ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р. Справа № 909/1244/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю. І.,

секретар судового засідання Левицький Ю.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - провідний юрисконсульт, (довіреність №3 від 07.12.15),

від відповідача: не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Солотвинське лісове господарство" (вул. Грушевського, 22, смт. Солотвино, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77753)

до відповідача: приватного підприємства "Брати КІП" (с. Підбережжя, м. Болехів, Долинський район, Івано-Франківська область, 77212)

про стягнення коштів в сумі 649320,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

ДП "Солотвинське лісове господарство" звернулося до господарського суду з позовом до ПП "Брати КІП" про стягнення 575 552,41 грн.

Ухвалою суду від 09.11.15 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 08.12.15, за результатами якого розгляд справи відкладено на 05.01.2016.

Представником позивача подано клопотання (вх. №143/16 від 05.01.2016) про збільшення розміру позовних вимог на суму 73768,53 грн. В даному клопотанні позивач зазначає, що на актом ревізії фінансової інспекції встановлено те, що, при зверненні з позовом, ДП "Солотвинське лісове господарство" не нарахувало пеню за несвоєчасну оплату за отриманий товар та те, що ним було помилково занижено ціну продукції при її відвантаженні на користь відповідача, що призвело до недоотримання коштів підприємством на суму 73768,53 грн., а тому заявник просить збільшити розмір позовних вимог.

Представником відповідача подано заяву (вх. №144/16 від 05.01.2016) про продовження строку розгляду спору у зв'язку з можливістю мирного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 05.01.2016 продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 21.01.2016.

В судовому засіданні 21.01.2016 представником позивача підтримано позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання 21.01.2016 не з'явився, проте подав заяву (вх.№725/16 від 20.01.2016) про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому законодавством.

З поданої представником відповідача заяви (вх.№725/16 від 20.01.2016) вбачається, що його повідомлено належним чином про відкладення розгляду справи на 21.01.2016.

Частиною 3 статті 69 ГПК України передбачено можливість господарського суду продовження строку розгляду спору у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи те, що передбачений ГПК України строк розгляду справи минув, відповідач явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву не подав, проте, судом його було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, тому справу розглянуто на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходивши з наступного:

між ДП "Солотвинське лісове господарство" та ПП "Брати КІП" укладено ряд договорів, зокрема, договір купівлі-продажу №39 від 16.04.2015, (далі - Договір 1), договір купівлі-продажу від 25.06.2015 (далі - Договір 2) та договір купівлі-продажу від 24.07.2015 (далі Договір 3).

Відповідно до умов вказаних договорів ДП "Солотвинське лісове господарство" (позивач, продавець) зобов'язалося передавати у власність ПП "Брати КІП" (відповідач, покупець) продукцію, а останній, в свою чергу, зобов'язався приймати товар і оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених укладеними Договорами.

Зазначеними Договорами передбачено передачу товару, зокрема, такої лісопродукції: дрова технологічні м'ягколистяні (жердини), пиломатеріали хвойних порід, дрова технологічні хвойних порід та пиловник хвойний III сорту.

Додатковою угодою до Договору 3 збільшено розмір поставки лісопродукції у серпні.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов Договору 1 позивачем відвантажено на користь відповідача лісопродукцію, що підтверджується нарядами на відпуск лісоматеріалів: №01396 від 24.04.2015, №01415 від 30.04.2015, №01422 від 04.05.2015, копії яких долучено до матеріалів справи.

Виконуючи умови Договору 2 продавцем поставлено на адресу покупця товар, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії нарядів на відпуск лісоматеріалів: №01585 від 25.06.2015, №01586 від 26.06.2015, №01601 від 01.07.2015, №01607 від 02.07.2015.

Факт виконання позивачем умов Договору 3 підтверджується долученим копіями нарядів на відпуск лісоматеріалів: №01702 від 27.07.2015, №01703 від 28.07.2015, №01739 від 04.08.2015, №01792 від 14.08.2015, №01793 від 17.08.2015.

