Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" січня 2016 р. Справа № 906/518/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 03.06.2015 р. (брав участь у судовому засіданні 05.01.2016 р.),

від відповідача: Вакульчук С.М., довіреність №02-17/422 від 02.03.2015р. (брав участь у судовому засіданні 05.01.2016 р.),

за участю прокурора: Рудченко М.М., прокурора відділу прокуратури Житомирської області, службове посвідчення №038664 від 11.01.2016р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (Житомирська обл., м.Коростень)

до Виконавчого комітету Коростенської міської ради (Житомирська обл., м.Коростень)

за участю у справі прокурора на стороні виконавчого комітету Коростенської міської ради

про визнання недійсним договору

з перервою в судовому засіданні, оголошеною згідно зі ст.77 ГПК України,

з 05.01.2016 р. до 26.01.2016 р.,

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (Житомирська обл., м.Коростень) звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Коростенської міської ради (Житомирська обл., м.Коростень) про визнання недійсним договору №51 від 18.06.2013р. про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Коростеня.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.04.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/518/15, розгляд справи призначено на 07.05.2015р. та зобов'язано сторони надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на неявку в судове засідання 07.05.2015р. позивача та/або його представника, для надання позивачу можливості реалізувати принцип змагальності, забезпечення участі в судовому засіданні, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи також необхідність подання додаткових доказів, ухвалою господарського суду Житомирської області від 07.05.2015р. розгляд справи №906/518/15 відкладено на 04.06.2015р.

За заявою заступника прокурора Житомирської області за №05/2/1-775 вих.15 від 03.06.2015р. (вх.№02-44/606/15 від 04.06.2015р.) в справу вступив прокурор на стороні виконавчого комітету Коростенської міської ради.

В судовому засіданні 04.06.2015р. підприємець та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення по суті позовних вимог та подали клопотання (вх.№02-44/607/15 від 04.06.2015р.) про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі про визнання недійсним договору. Підприємець зазначив, що правовими підставами заявлення позовних вимог у справі є те, що оспорюваний договір підприємець ОСОБА_3 не укладав, підписаний він іншою особою (від імені підприємця ОСОБА_3). Позивач вказав, що від вирішення питання про належність/неналежність підпису на договорі та в заяві про наміри укласти договір ОСОБА_3 залежить вирішення питання про те, чи укладався договір та чи є зазначений договір джерелом виникнення прав та обов'язків у сторін. Для з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, позивач просив призначити по справі судову почеркознавчу експертизу та поставити на її вирішення наступні питання: чи виконано підпис на другій сторінці договору №51 від 18.06.2013р., укладеного між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та ФОП ОСОБА_3 та чи виконано підпис на заяві від 14.06.2013р. ОСОБА_3?

А також, підприємець подав клопотання (вх.№02-44/608/15 від 04.06.2015р.) про відкладення розгляду справи (оголошення в судовому засіданні перерви) та продовження строку розгляду спору у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України у зв'язку з необхідністю подання письмових пояснень по суті позовних вимог, доказів обґрунтування позовних вимог та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні 04.06.2015р. прокурор та представник відповідача проти позову заперечили.

За наведених обставин, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, для надання позивачу можливості виконати в повному обсязі вимоги ухвал суду, а відповідачу та прокурору подати письмові пояснення з приводу клопотання позивача про призначення експертизи, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи також необхідність подання додаткових доказів, ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.06.2015р. продовжено встановлений строк розгляду справи відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України, відкладено розгляд справи на 11.06.2015р.

В судове засідання 11.06.2015р. позивач та/або його представник не з'явився, вимог ухвали суду не виконав; 11.06.2015р. через діловодну службу суду надійшло клопотання від позивача (вх.№7691) про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача та прокурор на виконання вимог ухвали суду жодних документів не подали, у зв'язку з чим та враховуючи неявку в засідання позивача і заявлене ним клопотання, ухвалою від 11.06.2015р. суд відклав розгляд справи на 22.06.2015р., зобов'язавши учасників спору подати суду необхідні для забезпечення вирішення клопотання позивача та спору по суті докази.

