ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" січня 2016 р.Справа № 5023/1305/12 (н.р. 29/442-09)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Аріт К.В.

судді: Денисюк Т.С. , Жиляєв Є.М.

при секретарі Горбачовій О.В.

розглянувши матеріали заяви С/г ТОВ "Куйбишево" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Атоменергокомплект", м.Київ
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КУЙБИШЕВО", с.Семенівка
про за участю представників: стягнення за форвардним контрактом
стягувача - ОСОБА_1 (дов. б/н від 20 липня 2015 року);

боржника - ОСОБА_2 (дов. №03/1 від 03 січня 2014 року).

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходилась справа №5023/1305/12 (н.р.29/442-09) за позовом ПАТ "Атоменергокомплект" до С/г ТОВ "Куйбишево" про стягнення за форвардним контрактом.

08.10.2014 р. було видано наказ на виконання постанови ХАГС від 23.09.2014р., яким змінено спосіб та порядок виконання судового рішення про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» (63640, Харківська область, Шевченківський район, с.Семенівка, код 30926003) на користь Відкритого акціонерного товариства «Атоменергокомплект» (02099, м.Київ, вул. Санаторна, 9а, код 19122591): пшениці 4-го класу у кількості 120 тонн, пшениці 3-го класу у кількості 110 тонн, пшениці 5-го і 6-го класу у кількості 119,7 тонн, ячменю фуражного в кількості 100 тонн, кукурудзи фуражної в кількості 90 тонн, жита групи А у кількості 120 тонн, соняшника у кількості 120 тонн, цукру в кількості 50 тонн за форвардним контрактом № 16 від 04 березня 2003 року з додатковими угодами на стягнення вартості цієї сільськогосподарської продукції у розмірі 700 000 грн. 00 коп.

21.09.2015 р. боржник - С/г ТОВ "Куйбишево" звернувся до господарського суду Харківської області із заявою (вх.№37560) про визнання наказу від 08.10.2014 р. по справі №5023/1305/2012 (н.р.29/442-09) таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.10.2015 р. у справі №5023/1305/12(н.р.29/442-09) задоволено заяву (вх.№37560) С/г ТОВ "Куйбишево" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Визнано наказ господарського суду Харківської області від 08.10.2014 р. по справі №5023/1305/2012 (н.р. 29/442-09) таким, що не підлягає виконанню.

26.10.2015 р. Харківським апеляційним господарським судом винесено постанову про скасування ухвали суду 1-ої інстанції від 01.10.2015 р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

06.11.2015 р. боржник - С/г ТОВ "Куйбишево" вдруге подав до суду заяву (вх.№44803) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

09.11.2015 р. справу №5023/1305/12 (н.р.29/442-09) направлено до Вищого господарського суду України для розгляду касаційної скарги С/г ТОВ "Куйбишево" (вх.№1336 від 06.11.2015 року) на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.11.2015 р. було відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви С/г ТОВ "Куйбишево" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх.№44803) до повернення справи №5023/1305/12 з Вищого господарського суду України.

11.01.2016 р. справа №5023/1305/12 повернулась до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2016 р. прийнято до розгляду заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх.№44803) та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2016 р.

20.01.2016 р. боржник надав до суду доповнення (вх.№1822) до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в яких посилається на такі обставини:

- 07.10.2015 р. Київський апеляційний господарський суд скасував ухвалу господарського суду м.Києва від 22.06.2015 по справі №910/3207/14 про визнання банкрутом ПАТ "Атоменергокомплект", про затвердження мирової угоди та направив справу до господарського суду м.Києва.

- Провадження по справі про банкрутство ще не поновлювалась.

- Зазначено про неможливість прийняття судом як преюдиції мирової угоди, укладеної між сторонами в межах справи про визнання банкрутом ПАТ "Атоменергокомплект", через її відміну.

