ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.2016 Справа № 920/1456/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СХ - Технік», с. Щиборівка, Красилівський район, Хмельницька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грабовське», с. Грабовське, Краснопільський район, Сумська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізичної особа - підприємець ОСОБА_1, м. Горлівка, Донецька область

про стягнення 529 538 грн. 22 коп.

ГОЛОВУЮЧИЙ Суддя Б.І. Лиховид

СУДДЯ Л.А. КОСТЕНКО

СУДДЯ В.В. ЯКОВЕНКО

За участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність б/н від 01.08.2015);

від відповідача - ОСОБА_3 (довіреність № 2 від 01.04.2015);

від третьої особи - ОСОБА_2 (договір б/н від 09.11.2015);

ОСОБА_4 (довіреність б/н від 09.11.2015);

у судовому засіданні брала участь секретар с/з Н.М. Мітіна

у судовому засіданні від 27.10.2015 оголошувалась перерва до 03.11.2015

у судовому засіданні від 12.11.2015 оголошувалась перерва до 17.11.2015

у судовому засіданні від 03.12.2015 оголошувалась перерва до 15.12.2015

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь 318 235 грн. 36 коп. заборгованості вартості неоплачених послуг по виконанню умов укладеного між третьою особою та відповідачем договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 2 від 14.09.2012 на підставі укладеного між позивачем та третьою особою договору про відступлення права вимоги від 15.07.2015, інфляційні втрати у розмірі 187 758 грн. 86 коп. та 3% річних у розмірі 23 544 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

12.10.2015 представником позивача була подана заява від 18.08.2015, в якій позивач збільшує розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, а саме просить стягнути з відповідача на свою користь 246 632 грн. 40 коп. інфляційних втрат та 26 160 грн. 00 коп. 3% річних. Дана заява, у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України, була прийнята судом до розгляду.

У відповідності до клопотання № 77 від 26.10.2015, яке по своїй суті є відзивом на позовну заяву, відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що, ймовірно, договір про відступлення права вимоги від 15.07.2015, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог та супутні йому документи третьою особою не підписувались.

27.10.2015 до суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій позивач просить суд, у разі задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача витрати з оплати послуг адвоката у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

30.10.2015 до суду електронною поштою надійшли письмові пояснення, де позивач додатково в обґрунтування своїх вимог зазначає, що по договору № 2 від 14.09.2012 третьою особою відповідачу здійснювалось надання транспортних послуг ще й по акту виконаних робіт від 30.09.2012 на суму 94 427 грн. 24 коп., а тому сума боргу відповідача перед третьою особою, а з урахуванням договору про відступлення права вимоги від 15.07.2015 перед позивачем, становить саме 318 235 грн. 36 коп.

У листі від 29.10.2015 та у письмових поясненнях від 09.11.2015 третя особа підтримує позицію позивача та зазначає про правомірність позовних вимог.

12.11.2015 представником відповідача було подано суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що у зв`язку з укладенням 24.11.2014 між ним та ТОВ «УК.АЗ.-ДРУЖБА» договору про відступлення права вимоги № 1, він набув права вимагати від третьої особи сплати заборгованості за договором поставки № 964 від 04.12.2012 у сумі 975 000 грн. 00 коп., про що було повідомлено третю особу листом № 140 від 24.11.2014, а тому між відповідачем та третьою особою було проведено залік зустрічних однорідних вимог, після чого заборгованість відповідача перед третьою особою по договору № 2 від 14.09.2012 відсутня, а, відповідно, позовні вимоги є безпідставними.

У письмових поясненнях від 16.11.2015 представник позивача зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не отримував від відповідача ні заяву про припинення зобов`язання № 141 від 25.11.2014, ні повідомлення № 140 від 24.11.2014, ні копію договору про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014, на які посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції у справі. Представник позивача у поясненнях зазначає, що в описі вкладення про направлення заяви № 141 від 25.11.2014 відповідачем зазначено невірну адресу третьої особи, а також те, що надані відповідачем докази направлення (опис вкладення та квитанція) не відповідають нормам та правилам надання послуг поштового зв`язку.

01.12.2015 представником відповідача до суду були подані оригінали документів, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення на позовну заяву, зокрема: платіжні доручення № 1090 від 15.10.2012, № 1338 від 19.04.2013, № 1343 від 24.04.2013, № 129 від 04.10.2013, факсограма від третьої особи про свою адресу від 11.10.2014, поштовий конверт від 27.10.2014, акт звірки станом на 20.10.2014, договір про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014, договір поставки № 964 від 04.12.2012, видаткова накладна № 1663 від 04.12.2012, повідомлення № 140 від 24.11.2014, заява про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 141 від 25.11.2014, довідка відділення поштового зв`язку від 11.11.2015, квитанція № 7597/45 від 28.11.2014, опис вкладення до цінного листа від 28.11.2014. Вказані оригінали були оглянуті судом, копії долучені до матеріалів справи.

