ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" лютого 2016 р.Справа № 922/2690/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі Терновій М.П.

розглянувши матеріали матеріали скарги вх. № 333 від 14.12.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Енерготехніка" на бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Енерготехніка", м. Харків
до Приватного підприємства "Бурндхарт Трейнінг", м. Харків
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від скаржника (стягувача -позивача): ОСОБА_2 (дов. б/н від 1.02.2016 року)

від боржника (відповідача): не з'явився;

від Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції: ОСОБА_1 (дов. № 23684 від 31.12.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

14.12.2015 року від товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства "Енерготехніка" надійшла скарга вх. № 333 на бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 у якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1;

- зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вжити усіх, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для виконання судового наказу господарського суду Харківської області від 1.10.2013 року, який видано на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 16.09.2013 року у справі № 922/2690/13.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2015 року прийнято скаргу № 333 від 14.12.2015 року до розгляду та розгляд призначено на 12.01.2016 року.

У межах строків визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд скарги у справі № 922/2690/13 неодноразово відкладався.

01.02.2016 року скаржник (стягувач-позивач) через канцелярію суду надав пояснення щодо наданої скарги у яких зазначає, що у скаржника достатньо правових підстав просити суд визнати бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1, яка полягає у невиконанні рішення господарського суду від 16.09.2013 року у справі № 922/2690/13-незаконними та просить суд скаргу задовольнити.

Судом прийнято відповідні пояснення до розгляду (в частині визнання бездіяльності державного виконавця) та подальший розгляд ведеться з їх урахуванням.

Боржник (відповідач) у призначене судове засідання 2.02.2016 року не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив, про час та місце розгляду справи відповідно до пункту 3.9.1. Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судовому засіданні надав клопотання про долучення до матеріалів справи копії виконавчого провадження та просив суд відмовити у задоволенні скарги, вважає її необґрунтованою та такою що не відповідає обставинам справи.

Розглянувши скаргу та наявні у матеріалах справи № 922/2690/13 письмові докази, вислухавши пояснення скаржника (стягувача-позивача) та заперечення державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування скарги, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.09.2013 року у справі № 922/2690/13 позовні вимоги у частині стягнення пені за період з 04.10.2010 року по 07.04.2011 рік у сумі 383 грн. 70 коп. та 3% річних у сумі 377 грн. 25 коп. залишити без розгляду. Решту позову задовольнити повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Бурндхарт Трейнінг" (61143, м. Харків, вул. Лозівська, 5, к. 16. Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Енерготехніка" (62332, Харківська обл., м. Деркачі, вул. Ворошилова, 7. Код ) заборгованість за договором поставки №41 від 29.04.2010 року у сумі 4 964 грн. 64 коп. та судовий збір у сумі 1 491 грн. 84 коп.

На примусове виконання рішення суду господарським судом 01.10.2013 року був виданий наказ.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як зазначає скаржник, постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 40198914 від 15.10.2013 року, на підставі заяви від 08.10.2013 року № 189 відкрито виконавче провадження із виконання наказу № 992/2690/13 від 01.10.2013 року.

На підставі письмової заяви 27.03.2015 року, представнику стягувача було надані матеріали виконавчого провадження для ознайомлення. За результатами ознайомлення сгягувачу стало відомо про наявність у боржника коштів на рахунках в банківських установах та іншого майна, яке можливо реалізувати.

На думку скаржника, з боку державного виконавця Головенко Олени Миколаївни не ініційовано жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, що порушує права стягувача передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини 1 статті 19 зазначеного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи документах, 5.11.2015 року відповідно до розпорядження № 32 начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у зв'язку із звільненням старшого державного виконавця Биченко А.О. закріплено за старшим державним виконавцем Головенко О.М. територіальну дільницю № 18, на якій має бути здійснено виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до статті 20 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідне виконавче провадження за номером ВП № 40198914 перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця Головенко О.М. з листопада 2015 року.

16.11.2015 року за № 14998877 було здійснено запит до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями.

Згідно наданої відповіді № НОМЕР_1 від 17.11.2015 року на запит відкриті наступні рахунки в АТ "Укрсиббанк" за №№ 1200 та 1200.

20.11.2015 року; 20.01.2016 року та 1.02.2016 року державним виконавцем Головенко О.М. було здійснено вихід за місцезнаходженням боржника та встановлено, що майно, на яке можливе стягнення, у боржника відсутнє, про що було складено відповідні акти.

26.01.2016 року старшим державним виконавцем Головенко О.М. було здійснено запит № 1019 до начальника Головного управління статистики у Харківській області щодо повідомлення: - серії та номеру свідоцтва про державну реєстрацію, місце державної реєстрації, керівника юридичної особи, відокремлені підрозділи юридичної особи, основні види діяльності юридичної особи, стан юридичної особи, якщо зареєстрований наявність рахунків та інформацію про керівників, фактичну та юридичну адресу, наявність облікованої на балансі активів юридичної особи Приватного підприємства "Бурндхарт Трейнінг".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам із урахуванням фактичних та правових підстав, вимог скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми статті 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено порядок виконання судового рішення, який необхідно дотримуватися державному виконавцю. Рішення, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, відноситься до рішення немайнового характеру.

За зазначеним Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п.п. 9.13. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, суд робить висновок про безпідставність доводів скаржника, щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 01.10.2013 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1.

Оскільки державним виконавцем було надано докази у підтвердження, що відповідне провадження знаходиться на виконанні ОСОБА_1 з листопада 2015 року та вищевказані докази у спростування посилань скаржника щодо бездіяльності державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1.

Також суд з урахуванням прохальної частини скарги щодо зобовязання вчинення дій зазначає, згідно положень пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003 році, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, недоведеність скаржником неправомірності бездіяльності державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні даної скарги у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги вх. № 333 від 14.12.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Енерготехніка" на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції - відмовити.

Суддя ОСОБА_3