ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа № 909/883/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Гарант-Сервіс" (надалі ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс"), б/н від 03.11.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/5159/15 від 11.11.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2015р.

у справі № 909/883/15

за позовом: ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс", м. Івано-Франківсь

до відповідача-1: Угринівської сільської ради, с. Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область

до відповідача-2: Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській

області, м. Івано-Франківськ

про визнання незаконним (в частині) рішення сільської ради та визнання недійсним (в частині) Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2. - представник (довіреність б/н від 11.06.2015р.);

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2015р. у справі №909/883/15 (суддя Фриз М.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав для визнання незаконним рішення Угринівської сільської ради від 05.07.2012р. та визнання недійсним Державного акту на право постійного користування серії ЯЯ№128382 від 28.11.2012р., оскільки останнім не подано доказів в підтвердження факту накладення земельної ділянки, як в розмірі 0,1453 га, так і будь-якому іншому розмірі, а також не вказано фактичного місцезнаходження такого накладення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що належним доказом накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача є лист Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області № 4044/07/55 від 03.12.2014р., в якому вказано про порушення права позивача на користування і розпорядження земельною ділянкою, також зобовязано відповідача-2 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки кадастровим № :17:199:0454 в натурі. Крім того, дане накладення ділянок загальною площею 0,016 га підтверджується і у поясненнях до висновків експертного дослідження № 4/10/15 від 16.10.2015р.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 11.11.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_3, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляду на 03.12.2015р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.12.2015р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 11.01.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.01.2016р.

Скаржник в судовому засідання 21.01.2016р. доводи апеляційної скарги підтримав повністю. На підтвердження своїх доводів подав клопотання від 21.01.2016р. про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (зареєстроване в канцелярії суду за вх№ 01-04/396/16 від 21.01.2016р.).

Угринівська сільська рада уповноважено представника в судові засідання жодного разу не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області в судове засідання 21.01.2016. уповноваженого представника не забезпечила, надіслала клопотання № 01-ю/08/19 від 20.01.2016р. про відкладення розгляду справи в звязку з тим, що уповноважений представник зайнятий в іншому судовому засіданні (зареєстроване в канцелярії суду за вх№ 01-04/343/16 від 20.01.2016р.).

Апеляційна інстанція вважає дане клопотання необґрунтованим, оскільки сторона не позбавлена права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з нею трудовими відносинами. Крім того, колегія суддів зазначає, що за клопотанням відповідача-2 розгляд апеляційної скарги вже відкладався. Відтак, з огляду на викладене, а також на обмеженість процесуальних строків для розгляду спору, суд відхиляє клопотання Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області про відкладення розгляду справи.

У попередніх судових засіданнях представник відповідача -2 проти доводів, наведених скаржником, заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, в письмових пояснення № 0-9-8.8-638/0/2-16 від 20.01.2016р., просить суд розглядати дану справу за відсутності його представника (зареєстроване в канцелярії суду за вх№ 01-04/368/16 від 20.01.2016р.).

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно Державного акту серії ІФ №066810 за ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,30 га, яка знаходиться в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області по Калуській трасі - згідно плану земельної ділянки, вказаному в Державному акті (а.с. 19-20 том І).

Вказана земельна ділянка була придбана ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" на підставі договору купівлі-продажу з Угринівською сільською радою, нотаріально посвідченого 08.06.2005р. приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за №1638, кадастровий номер даної земельної ділянки :17:197:0001. Земельна ділянка була надана для будівництва автогазозаправної станції та пункту обслуговування автомобілів, відповідно земельна ділянка буда відведена в натурі у відповідних межах та площі (а.с. 95 том І).

18.09.2008р. ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" придбало у ОСОБА_6 ще одну земельну ділянку площею 0,14 га в с. Угринів, кадастровий номер :17:197:0002 на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за №4097, (а.с. 96-99 том І).

Вказана земельна ділянка знаходиться поряд (межує) з раніше придбаною позивачем земельною ділянкою 0,30 га, також відведена в натурі.

Як стверджує позивач, на земельній ділянці площею 0,30 га ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" було збудовано приміщення автомобільного газозаправочного пункту - с. Угринів, Калуське шосе, 28 Тисменицького району, яке належить товариству на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 22.06.2006р. та витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2006р., реєстр №15161542 (а.с. 21-22 том І).