15.12.2015 представником позивача до суду були подані оригінали документів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема: договір № 2 від 14.09.2012 про перевозку вантажів автомобільним транспортом, акти виконаних робіт від 25.09.2012, від 30.09.2012, від 11.10.2012, від 20.10.2012, від 31.10.2012, від 23.11.2012, договір про відступлення права вимоги від 15.07.2015, акт приймання - передачі по договору про відступлення права вимоги від 15.07.2015, повідомлення про заміну кредитора від 17.07.2015 та докази направлення його відповідачу (опис вкладення), товарно-транспортні накладні до вказаних вище актів виконаних робіт. Вказані оригінали були оглянуті судом, копії долучені до матеріалів справи.

06.01.2016 представником відповідача були подані суду письмові пояснення № 1/7 від 06.01.2016, де відповідач вважає, що позивачем спотворюються дійсні обставини господарських взаємовідносин між відповідачем та третьою особою, а надані раніше докази в обґрунтування своїх заперечень вважає достатніми для підтвердження відсутності заборгованості перед третьою особою, а, відповідно, і перед позивачем по виконанню умов договору № 2 від 14.09.2012 про перевозку вантажів автомобільним транспортом.

11.01.2016 електронною поштою до суду надійшли пояснення, де позивач додатково обґрунтовує, що опис вкладення про направлення заяви № 141 від 25.11.2014 відповідачем зазначено невірну адресу третьої особи, а також те, що надані відповідачем докази направлення (опис вкладення та квитанція) не пов`язані між собою та не відповідають нормам та правилам надання послуг поштового зв`язку.

У письмовому поясненні від 11.01.2016 представник третьої особи зазначає, що у ФОП ОСОБА_1 відсутня заборгованість в сумі 975 000 грн. 00 коп. по договору № 964 від 04.12.2012 перед відповідачем, а тому безпідставним, на його думку, є зарахування неіснуючого боргу.

У даному судовому засіданні представники сторін підтримували свої позиції, висловлені раніше у поданих поясненнях та запереченнях.

Представник третьої особи подав пояснення від 21.01.32016, де підтримує свою позицію щодо правомірності позовних вимог та додатково їх обґрунтовує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив:

14 вересня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грабовське» (відповідач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (третя особа) було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом за № 2, відповідно до умов якого третя особа надала транспортні послуги відповідачу на загальну суму 667 367 грн. 24 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт від 25.09.2012, від 30.09.2012, від 11.10.2012, від 20.10.2012, від 31.10.2012, від 23.11.2012, підписаних та скріплених печатками відповідача та третьої особи та що не заперечується відповідачем.

Відповідач, на виконання умов договору № 2 від 14.09.2012, частково оплатив надані третьою особою транспортні послуги на суму 349 131 грн. 88 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 1090 від 15.10.2012, № 1338 від 19.04.2013, № 1343 від 24.04.2013, № 129 від 04.10.2013, після чого заборгованість відповідача перед третьою особою складала 318 235 грн. 36 коп.

Заборгованість відповідача перед третьою особою в сумі 318 235 грн. 36 коп. була підтверджена відповідачем та третьою особою шляхом складання Акту звірки взаємних розрахунків по договору № 2 від 14.09.2012 станом на 20.10.2014. Вказаний Акт підписаний третьою особою та повноважним представником відповідача і скріплений їх печатками.

При цьому, 15.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СХ - Технік» (позивач) та третьою особою було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 передав позивачу право вимагати від відповідача сплати заборгованості по договору № 2 від 14.09.2012, чим і обґрунтовуються позовні вимоги про стягнення з відповідача 318 235 грн. 36 коп. боргу.

Повідомленням від 17.07.2015 позивач повідомив відповідача про уступку права вимоги, але відповідач заборгованість не сплатив, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 318 235 грн. 36 коп. боргу.

Як вже зазначалось раніше, заборгованість відповідача перед третьою особою в сумі 318 235 грн. 36 коп. за надані транспортні послуги по договору № 2 від 14.09.2012, була ними підтверджена в Акті звірки взаємних розрахунків від 20.10.2014.

