донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

27.01.2016 року справа № 905/1306/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропільвугілля», м. Добропілля, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від22.10.2015 року
по справі№ 905/1306/15 (суддя: Огороднік Д. М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна компанія «Техномрія», м. Харків
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропільвугілля», м. Добропілля, Донецька область
простягнення 161 914, 94 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна компанія «Техномрія», м. Харків (далі «Позивач») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення суми заборгованості та неустойки за поставлений товар за договором № 20-ДУ-УМТС від 14.01.2015 року (далі «Договір») з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропільвугілля», м. Добропілля, Донецька область (далі «Відповідач») у розмірі 165 154,94 грн..

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.10.2015 року у справі № 905/1306/15 позов було задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму основного боргу у розмірі 142 941,84,84 грн., пеню у розмірі 18 711,01 грн., судовий збір у розмірі 3 233,06 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2015 року у справі № 905/1306/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог Позивача в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а висновки, покладені в основу зазначеного рішення, не відповідають обставинам справи, у звязку з чим рішення підлягає скасуванню. Зокрема, Відповідач зазначає, що на виконання умов договору Позивачем на надано рахунку-фактури на оплату товару, а отже зобовязання, з боку Відповідача не може бути виконане, внаслідок прострочення Товариства з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна компанія «Техномрія», м. Харків.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.12.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.01.2016 рік.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля, Донецька область.

Представник Позивача в судовому засіданні надав заперечення на апеляційну скаргу та звернувся до суду з проханням рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2015 року у справі № 905/1306/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля, Донецька область без задоволення.

Представник Відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2015 року у справі № 905/1306/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна компанія Техномрія, м. Харків в повному обсязі.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.01.2015 року між Сторонами був підписаний договір № 20-ДУ-УМТС згідно з яким постачальник зобовязується поставити покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення (далі «Товар»), в асортименті, кількості, в термін, по ціні та якісним характеристикам, узгодженими між сторонами в договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами вказаного договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2. Договору Покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлену у його власність продукцію у відповідності до умов Договору.

Приписами п. 4.3 Договору встановлено, що Постачальник зобовязаний надати Покупцеві наступні товаросупровідні документи:

· рахунок;

· податкову накладну;

· видаткову накладну;

· відповідні товаросупровідні накладні (залізнична (товаро транспортна) накладна);

· сертифікат якості та/або паспорт;

· сертифікат відповідності ( у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації);

· дозвіл Держнаглядохоронпраці ( у випадку, якщо отримання даного документу обовязкове відповідно до норм діючого законодавства);

· інструкцію (керівництво) з експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений);

· технічну документацію, передбачену п. 2.3 цього Договору;

Згідно з п. 4.4 Договору, у випадку надходження продукції без товаросупровідних документів, що потягне за собою неможливість здійснення приймання за кількістю та/або якістю та/або комплектністю, покупець вправі відмовитись від приймання поставленої партії.

Відповідно до п. 4.7 Договору датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідному супроводжувальному документі.

21.04.2015 року, сторонами було укладено додаткову угоду до Договору № 20-ДУ-УМТС від 14.01.2015 року ( далі «Додаткова угода»), відповідно до п.1 якої, розрахунок за поставлену продукцію за договором здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (пяти) робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору, якщо інший більший термін відстрочки не зазначений у відповідній специфікації. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Сторонами було підписано Специфікації до даного Договору, які є невідємними частинами останнього:

· специфікація від 14.01.2015 на суму в розмірі 36 565, 20 грн.;

· специфікація від 14.01.2015 на суму в розмірі 7 841,69 грн.;

· специфікація від 21.01.2015 на суму в розмірі 7 776,00 грн.;

· специфікація від 21.01.2015 на суму в розмірі 16 925, 75 грн.;

· специфікація від 21.01.2015 на суму в розмірі 53 492, 40 грн.;

· специфікація від 21.04.2015 на суму в розмірі 10 015, 44 грн.,

якими визначено асортимент, кількість, ціну, термін поставки товару та загальну вартість продукції.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати поставленої позивачем продукції на суму 142 941,84 грн. у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Як підставою для скасування рішення, заявник апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 4.7 Договору прострочка виконання зобовязання з оплати товару повинна відраховуватися з дати, яку представник Покупця, як це передбачено умовами Договору, повинен вказати на видаткових накладних про приймання продукції, але в видаткових накладних, які Позивач надав в позовній заяві, як доказ поставки продукції, представником Покупця не вказана дата приймання продукції.