- Просить не приймати до увагу через його необґрунтованість лист №23/11/-2-15 від 23.11.2015 р. арбітражного керуючого по справі №910/3207/14 про банкрутство ПАТ "Атоменергокомплект" щодо неможливості проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог між сторонами в процедурі розпорядження майном, оскільки закон про банкрутство дозволяє такий залік тільки в процедурі ліквідації, бо в іншому випадку це призведе до порушень інтересів інших кредиторів. Заявник посилається на ст.ст. 202, 204, 602 ЦК України, ст.ст. 19, 27 ЗУ Про банкрутство, завершення строку дії процедури розпорядження майном.

- Погашення боржником 700000,00 грн. заборгованості за наказом від 08.10.2014 р. по цій справі шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст. 117 ГПК України.

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

У судовому засіданні 21.01.2016 р. боржник заяву підтримував, просив суд задовольнити її в повному обсязі.

У судовому засіданні 21.01.2016 р. стягувач проти задоволення заяви заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх.№44803), виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.10.2015 р. задоволено заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишево" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Визнано наказ господарського суду Харківської області від 08.10.2014 р. у справі № 5023/1305/2012 (н.р. 29/442-09) таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2015р. (судді Могилєвкін Ю.О., Пушай В.І., Плужник О.В.) ухвалу господарського суду Харківської області від 01.10.2015 р. скасовано.

Постановою Вищого господарського суду Україні від 22.12.2015 р. по цій справі Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2015р. у справі №5023/1305/12(29/442-09) залишено без змін.

Як встановлено судом, 23.09.2014 р. постановою Харківського апеляційного господарського суду, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2014 р., задоволено заяву ДВС про зміну способу та порядку виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2012 р. на стягнення вартості сільськогосподарської продукції у сумі 700000,00 грн.

08.10.2014 р. видано наказ на виконання постанови ХАГС від 23.09.2014 р., яким змінено спосіб та порядок виконання судового рішення про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Куйбишево на користь Відкритого акціонерного товариства Атоменергокомплект: пшениці 4-го класу у кількості 120 тонн, пшениці 3-го класу у кількості 110 тонн, пшениці 5-го і 6-го класу у кількості 119,7 тонн, ячменю фуражного у кількості 100 тонн, кукурудзи фуражної в кількості 90 тонн, жита групи А у кількості 120 тонн, соняшника у кількості 120 тонн, цукру в кількості 50 тонн за форвардним контрактом № 16 від 04.03.2003 р. з додатковими угодами на стягнення вартості цієї сільськогосподарської продукції у розмірі 700000,00 грн. Строк предявлення наказу до виконання у кредитні установи (державному виконавцю) до 24.09.2015 р.

За приписами ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

В силу ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України. Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (частина перша ст. 116 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.4 ст.117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

У відповідності до п.7.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати відповідний наказ.

Зазначена норма передбачає, що в результаті зміни господарським судом способу виконання рішення, він видає новий наказ.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ від 08.10.2014 р. у справі №5023/1305/12 (н. р. 29/442-09) виданий господарським судом Харківської області у відповідності до вимог законодавства та із значенням передбаченого ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" строку для його пред'явлення.

Відповідно до ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені підстави закінчення виконавчого провадження.

Матеріали справи містять копію постанови ВДВС Шевченківського районного управління юстиції Харківської області від 29.01.2015 р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 5023/1305/12 виданого 13.06.2012 р. господарським судом Харківської області на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження, оскільки постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 р. у справі № 5023/1305/12 наказ від 13.06.2012 р. визнано таким, що втратив чинність.

Судом також встановлено, що ухвалою господарського суду м.Києва від 19.03.2014р. порушено провадження у справі № 910/3207/14 про банкрутство ПАТ "Атоменергокомплект", введено процедуру розпорядження майном боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого ОСОБА_3.

Боржник після зміни порядку та способу виконання рішення суду у справі №5023/1305/12 (н. р. 29/442-09) направив на адресу стягувача та розпоряднику майна ПАТ "Атоменергокомплект" ОСОБА_3 заяву від 02.10.2014 р. про проведення заліку зустрічних однорідних вимог.