Отримання лісопродукції відповідачем підтверджується підписом директора ПП "Брати КІП" та відтиском печатки підприємства на вказаних вище нарядах на відпуск лісоматеріалів.

Крім того, ДП "Солотвинське лісове господарство" оплатило послуги по перевезенню лісоматеріалів залізничним транспортом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 7.1, 7.2, 7.3 Договорів 1,2,3 встановлено, що оплата партії товару здійснюєтьсяться шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно виставленого рахунку протягом п'ятнадцяти днів з моменту відвантаження продукції, банківські витрати, пов'язані із перерахуванням коштів, оплачуються покупцем. Оплата послуг по залізнодорожній доставці продукції на станцію Констянтинівка здійснюється покупцем згідно виставлених рахунків продавцем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав взяті на себе зобов'язання виконував неналежним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

На його адресу відповідача позивачем було надіслано претензію на суму 575552,41 грн. №25 від 14.09.2015.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що ПП "Брати КІП" жодним чином не відреагувало на вказану претензію та на даний час заборгованість не погасило.

При цьому, представником позивача подано клопотання (вх. №143/16 від 05.01.2016) про збільшення розміру позовних вимог на суму 73768,53 грн., посилаючись те, що ревізією фінансово-господарської діяльності ДП "Солотвинське лісове господарство", проведеною Тисменицькою міжрайонною ДФІ, встановлено факт завдання матеріальної шкоди в зв'язку з недоотримання позивачем коштів від ПП "Брати КІП".

Згідно з актом ревізії №710-15/16 від 18.12.2015 ДП "Солотвинське лісове господарство" не нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату за отриманий товар та помилково нараховано продукцію по заниженим цінам, в зв'язку з чим підприємству завдано матеріальної шкоди на 73768,53 грн.

Дослідивши акт ревізії №710-15/16 від 18.12.2015, суд вважає за необхідне зазначити, що зазначений акт не визначений законодавством як безумовний доказ. Обставини вказані в акті повинні підтверджуватись належними доказами у відповідності до ст.ст. 33, 34 ГПК України. Отже, акт ревізії не може вважатися допустимим доказом порушення відповідачем зобов'язань за укладеними між сторонами Договорами.

Посилання позивача на акт, як на доказ на підставі якого необхідно стягнути з відповідача кошти, суд не приймає до уваги, оскільки, як з матеріалів справи вбачається, що Договорами не передбачено відповідальність за порушення зобов'язань у вигляді сплати пені, при цьому в договорах сторонами погоджено суми, на які позивачем поставлявся товар.

Разом з тим, висновок фінансової інспекції не підтверджений будь-якими розрахунками та нарахована сума збитків документально не підтверджена.

З огляду на приписи ст.ст. 627, 629 ЦК України виявлені контролюючим органом у акті перевірки порушення не мають відношення до укладених між сторонами договорів, не впливають на їхні умови і не можуть їх змінювати.

В поданому клопотанні (вх. №143/16 від 05.01.2016) про збільшення розміру позовних вимог позивачем не наведено суду належних доказів того, що відповідачем було завдано збитків саме в заявленій сумі, не підтверджено наявність вини відповідача та не відображено яким чином збитки обраховані.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

З врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 575 552,41 грн.

Судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 22, 33, 34, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Брати КІП" (с. Підбережжя, м. Болехів, Долинський район, Івано-Франківська область, 77212, код 35799355) на користь Державного підприємства "Солотвинське лісове господарство" (вул. Грушевського, 22, смт. Солотвино, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77753, код 22184176) кошти в сумі 575 552,41 грн. (п'ятсот сімдесят п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят дві гривні сорок одна копійка) та судовий збір в розмірі 8633,28 грн. (вісім тисяч шістсот тридцять три гривні двадцять вісім копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю. І.

Повне рішення складено 03.02.2016.