УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29.01.2016Справа № 910/1290/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши позовну заяву комунального виробничо-господарського підприємства до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будшляхмаш" про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Комунальне виробничо-господарське підприємство звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будшляхмаш" про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява від 25.01.2016 і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з наступних підстав.

Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином, з 01.01.2016 розмір судового збору за розгляд в господарському суді позовних заяв немайнового характеру становить 1 378 грн, а за розгляд позовних вимог майнового характеру - не менше 1 378 грн та не більше 206 700, 00 грн.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Пунктом 2.10. зазначеної постанови передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

В абзаці 1 пункту 2.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви позивач просить суд:

1) розірвати договір, укладений між комунальним виробничо-господарським підприємством та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будшляхмаш" на закупівлю за державні кошти машин інших для перемішування, планування, профілювання, розробляння, вирівнювання, трамбування, ущілювання та виймання ґрунту, корисних копалин або руд (зокрема бульдозери, механічні лопати та дорожні катки) від 19.12.2014 № 01/02-190.

2) зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будшляхмаш" повернути кошти в розмірі 3 320 000, 00 грн, сплачені згідно договору від 19.12.2014 № 01/02-190.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду заявлено одну немайнову вимогу та одну майнову вимогу за які позивач повинен був сплатити 1 378, 00 грн та 48 000, 00 грн відповідно, а всього - 49 378, 00 грн.

Як вбачається із копії, платіжного доручення від 18.12.2015 № 851, доданого до позовної заяви в якості доказу сплати судового збору, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн, тобто в меншому розмірі, ніж встановлено чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Крім того, суд доводить до відома позивача, що у відповідності до п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Як встановлено у додатку 2 і 8 зазначеної інструкції для заповнення реквізиту № 51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Статтею 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.2009 р. № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг, надані в оригіналі.

В якості доказу направлення позовної заяви відповідачу позивачем додано копію поштового чеку та описів вкладення у цінний лист.

За таких обставин, суд не може дійти беззаперечного висновку щодо того, що на адресу відповідача надіслано копію позовної заяви та доданих до неї документів, та вважає, що позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

За приписами п. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У відповідності до частини 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

У постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 17.01.2006 р. № 34/224 у справі за позовом ВАТ до ЗАТ про стягнення 1 593 424,19 грн. зазначається, що відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документи, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, представниками юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

До позовної заяви в якості підтвердження посади начальника комунального виробничо-господарського підприємства ОСОБА_1 не додано жодного документа, що підтверджує повноваження підписувати позовну заяву та звертатися з нею до суду.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів ч. 1 ст. 54, п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду з позовом відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Я.А. Карабань