На підставі зазначеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропільвугілля» вважає, що позивач по справі не довів належними та допустимими доказами дату поставки продукції по Договору, а отже, у відповідача відсутнє порушення зобовязання по оплаті поставленої продукції.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на виконання умов п.1. Додаткової угоди та розділу 4 Договору позивач не надав до суду доказів передання Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропільвугілля» рахунків на оплату за поставлену продукцію, без яких боржник не може виконати свого зобовязання.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Відповідно до п. 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965р. № П-6 (приймання продукції по кількості) здійснюється за транспортними і супровідними документам (рахунком-фактурою, специфікацією, описом, пакувальними ярликами тощо) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідач не заперечує проти отримання від позивача товару, однак відповідних актів, з яких вбачалося б про відсутність дати приймання продукції у видаткових накладних та розрахунків фактур чи доказів наявності будь-яких заперечень під час отримання товару, у відповідності до цієї Інструкції, Відповідачем не надано, що спростовує його твердження про відсутність порушення зобовязання по оплаті поставленої продукції.

Згідно ч. 1 ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Виходячи зі змісту статей 688 та 690 Цивільного кодексу України, товари, від яких покупець відмовився, повинні прийматися ним за відповідальне зберігання.

Матеріали справи не містять доказів відмови від продукції та прийняття її у встановленому порядку на відповідальне зберігання.

Тому висновок місцевого господарського суду про те, що продукція за договором була поставлена позивачем відповідачу у відповідності до його умов, умов додаткової угоди та умов специфікацій є цілком обґрунтованим.

Відповідачем отримано товар за видатковими накладними: № 30 від 29.01.2015року; № 32 від 29.01.2015 року; № 33 від 29.01.2015 року; № 34 від 29.01.2015 року; № 35 від 29.01.2015; № 38 від 29.01.2015 року; № 37 від 29.01.2015; № 36 від 29.01.2015 року; № 42 від 29.01.2015 року; № 43 від 29.01.2015 року; № 45 від 29.01.2015 року; № 44 від 29.01.2015року; № 50 від 05.02.2015 року; № 81 від 09.02.2015 року; № 83 від 09.02.2015 року; № 66 від 09.02.2015 року; № 78 від 09.02.2015 року; № 80 від 09.02.2015 року; № 84 від 09.02.2015 року; № 86 від 09.02.2015 року; № 68 від 09.02.2015 року; № 69 від 09.02.2015 року; № 70 від 09.02.2015 року; № 71 від 09.02.2015 року; № 88 від 09.02.2015 року; № 90 від 10.02.2015 року; № 91 від 10.02.2015 року; № 92 від 10.02.2015 року; № 93 від 10.02.2015 року; № 89 від 10.02.2015 року; № 97 від 11.02.2015 року; № 103 від 11.02.2015 року; № 312 від 24.04.2015 року; № 310 від 24.04.2015 року; № 307 від 24.04.2015 року; № 309 від 24.04.2015 року; № 313 від 24.04.2015 року на загальну суму 142 941,84 грн., які підписані сторонами без будь-яких зауважень та заперечень, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач погодився із зазначеними на видаткових накладних датами, а отже, датою поставки - є дата складання видаткових накладних.

Відтак, у відповідача виник обов'язок з проведення розрахунку за відпущений позивачем товар.

Отже, отримавши товар та не сплативши його вартість в повному обсязі, Покупець порушив вимоги Договору та вимоги ст. 692 ЦК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України, як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропільвугілля», м. Добропілля, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2015 року у справі № 905/1306/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 ГСДО;

1 до справи;

1 ДАГС.