22.06.2015р. до суду від прокуратури Житомирської області надійшли пояснення від 22.06.2015р. №15 (вх.№8169). У вказаних поясненнях прокурор посилався на те, що, як повідомлено позивачем в судовому засіданні, оформлення усіх документів з приводу реконструкції об'єкта нерухомості здійснювалося довіреною особою ФОП ОСОБА_3, у якої зберігалася його печатка. Зазначене, на думку прокурора, може свідчити про те, що договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Коростеня від 18.06.2013р. №51 також підписано довіреною особою, однак зазначену обставину у судовому засіданні не встановлено, відтак питання призначення експертизи є передчасним. Прокурор просив врахувати наведене та відмовити у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_3 про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі №906/518/15.

В засіданні суду 22.06.2015р. позивач подав письмові пояснення (вх.№8258/15) в яких повідомив, зокрема, про те, що до правоохоронних органів з приводу втрати та або вибуття з його володіння печатки він не звертався; із заявою про укладення договору до відповідача не звертався, спірний договір не укладав та не наділяв будь-кого з сторонніх осіб повноваженнями щодо укладення такого договору. Підприємець вказує, що дійсно збирався провести реконструкцію цеху та офісного приміщення, однак, за браком коштів та оскільки відпала така необхідність, відмовився від цього. Позивач зазначив, що певні підготовчі дії для проведення реконструкції вчиняла одна фізична особа, установчих даних якої підприємець вже не пам'ятає, оскільки домовленість між ними була усною, зокрема, про збір необхідної документації. Підприємець наголосив, що нікого із сторонніх осіб не наділяв повноваженнями на укладення будь-яких договорів, а тому, в даному випадку, було відсутнє його волевиявлення і, відповідно, спірний договір не був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

В письмових поясненнях від 15.06.2015р. №186 на клопотання позивача про призначення експертизи у справі (вх.№8260/15) представник Виконавчого комітету Коростенської міської ради зазначив, що згідно наявних у віданні виконавчого комітету Коростенської міської ради документів стосовно підготовки та надання договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста ФОП ОСОБА_3 відсутня будь-яка довіреність на особу, яка була уповноважена ФОП ОСОБА_3 здійснювати підготовку документів з приводу реконструкції об'єкта. Відповідач вважає, що підприємець особисто звернувся до виконкому Коростенської міської ради з заявою про реконструкцію колишнього сховища під цех про обробці каменю та офісне приміщення по АДРЕСА_1. Представник відповідача зазначив, що спірний договір підписаний ФОП ОСОБА_3 власноручно та скріплено особистою печаткою, без будь-яких примушень, а посилання позивача на те, що він не писав і не підписував заяву та договір відповідач вважає неправдивими і такими, що вводять суд в оману.

Надаючи пояснення в засіданні суду, підприємець ОСОБА_3 підтримав заявлене ним клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та просив клопотання задовольнити, для забезпечення правильного вирішення даного спору.

Представник відповідача в судовому засіданні проти клопотання позивача та позовних вимог по суті заперечив; просив у задоволенні клопотання та позову у справі відмовити.

Прокурор в засіданні вказав, що вважає передчасним клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши при слуханні справи пояснення представників сторін та прокурора, підприємця ОСОБА_3 по суті спору, враховуючи предмет доказування у даній справі за позовом про визнання недійсним договору з підстав відсутності волевиявлення особи, вказаної стороною правочину, суд погодився з доводами про те, що для підтвердження доводів, покладених в основу позовних вимог у даній справі, а саме, для встановлення факту підписання оспорюваного у справі договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р. (а.с.46-47) та заяви від 14.06.2015р., що передувала укладенню даного договору (а.с.43), певною особою - підприємцем ОСОБА_3, від імені останнього, необхідні спеціальні знання, тому доцільним є проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.06.2015р. по справі №906/518/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (Житомирська обл., м.Коростень) до Виконавчого комітету Коростенської міської ради (Житомирська обл., м.Коростень), за участю у справі прокурора на стороні виконавчого комітету Коростенської міської ради, про визнання недійсним договору призначено по даній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Житомирській області (м.Житомир). На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлено такі питання: 1) Чи виконаний підпис від імені ФОП ОСОБА_3 в заяві від 14.06.2013р. (а.с.43) ОСОБА_3? 2) Чи виконаний підпис від імені ФОП ОСОБА_3 на другій сторінці договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р. (а.с.46-47) ОСОБА_3? Матеріали справи №906/518/15 надіслано до Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Житомирській області. Провадження у справі зупинено.