При цьому, як встановлено матеріалами справи, 24.11.2014 між відповідачем та ТОВ «УК.АЗ.-ДРУЖБА» було укладено договір про відступлення права вимоги за № 1, відповідно до умов якого відповідач набув права вимагати від ФОП ОСОБА_1 сплати заборгованості за укладеним між ТОВ «УК.АЗ.-ДРУЖБА» та ФОП ОСОБА_1 договором поставки № 964 від 04.12.2012 в сумі 975 000 грн. 00 коп. Судом були досліджені і договір про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014, і договір поставки № 964 від 04.12.2012, а також, на виконання останнього, видаткова накладна № 1663 від 04.12.2012 на суму 975 000 грн. 00 коп., яка підписана особисто ФОП ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, третю особу було повідомлено відповідачем про відступлення права вимоги ТОВ «УК.АЗ.-ДРУЖБА» заборгованості в розмірі 975 000 грн. 00 коп. листом № 140 від 24.11.2014.

25.11.2014 відповідачем було складено заяву про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 141, яку разом із повідомленням про відступлення права вимоги № 140 від 24.11.2014 та договором про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014 було направлено третій особі, що підтверджується описом вкладення від 28.11.2014. Вказані документи були направлені третій особі на адресу: 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Космонавтів, 9. Зазначена адреса була повідомлена 11.10.2014 відповідачу особисто третьою особою засобами факсимільного зав`язку, що підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним та скріпленим печаткою третьої особи листом від 11.10.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання зобов`язань міститься в статті 526 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після проведеного заліку зустрічних однорідних вимог на підставі заяви відповідача № 141 від 25.11.2014 (направлено третій особі 28.11.2014), заборгованість відповідача перед третьою особою у розмірі 318 235 грн. 36 коп. по договору № 2 від 14.09.2012 була відсутня з моменту проведення такого заліку, тобто починаючи з 01.12.2014, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаного розміру заборгованості по договору про відступлення права вимоги від 15.07.2015 суд вважає безпідставними.

Представник позивача, який одночасно є і представником третьої особи, заперечував факт отримання третьою особою заяви про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 141 від 25.11.2014, повідомлення про відступлення права вимоги № 140 від 24.11.2014 та договору про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014, посилаючись, що наданий відповідачем опис вкладення від 28.11.2014 на підтвердження вказаного факту, не відповідає нормам та правилам надання послуг поштового зв`язку, а також, що у ньому зазначено невірну адресу третьої особи, оскільки остання зареєстрована у м. Горлівка Донецької області.

Представник позивача та третьої особи вважає, що всі документи повинні були відправлятись на адресу третьої особи, за якою ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець, тобто 84637, Донецька область, м. Горлівка, проспект Перемоги, 156/35.

Твердження представника позивача та третьої особи спростовуються матеріалами справи, оскільки листом від 11.10.2014 ФОП ОСОБА_1 особисто повідомив відповідача про адресу Київська область, м. Вишгород, вул. Космонавтів, 9. Крім того в матеріалах справи міститься поштовий конверт від ФОП ОСОБА_1 на адресу відповідача із зазначенням саме адреси Київська область, м. Вишгород, вул. Космонавтів, 9, що також підтверджує перебування третьої особи саме за вказаною адресою.

Враховуючи загальновідомий факт проведення антитерористичної операції на тимчасово окупованих територіях України, в тому числі і у м. Горлівка Донецької області, у відповідності до ч. 2 ст. 35 ГПК України, суд вважає, що у відповідача не було підстав для сумнівів щодо повідомленої самим ФОП ОСОБА_1 поштової адреси для направлення документів, а саме Київської області, м. Вишгород, вул. Космонавтів, 9. То ж суд у даному випадку погоджується з позицією відповідача і вважає, що заява про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 141 від 25.11.2014, повідомлення про відступлення права вимоги № 140 від 24.11.2014 та договір про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014 було направлено третій особі за належною адресою.

Також представник позивача та третьої особи з посиланням на норми Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 та наказу Міністерства Інфраструктури України від 13.01.2014 № 6 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування, виготовлення, забезпечення та обліку розрахункових книжок оператором поштового зв`язку» вважає, що наданий відповідачем на підтвердження своєї позиції опис вкладення від 28.11.2014 не є належним доказом направлення заяви про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 141 від 25.11.2014, повідомлення про відступлення права вимоги № 140 від 24.11.2014 та договору про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014 третій особі, оскільки в ньому відсутній номер поштового відправлення, а також номер листа містить чотирнадцять цифр замість тринадцяти. Також представник позивача та третьої особи зазначає, що у наданій відповідачем разом із описом вкладення поштовій квитанції № 7597/45 відсутня вказівка щодо того кому та за якою адресою відправлено документи.

