РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/29545/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

про стягнення 3 675,80 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Славський М.Г. (представник за довіреністю №3801/18 від 16.12.2015р.);

від відповідача: Подкуйко О.Ю. (представник за довіреністю №9 від 01.01.2016р.).

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (надалі також - відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 3 675,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування власнику автомобіля, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано водія іншого автомобіля, отримав, в силу приписів статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат, право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Спір виник внаслідок того, що позивачем виконано свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, а відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідачем надав письмовий відзив на позовну заяву до матеріалів справи, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, зазначаючи при цьому, що у відповідності до п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню підлягає оцінена шкода, а оскільки висновком №2009 від 01.11.2013р. встановлено, що матеріальний збиток становить 9 290,64 грн., то сплачена відповідачем сума страхового відшкодування в розмірі 9 290,64 грн. (за вирахуванням суми франшизи в розмірі 510,00 грн.) свідчить про повне виконання останнім свого зобов'язання зі сплати суми страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, їй присвоєно №910/29545/15, розгляд призначено на 17.12.2015р.

Окрім того, судом ухвалено направити запит до Моторного (транспортного) страхового бюро України від 23.11.2015р. про надання інформації щодо страхового полісу №АС/1650520.

01.12.2015р. до суду надійшла відповідь від Моторного (транспортного) страхового бюро України №7/2-28/33471 від 27.11.2015р., яка містить інформацію щодо страхового полісу №АС/1650520.

01.12.2015р. до суду від позивача надійшла заява про уточнення до позовної заяви, відповідно до якої він виправив неточності в преамбулі позовної заяви в частині зазначення ціни позову.

В судовому засіданні 17.12.2015р. в справі було оголошено перерву до 19.01.2016р.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які сприяють всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 19 січня 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (страховик за Договором страхування) та ОСОБА_4 (надалі також - страхувальник) 01.04.2013р. було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №134-а/13корп (далі - Договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля «Subaru Tribeca» реєстраційний номер НОМЕР_3 (надалі також - застрахований автомобіль).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

27.10.2013р., в м. Одессі по вул. М. Говорова, 10/А, ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2, при виїзді від магазину «Таврія В» на дорогу скоїв зіткнення з автомобілем «Subaru Tribeca» реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6, чим порушив п.п. 10.2. ПДР України, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_6, керував автомобілем «Subaru Tribeca» реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі посвідчення водія НОМЕР_5 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2013р. ОСОБА_5, який керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_6, за здійснення вказаного ДТП, було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 28.12.2015р. в постанові Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2013р. було виправлено описку та зазначено вірний державний реєстраційний номер автомобіля «ВАЗ 2109», яким керував ОСОБА_5, а саме, невірний номер « НОМЕР_6» виправлено на вірний « НОМЕР_2».

У відповідності до складеного ФО-П ОСОБА_7 висновку експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу №2009 від 01.11.2013р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Tribeca» реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 12 912,24 грн., вартість матеріального збитку складає 9 290,64 грн.

Згідно виставленого ФО-П ОСОБА_8 рахунку №131 від 07.11.2013р. на суму 3 675,80 грн. та виставленого ФО-П ОСОБА_9 рахунку №14 від 04.11.2013р. на суму 10 250,00 грн., вбачається, що загальна вартість ремонту автомобіля «Subaru Tribeca» реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 13 925,80 грн.

Відповідно до складених позивачем Страхових актів №1.001.13.15938/VESKO39810 від 11.11.2013р. та №1.001.13.15938/VESKO39840 від 11.11.2013р. і розрахунків до них, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 3 675,80 грн. та 9 275,00 грн. відповідно, що разом становить 12 950,80 грн.

Враховуючи зазначене, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 12 950,80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №70682 від 12.11.2013р. на суму в розмірі 3 675,80 грн. та №70652 віл 12.11.2013р. на суму 9 275,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

У відповідності до складеного ФО-П ОСОБА_7 висновку експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу №2009 від 01.11.2013р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Tribeca» реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 12 912,24 грн., вартість матеріального збитку складає 9 290,64 грн.

Як наголошує на тому Вищий господарський суд України у своїх постановах при розгляді справ даної категорії, (постанови від 23.08.2011р. у справі №42/92, від 07.08.2012р. у справі №2/22, від 01.03.2011р. у справі №47/372) звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Згідно виставленого ФО-П ОСОБА_8 рахунку №131 від 07.11.2013р. на суму 3 675,80 грн. та виставленого ФО-П ОСОБА_9 рахунку №14 від 04.11.2013р. на суму 10 250,00 грн., вбачається, що загальна вартість ремонту автомобіля «Subaru Tribeca» реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 13 925,80 грн.

Як зазначалось вище, на підставі Страхових актів №1.001.13.15938/VESKO39810 від 11.11.2013р. та №1.001.13.15938/VESKO39840 від 11.11.2013р. і розрахунків до них, позивачем було виплачено своєму страхувальнику страхове відшкодування в загальному розмірі 12 950,80 грн. на підставі платіжних доручень №70682 від 12.11.2013р. на суму в розмірі 3 675,80 грн. та №70652 віл 12.11.2013р. на суму 9 275,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, згідно зі ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах суми 12 950,80 грн.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи ОСОБА_5 встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керує транспортним засобом «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована відповідачем на підставі Полісу №АС/1650520.

Відповідно до ст. 12.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до наявної в матеріалах відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо інформації стосовно Полісу №АС/1650520, то розмір франшизи в зазначеному полісі становить 510,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено виплату частини суми страхового відшкодування в розмірі 8 780,64 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 510,00 грн.) на підставі складеного страхового акту №112838 від 17.04.2014р.

Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача має бути стягнуто суму страхового відшкодування в розмірі 3 660,16 грн. (12 950,80 грн. грн. (страхове відшкодування, виплачене позивачем своєму страхувальнику (визнане судом обґрунтованим)) - 8 780,64 грн. (сума виплаченого відповідачем страхового відшкодування за вирахуванням суми франшизи в розмірі 510,00 грн.) = 3 660,16 грн.), а не 3 675,80 грн., як заявлено позивачем в позовних вимогах.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

В постанові Верховного Суду України від 07.11.2011р. у справі №3-118гс11 наголошено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності 3 660,16 грн.

Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/29545/15 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 3 660,16 грн.

Судовий збір позивача в розмірі 1 212,81 грн., пропорційно сумі задоволених позовних вимог, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) суму страхового відшкодування в розмірі 3 660,16 грн. (три тисячі шістсот шістдесят гривень 16 копійок) та судовий збір у розмірі 1 212,81 грн. (одна тисяча двісті дванадцять гривень 81 копійка).

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.01.2016р.

Суддя С.М. Морозов