02.12.2015р. до господарського суду від Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Житомирській області надійшов висновок експерта №1/943 від 26.11.2015р. у справі №906/518/15 та матеріали справи №906/518/15.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що обставини, які зумовили зупинення провадження у даній справі, усунено, 04.12.2015р. судом винесено ухвалу про поновленння провадження у справі з 05.01.2016р. та призначено засідання для розгляду спору на 05.01.2016р.

05.01.2016р. через діловодну службу суду від прокурора надійшли заперечення за №05/2-4 вих.-16 від 05.01.2016р. та клопотання про зупинення провадження у справі за №05/2-5 вих.-16 від 05.01.2016р. (вх.№02-44/6/16).

Прокурор в засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечив проти зупинення провадження у справі.

Представник відповідача у вирішенні даного клопотання поклався на розсуд суду.

Надаючи пояснення по суті справи, представник позивача позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача пояснив, що на рахунок Виконавчого комітету Коростенської міської ради були перераховані кошти ФОП ОСОБА_3 з вказівкою призначення платежу. Представник відповідача вважає, що у позивача був наявний примірник договору, в якому вказані реквізити для перерахування коштів.

Прокурор проти позову заперечив, просив задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі. Прокурор вважає, що банківська виписка підтверджує, що платіж здійснював саме позивач.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи також необхідність подання додаткових доказів, господарський суд відповідно до положень ст.77 ГПК України оголосив перерву в судовому засіданні до 26 січня 2016р., відклавши, при цьому, вирішення клопотання прокурора за №05/2-5 вих.-16 від 05.01.2016р. (вх.№02-44/6/16) про зупинення провадження у справі. Протокольною ухвалою суд зобов'язав сторони надати господарському суду: позивача - докази оплати експертизи (оригінали); відповідача - докази здійснення позивачем платежу в розмірі 7920,00 грн.

Після продовження слухання справи в засіданні суду 26.01.2016р. представник позивача та представник відповідача в засідання не прибули.

Прокурор 26.01.2016р. через діловодну службу суду подав клопотання про витребування доказів (вх.№856), в якому зазначив, що в матеріалах справи міститься виписка фінансового управління виконавчого комітету Коростенської міської ради про оплату ОСОБА_3 7920 грн. згідно договору №51 від 18.06.2013р. про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Коростеня через ПАТ "Укрсоцбанк" Головний офіс, дата прийняття документа 25.06.2013р. Посилаючись на ст.60 Закону України "Про банки і банківську діяльність", прокурор вказав, що копія касового документа (квитанції) про оплату ОСОБА_3 7920 грн. згідно договору №51 від 18.06.2013р. є банківською таємницею, а тому прокурор самостійно надати такі докази не має можливості. Підставою, з якої випливає що цей доказ, копія касового документа (квитанції) про оплату ОСОБА_3 7920грн. має ПАТ "Уксоцбанк" є те, що дану операцію було проведено саме цією банківською установою. Як стверджує прокурор, копія касового документа (квитанції) від 25.06.2013р. про оплату ОСОБА_3 7920грн. додатково підтвердить факт перерахування коштів на рахунок відповідача згідно договору №51 від 18.06.2013р. про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Коростеня та спростує доводи позивача про відсутність такого факту. Посилаючись на зазначене, прокурор просить витребувати від ПАТ "Укрсоцбанк" (03150, м.Київ, вул.Ковпака, буд.29) копію касового документа (квитанції) від 25.06.2013р. про оплату ОСОБА_3 7920 грн. згідно договору №51 від 18.06.2013р.

В засіданні прокурор підтримав заявлені ним клопотання про зупинення провадження у справі та про витребування доказів.