Вказані вище твердження представника позивача та третьої особи також спростовуються матеріалами справи, оскільки в них міститься довідка відділення поштового зв`язку 42450 «Грабовське» від 11.11.2015, якою підтверджено факт відправки відповідачем документів саме третій особі, а також лист відділення поштового зв`язку 42450 «Грабовське» від 30.12.2015, в якому роз`яснено, що у довідці від 11.11.2015 допущено помилку у номері поштового відправлення, вірним є саме номер, що складається із тринадцяти цифр.

Що ж стосується поштової квитанції № 7597/45, про неправильність складення якої наголошує представник позивача та яка також надана відповідачем на підтвердження направлення 28.11.2014 документів третій особі, то, враховуючи вимоги ст. 56 ГПК України, а також п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, в якості доказу підтвердження направлення стороні того чи іншого документу для суду достатньо опису вкладення в цінний лист поштового відділення встановленої форми з відбитком штампу та підписом працівника поштового відділення.

Таким чином, суд вважає, що наданими відповідачем доказами (опис вкладення від 28.11.2014 та довідка від 11.11.2015 відділення поштового зв`язку про підтвердження направлення згідно вказаного опису) об`єктивно підтверджується відправлення відповідачем третій особі заяви про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 141 від 25.11.2014, повідомлення про відступлення права вимоги № 140 від 24.11.2014 та договору про відступлення права вимоги № 1 від 24.11.2014, а опис вкладення до цінного листа із відтиском печатки поштового відділення з підписом працівника поштового зв`язку щодо кількості предметів, вкладених до конверту, у розумінні ст. 32 ГПК України, є належним доказом направлення третій особі відповідачем документів, зазначених в описі.

Стаття 129 Конституцій України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 32 ГПК України встановлено, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, відповідачем подано достатньо доказів на підтвердження його позиції щодо відсутності перед третьою особою, а, відповідно, і перед позивачем, заборгованості у розмірі 318 235 грн. 36 коп. по договору № 2 від 14.09.2012, а тому суд вважає позовні вимоги у даній частині безпідставними, неправомірними та відмовляє в їх задоволенні.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем перед третьою особою грошових зобов'язань по договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 2 від 14.09.2012 та, відповідно, і по договору про відступлення права вимоги від 15.07.2015, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.08.2015, просить стягнути з відповідача на свою користь 246 632 грн. 40 коп. інфляційних втрат та 26 160 грн. 00 коп. 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України. Але при цьому, судом здійснюється перерахунок заявлених позивачем до стягнення сум, оскільки позивачем вказаний період прострочення сплати заборгованості з 01.01.2013 по 01.10.2015, а як вже встановлено судом, відповідачем та третьою особою 28.11.2014 було проведено залік зустрічних однорідних вимог, а тому період прострочення сплати відповідачем заборгованості перед третьою особою, а, відповідно, і перед позивачем є з 01.01.2013 по 01.12.2014. Розмір інфляційних втрат становить 69 483 грн. 89 коп., а розмір 3% річних - 18 309 грн. 43 коп., які і підлягають задоволенню, в іншій частині відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2015 до суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій позивач просить суд, у разі задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача витрати з оплати послуг адвоката у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Згідно постанови Вищого господарського суду України по справі № 34/34-09(33/389-07) від 29.09.2010р. до завершення розгляду справи в господарському суді першої інстанції слід надати суду документи, що підтверджують факт понесення витрат на оплату послуг адвоката. Такими документами є: договір про надання правової допомоги (в ньому повинно бути обов'язково зазначено в якій господарській справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару та порядок його оплати); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність (орден); документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер).

В матеріалах справи є всі вказані вище документи, а тому вимоги щодо відшкодування витрат на адвокатські послуги визнаються обґрунтованими, але, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати на оплату послуг адвоката також відшкодовуються позивачу частково пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грабовське» (42450, Сумська область, Краснопільський район, с. Грабовське, вул. Грабовського, 14, код 30841323) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СХ - Технік» (31070, Хмельницька область, Красилівський район, с. Щиборівка, вул. Лісова, 31/1, код 37347411) 69 483 грн. 89 коп. інфляційних збитків, 18 309 грн. 43 коп. 3% річних, 1 316 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору, 4 456 грн. 30 коп. витрат по оплаті послуг адвоката.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 26.01.2016

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД

СУДДЯ Л.А. КОСТЕНКО

СУДДЯ В.В. ЯКОВЕНКО