Проте, арбітражним керуючим ПАТ "Атоменергокомплект" ОСОБА_3 не проведений залік зустрічних однорідних вимог з підстав, що вимоги які представлені до заліку, заявлені у процедурі банкрутства ПАТ "Атоменергокомплект", а отже на них розповсюджується дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредиторів, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну зобовязання або припинення зобовязання в інший спосіб, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Відповідно до ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів- зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій. Крім того, під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Згідно з ч.5 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.

В даному випадку плану санації не затверджено, рішення про ліквідацію не прийнято та не затверджено, а також боржник одночасно не задовольняє всі вимоги кредиторів.

Таким чином, аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог слід розглядати як дію кредитора, спрямовану на погашення його вимоги боржником щодо якого порушено справу про банкрутство, що за встановлених обставин суперечить наведеним нормам закону.

Слід зазначити, що Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом дозволяє проводити залік зустрічних однорідних вимог лише у процедурі ліквідації і лише у випадках, якщо це не порушує майнові права інших кредиторів.

Доводи заявника про відсутність в Законі України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом заборони на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог не можуть бути враховані та відхиляються з вищевикладених мотивів.

Суд відхиляє посилання заявника на судову практику, зазначену скаржником у скарзі та доповненнях, зокрема, постанову Верховного Суду України від 24.06.2015 р. у справі №914/2492/14, постанову Вищого господарського суду України від 19.01.2011 р. по справі №15/191, постанову Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р. по справі №922/3871/13, постанову Вищого господарського суду України від 18.02.2015 р. по справі № 5011-64/1736-2012, з таких мотивів.

Суд враховує, що за суттю норм процесуального закону про обов'язковість судових рішень Верховного Суду України, застосування норм права згідно з висновками попередніх судових рішень має за мету уникнення неоднакового застосування норм права у подібних правовідносинах, що, однак, може бути враховано за умови подібного предмету спору, підстав позову, змісту позовних вимог та однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

У згаданій правовій позиції Верховного Суду України у справі № 914/2492/14 при вирішенні спору про стягнення заборгованості вирішувалося питання можливості зарахування зустрічних однорідних вимог та наявності умов для застосування норм ст.ст.601, 602 Цивільного кодексу України, що не можна визнати подібними правовідносинами щодо розглядуваної справи, оскільки вищевикладені висновки суду про неможливість визнати зарахування обумовлені обставинами введення мораторію після порушення щодо однієї із сторін проведеного зарахування справи про банкрутство.

Інша судова практика суду касаційної інстанції оцінюється в даному провадженні з врахуванням вищенаведених критеріїв щодо однаковості спірних відносин, внаслідок чого суд вважає, що правові висновки щодо застосування ст.ст.601, 602 Цивільного кодексу України у наведених справах не свідчать про розгляд в даному провадженні аналогічної справи за предметом спору, підставами позову, встановленими обставинами.

Відповідно до ст.117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У Конституції України закріплено принцип, що кожне судове рішення підлягає обовязковому виконанню на всій території України, що також відображено у ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Обовязковість виконання рішень суду як основна засада судочинства, гарантована Конституцією України, забезпечується Державною виконавчою службою. Крім завдань із виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), державні виконавці своєю діяльністю мають сприяти захистові прав і законних інтересів громадян.

Рішення суду чи іншого органу (посадової особи) має реалізовуватися у завершальній його стадії - виконанні, де, власне, й відновлюються порушені права та охоронювані законом інтереси.

Невиконання будь-якого рішення підриває авторитет органів законодавчої, виконавчої та судової влади, що ускладнює виконання ними повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для визнаня наказу таким, що не підлягає виконанню, та відмовляє в задоволенні заяви боржника.

Керуючись ст.ст.33, 43, 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви (вх.№37560) С/г ТОВ "Куйбишево" про визнання наказу від 08.10.2014 р. по справі №5023/1305/2012 (н.р.29/442-09), який видано на виконання постанови ХАГС від 23.09.2014р., таким, що не підлягає виконанню.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6