Розглядаючи заявлені прокурором клопотання при розгляді справи, суд, зокрема, щодо обґрунтування клопотання прокурора про витребування вказаного документа, зауважує, що, всупереч доводам прокурора, в матеріалах справи відсутня виписка фінансового управління виконавчого комітету Коростенської міської ради про оплату ОСОБА_3 7920 грн. згідно договору №51 від 18.06.2013р. про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Коростеня через ПАТ "Укрсоцбанк", на наявність якої у справі посилається прокурор у своєму клопотанні. Слід зазначити, що про відсутність у справі названої виписки фінансового управління виконавчого комітету прокурору було відомо станом на 24.12.2015р. - дату ознайомлення з матеріалами справи №906/518/15 (а.с.131). Прокурор вправі був і надалі за потреби ознайомитись з матеріалами даної справи, проте, таким своїм правом не скористався. Суд зауважує, що у разі необхідності, на думку прокурора, долучення до матеріалів справи №906/518/15 виписки фінансового управління виконавчого комітету Коростенської міської ради про оплату ОСОБА_3 7920 грн. згідно договору №51 від 18.06.2013р. про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Коростеня через ПАТ "Укрсоцбанк", надати до справи цей доказ мав можливість, проте, не подав, відповідач - Виконавчий комітет Коростенської міської ради, на стороні якого вступив у справу прокурор.

З приводу даного клопотання суд враховує, що наявність правових підстав вважати договір недійсним визначається станом на момент його укладення; а виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. З огляду на що та на предмет доказування у даній справі про визнання недійсним договору, клопотання про витребування копії касового документа (квитанції) від 25.06.2013р. про оплату ОСОБА_3 7920грн., яка за твердженням прокурора, додатково підтвердить факт перерахування коштів на рахунок відповідача згідно договору №51 від 18.06.2013р. про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м.Коростеня та спростує доводи позивача про відсутність такого факту, суд вважає безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання прокурора про зупинення провадження у справі (вх.№02-44/6/16), яке мотивоване тим, що враховуючи висновок судової почеркознавчої експертизи по справі можуть мати місце ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 Кримінального кодексу України, а тому, посилаючись на ст.ст.79,90 ГПК України, прокурор просить надіслати матеірали та повідомлення про вищевказаний факт до Коростенського відділу поліції УМВС України в Житомирській області для проведення досудового розслідування, а провадження у справі зупинити, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.4 ст.90 Господарського процесуального кодексу України, якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

У даному випадку, в ході розгляду даної справи за результатами висновку судової почеркознавчої експертизи встановлено обставину підписання оспорюваного у справі договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціально інфраструктури міста Коростеня, укладеного 18.06.2013р. між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 від імені останнього іншою особою. Саме вказана обставина є суттєвою для вирішення даного господарського спору. Разом з тим, господарським судом не досліджується у даній справі та не виявлено безпосередньо осіб (працівників сторін тощо), діяльність яких містить ознаки кримінального правопорушення. При цьому, відповідно до ст.90 ГПК України, на яку посилається прокурор, передбачено повідомлення судом про виявленні порушення законності у діяльності працівників підприємств і організацій, на вибір суду або органу досудового розслідування або прокурору. Враховуючи, що внаслідок участі у даній справі прокурору відомо про встановлену при розгляді справи експертизою обставину підписання оспорюваного у справі договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р. між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 від імені підприємця іншою особою, а також, враховуючи предмет дослідження у даній справі з вирішення господарського спору, запобігаючи також невиправданому затягуванню даного спору, суд вважає необґрунтованим клопотання прокурора про зупинення провадження у справі та відмовляє у його задоволенні.

Заслухавши при розгляді справи пояснення представників сторін та прокурора, вивчивши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2013р. до міського голови м.Коростеня від імені замовника ОСОБА_3 подано заяву (а.с.43), в якій замовник просив підготовити та надати договір про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста на реконструкцію колишнього сховища під цех по обробці каменю та офісне приміщення по АДРЕСА_1.

