грн., 3% річних в сумі 8 371,55 грн. та інфляційні витрати в сумі 59 979,27 грн., які нараховані за період із 20.11.2006 року по 14.07.2008 року та 6 063,69 грн. судових витрат.

Отже, борг, 3% річних та інфляційні втрати своєчасно та в повному обсязі боржником не виконано.

26.01.2011 року між ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО" та ФОП ОСОБА_2 було укладено угоду № К-88-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), пунктом 1.1. якої встановлено, що первісний кредитор (ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО") відступає новому кредитору (ФОП ОСОБА_2) право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНУМ", зобов'язання щодо сплати розміру 3%-річних, інфляційних втрат набутих Первісним кредитором на підставі видаткової накладної № РН-СЛ00681 від 01.11.2006 року та видаткової накладної № РН-СЛ00682 від 10.11.2006 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ "ГРАНУМ" грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару, а новий кредитор компенсує вартість переданого зобов'язання відповідно до даної угоди (а.с. 49-50, т. 1).

29.04.2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" укладено угоду № 57/04-13 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної угоди, встановлено, що первісний кредитор (ФОП ОСОБА_2) відступає новому кредитору (ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС") вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНУМ", зобов'язання щодо сплати розміру 3% річних, інфляційних витрат набутих первісним кредитором на підставі видаткової накладної № РН-СЛ00681 від 01.11.2006 року та видаткової накладної № РН-СЛ00682 від 10.11.2006 та згідно угоди № К-88-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 року у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ "ГРАНУМ" свого зобов'язання згідно вищезазначених накладних (а.с. 54-55, т. 1).

Відповідно до умов угоди від 29.04.2013 року, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі 3% річних та інфляційних втрат, за період існування прострочення боржником грошового зобов'язання згідно видаткової накладної № РН-СЛ00681 від 01.11.2006 року та видаткової накладної № РН-СЛ00682 від 10.11.2006 року.

У зв'язку з чим, рішенням господарського суду Одеської області від 05.05.2014 року у справі № 916/772/14, позов ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено та стягнуто 3% річних за період із 15.07.2008 року по 03.03.2014 року.

07.04.2014 року між ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (відповідач-1, поручитель) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (позивач, кредитор) було укладено договір поруки № 07-04-2014-4, (а.с. 66-67, т. 1), за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНУМ" щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки та угоди, передбаченою ст. 2 цього договору. пункт 1.1. договору.

Пунктом 3.1. договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 75 000 грн.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути 826,14 грн. 3% річних за період з 04.03.2014 року по 04.05.2014 року (з врахуванням часткової сплати 30.04.2014 року) та 65 889,20 грн. інфляційних за період з червня 2008 року по квітень 2014 року.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

03.11.2010 року господарським судом Донецької області був виданий наказ № 9/131.

26.04.2012 року державним виконавцем ВДВС Кремінського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

21.08.2013 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Кремінського РУЮ від ТОВ "Гранум" надійшли кошти в сумі 180 000 грн., з яких 122 093,54 грн. на користь позивача.

13.09.2013 року депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Кремінського РУЮ від ТОВ "Гранум" надійшли кошти в сумі 66 179,71 грн., з яких 61 539,39 грн. на користь позивача.

26.09.2013 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Кремінського РУЮ від ТОВ "Гранум" надійшли кошти в сумі 10 224,46 грн., яка повністю була розподілена на користь позивача (а.с. 137-138, т. 1).

Довідкою ВДВС Кремінського РУЮ від 25.02.2014 року № 1191 підтверджується, що станом на 25.02.2014 року ТОВ "Гранум" заборгованість в повному обсязі сплачено, проте кошти на рахунок ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" не перераховані Управлінням Державної казначейської служби України в Кремінському районі.

06.05.2014 року ВДВС Кремінського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки наказ № 9/131 виконано реально, заборгованість сплачено в повному обсязі (а.с. 139-140, т. 1).

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 року, було встановлено, що ТОВ "ГРАНУМ" на депозитний рахунок виконавчої служби в період з серпня по вересень 2013 року були перераховані кошти, зокрема і на виконання наказу господарського суду Донецької області № 9/131, однак з вини Управляння державної казначейської служби України у Кремінському районі Луганської області вони не були зараховані на рахунки ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС", тобто вина ТОВ "ГРАНУМ" у ненадходженні коштів на рахунок позивача - відсутня, а отже зобов`язання щодо сплати коштів за постановою Вищого господарського суду України від 16.09.2010 року виконано в повному обсязі.

Позивач просить стягнути 826,14 грн. 3% річних за період з 04.03.2014 року по 04.05.2014 року.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Разом з тим, зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки ТОВ "ГРАНУМ" основну суму боргу в розмірі 172484,81 грн., на яку нараховано 3% річних ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" було сплачено остаточно у вересні 2013 року, тому нарахування 3% річних за період з 04.03.2014 року по 04.05.2014 року є безпідставними.

Крім того, позивач просить стягнути інфляційні втрати в розмірі 65 889,20 грн. за період з червня 2008 року по квітень 2014 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи, що ТОВ "ГРАНУМ" основну суму боргу в розмірі 172 484,81 грн. сплатило у вересні 2013 року, то період нарахування інфляційних втрат визначається з червня 2008 року по 26.09.2013 року.

Щодо інфляційних за період з 27.09.2013 року по заявлений в позові період, то вони задоволенню не підлягають.

Що стосується інфляційних втрат за періоду з червня 2008 року по 18.06.2011 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку давності.

Щодо інфляційних за період з 17.06.2011 року по 26.09.2013 року, то у відповідний період було відсутнє інфляційне збільшення (дефляція), тому відсутні нарахування, які підлягають стягненню з відповідача.

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Київської області від 06.07.2015 року по справі № 911/2392/14 - залишається без змін.

Судові витрати покладаються на підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на рішення господарського суду Київської області від 06.07.2015 року по справі № 911/2392/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 06.07.2015 року у справі № 911/2392/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2392/14 повернути до господарського суду Київської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

А.Г. Майданевич