18.06.2013р. укладено договір №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради в особі міського голови (сторона1) та замовником ФОП ОСОБА_3 (сторона 2) (а.с.46-47). Предметом даного договору є сплата стороною 2 пайової участі у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня у зв'язку із "Реконструкцією колишнього сховища для техніки під цех по обробці каменю та офісне приміщення по АДРЕСА_1" (п.1 договору).

Відповідно до п.2.1. договору, сторона 2 перераховує кошти у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста в сумі 41172,33 грн. відповідно до розрахунку (додаток №1 до даного договору, який є невід'ємною його частиною) у строк до 18.08.2013 р. на зазначений розрахунковий рахунок.

Згідно зі ст.4.4. договору, сторона 2 несе відповідальність згідно діючого законодавства за достовірність інформації щодо кошторисної вартості об'єкта та інших показників, що надаються стороні 1.

Відповідно до п.5.3. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання стороною 2 своїх зобов'язань за цим договором.

Слід зазначити, що звернувшись до господарського суду з позовом у даній справі, підприємець ОСОБА_3 послався на те, що 12.03.2015р. Господарським судом Житомирської області винесено рішення у справі №906/269/15 за позовом Коростенського міжрайонного прокурора до фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури в розмірі 37252,33грн. основного боргу та 2388,20грн. пені, яким позовні вимоги задоволено повністю. Після отримання 31.03.2015р. копії вказаного рішення, за твердженням позивача, він вперше дізнався про те, що між ним як фізичною особою-підприємцем та Виконавчим комітетом Коростенської районної ради укладено договір №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р.

Підприємець у позові зазначив, що з копії оспорюваного договору та заяви про укладення договору в графі "підпис" стоїть не його підпис, а підпис невідомої підприємцю особи з елементами часткового наслідування почерку позивача; сам текст написаний також рукою невідомої позивачу особи з елементами часткового наслідування почерку позивача.

Підприємець ОСОБА_3 у позові та при рогляді справи стверджував, що не вчиняв жодної дії, направленої на укладення договору, не підписував вказаний договір та будь-який інший документ, який був спрямований на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків за даним договором; волевиявлення позивача щодо укладення оспорюваного договору було відсутнє.

Відповідно до письмових пояснень позивача (вх.№8258/15) останній повідомив, зокрема, про те, що до правоохоронних органів з приводу втрати та або вибуття з його володіння печатки він не звертався; із заявою про укладення договору до відповідача не звертався, спірний договір не укладав та не наділяв будь-кого з сторонніх осіб повноваженнями щодо укладення такого договору. Підприємець вказує, що дійсно збирався провести реконструкцію цеху та офісного приміщення, однак, за браком коштів та оскільки відпала така необхідність, відмовився від цього. Позивач зазначив, що певні підготовчі дії для проведення реконструкції вчиняла одна фізична особа, установчих даних якої підприємець вже не пам'ятає, оскільки домовленість між ними була усною, зокрема, про збір необхідної документації. Підприємець наголосив, що нікого із сторонніх осіб не наділяв повноваженнями на укладення будь-яких договорів, а тому, в даному випадку, було відсутнє його волевиявлення і, відповідно, спірний договір не був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Заслухавши при слуханні справи пояснення представників сторін та прокурора, враховуючи предмет доказування у даній справі за позовом про визнання недійсним договору з підстав відсутності волевиявлення особи, вказаної стороною правочину, суд погодився з доводами про те, що для підтвердження доводів, покладених в основу позовних вимог у даній справі, а саме, для встановлення факту підписання оспорюваного у справі договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р. (а.с.46-47) та заяви від 14.06.2015р., що передувала укладенню даного договору (а.с.43), певною особою - підприємцем ОСОБА_3, від імені останнього, необхідні спеціальні знання, тому суд визнав за доцільне та призначив судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Житомирській області. На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлено такі питання: 1) Чи виконаний підпис від імені ФОП ОСОБА_3 в заяві від 14.06.2013р. (а.с.43) ОСОБА_3? 2) Чи виконаний підпис від імені ФОП ОСОБА_3 на другій сторінці договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р. (а.с.46-47) ОСОБА_3?

Відповідно до висновку експерта №1/943 від 26.11.2015р. у справі №906/518/15 (а.с.119-127) за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи експерт встановив розбіжні ознаки суттєві, стійкі і достатні для висновків про те, що:

1. Підпис, який розміщений у графі "Підпис" в заяві від 14.06.2013 р. виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою;

2. Підпис, який розміщений у графі: "СТОРОНА 2 ФОП ОСОБА_3 Свідоцтво про державну реєстрацію (НОМЕР_2) від 17.02.2015 р." на другій сторінці договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013 виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою."

Відповідно до положень ст.42 Господарського процесуального кодексу України, Висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

У відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Слід зазначити, що у даному випадку, висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Житомирській області повністю відповідає встановленим до нього вимогам, в т.ч. щодо докладного опису проведених досліджень, достатньої ясності та повноти, а тому даний висновок оцінюється судом як належний доказ стосовно обставин, ним встановлених.

Вирішуючи спір, суд приймає до уваги, окрім вищевикладеного, наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності зі ст.173 Господарського кодексу України та ст.509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статті 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно ст. ст. 6, 627-629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, якою визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст.208 Цивільного кодексу України встановлено правочини, які належить вчиняти у письмовій формі, зокрема, правочини між юридичними особами та правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

За змістом ч.1, ч.2 статті 207 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.4 вказаної статті, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

У даному випадку, висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Житомирській області №1/943 від 26.11.2015р. встановлено, що підпис в заяві про надання договору від 14.06.2013р. та в оригіналі оспорюваного договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціально інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р. між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою. Зі змісту висновку вбачається, що підписи, які виконані від імені ОСОБА_3 у вказаних документах, виконані однією особою. Водночас, будь-яких доказів, пояснень та/або припущень щодо особи, якою були підписані вказані документи, сторони при розгляді даного спору не подали. Всупереч доводам відповідача та прокурора, наявності у позивача представника (представника за довіреністю, комерційного представника тощо), яким могли бути підписані вказані документи, при розгляді справи учасниками спору не доведено, матеріалами справи не підтверджено. Крім того, будь-яких вказівок щодо підписання вказаних документів представником від імені ФОП ОСОБА_3 у цих документах немає, підпис вчинено іншою особою саме від імені позивача. Відповідно, в даному випадку у суду немає необхідності та можливості давати оцінку тому, чи мала та особа, яка виконала ці підписи, необхідний обсяг цивільної дієздатності, чи вчинила його з перевищенням своїх повноважень (у разі чого обставини сплати на рахунок відповідача від імені позивача слід було б досліджувати для встановлення ймовірного схвалення даного правочину позивачем, в інтересах якого могла діяти та особа, наприклад, як представник).

Разом з тим, за відсутності підпису підприємця ОСОБА_3 як на заяві від 14.06.2013р., так і на оспорюваному договорі №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціально інфраструктури міста Коростеня від 18.06.2013р. між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, неможливо стверджувати про наявність волевиявлення останнього щодо укладення оспорюваного правочину, а тому має місце порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених ч.3 ст.203 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Враховуючи, що при укладенні оспорюваного договору порушено вимоги ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України, у відповідності до приписів ст.215 ЦК України, договір №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціально інфраструктури міста Коростеня між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 від 18.06.2013р. слід визнати недійсним.

Статтею 236 Цивільного кодексу України передбачено, що нікчемний правочин, або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За змістом ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Частиною 3 ст.207 Господарського кодексу України визначено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

У відповідності до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, доводи відповідача та прокурора, якими останні мотивували заперечення позовних вимог у справі, свого підтвердження при розгляді справи не знайшли, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами та положеннями чинного законодавства України.

За таких обставин, позовна вимога про визнання недійсним оспорюваного договору №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 від 18.06.2013р. підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України, сплата судового збору за розгляд справи покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним договір №51 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Коростеня між Виконавчим комітетом Коростенської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 від 18.06.2013р.

3. Стягнути з Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (11500, Житомирська обл., м.Коростень, вул.Грушевського,22, ідентифікаційний код 04053507) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.02.16

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - в справу

2, 3 - сторонам (реком.)

4 - прокурору Житомирської області