Позивач звернувся у відділ Держземагентства в Тисменицькому районі за отриманням витягу з Державного земельного кадастру на обидві земельні ділянки, на що була отримана відмова. Так, у листі від 03.12.2014р. №4044/07/55 Головне управління Держземагентства в Івано-Франківській області повідомило, що земельна ділянка площею 18,1394 га рішенням Угринівської сільської ради від 05.07.2012р. б/н

в межах села Угринів була передана Державній службі автомобільних доріг України в Івано-Франківській області для обслуговування автомобільної дороги Н-09 Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів. Крім того, у вказаному листі зазначено, що згідно виготовленої технічної документації з відновлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :17:197:0001, площа перекриття із земельною ділянкою :17:199:0454, що перебуває в постійному користуванні служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області становить - 0,1453 га. (а.с. 25 том І).

Позивач вважає, що Угринівською сільською радою при постановленні рішення від 05.07.2012р. про передачу земельної ділянки Службі Автомобільних доріг без погодження меж з ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" (а.с. 62 том І), а також без відведення її в натурі було порушено норми вимог земельного та цивільного законодавства та порушено право власності позивача на земельну ділянку.

З огляду на викладене, позивач просить суд: 1) визнати незаконним рішення Угринівської сільської ради від 05.07.2012р. про передачу в постійне користування Службі автомобільних доріг в Івано-Франківській області земельної ділянки яка юридично накладається на земельну ділянку ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс", 2) визнати недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою Службі автомобільних доріг в Івано-Франківської області серії ЯЯ №128382 від 28.11.2012р..

Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області вказує на те, що автомобільна дорога Н-09 Мукачево-Львів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2012р. №301 "Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення" є автомобільною дорогою загального користування загального значення. Відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради депутатів трудящих №337/2 від 17.08.1973р. на загальнодержавних шляхах залишено максимальну ширину смуги відводу - 39 м (тобто по 19,5 м в обидві сторони від осі дороги). На сьогоднішній день частина смуги відведення автомобільної дороги загального користування державного значення Мукачеве-Львів знаходиться у власності приватної організації (а.с. 69 том І).

Вказує на те, що земельна ділянка площею 0,30 га включає в себе частину смуги відведення автомобільної дороги загального користування Мукачеве Львів, доказом чого, на його думку, є експлікація угідь, що міститься в технічній документації по земельно-кадастровій інвентаризації та виготовленню документів, і посвідчують право постійного користування земельними ділянками в смузі відчуження автомобільної дороги державного (національного) значення Н-09 Мукачеве - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів км 302+749+318+079 на ділянках, що визначені для обслуговування Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області на території Тисменицького району (а.с. 63-64 том І).

Відтак, відповідач-2 вважає, що відведення у 2005 році товариству "Укр-Гарант-Сервіс" вищевказаної земельної ділянки, що межує з автомобільною дорогою державного значення, здійснене без погодження зі Службою автомобільних доріг як власником дороги, що є порушенням норм земельного законодавства.

Таким чином, відповідач-2 просить суд відмовити ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" у задоволенні позовних вимог.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст. 14 Конституції України).

Згідно ч.1 ст. 127 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності громадянам та юридичним особам, які мають право на набуття земельних ділянок у власність, а також іноземним державам відповідно до цього Кодексу.

Статтею 131 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Приписами ч.1, ч.2 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст. 126 ЗК України в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Як зазначалося вище, ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" видано Державний акт серії ІФ № 066810 від 08.07.2005р. на право власності на земельну ділянку площею 0,30 га, кадастровий номер земельної ділянки 171970001 та Державний акт серії ЯЖ № 554357 від 26.01.2009р. на право власності на земельну ділянку площею 0,14 га, кадастровий номер земельної ділянки :17:197:0002, які знаходяться с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с. 19-20, 23-24 том І).

Тобто, ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" набуло право власності на дані земельні ділянки в порядку, передбаченим Земельним кодексом України.

Стаття 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає права юридичних осіб на одержання земельних ділянок із земель комунальної і державної власності у постійне користування та встановлює повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо вирішення питання про надання таких земель у постійне користування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Як зазначалося вище, 05.07.2012р. Угринівська сільська рада Тисменицького району Івано-Франківської області прийняла рішення, яким передала у постійне користування Службі автомобільних доріг в Івано-Франківській області земельні ділянки площею 18,1394 га для обслуговування дорожнього господарства, що знаходяться в межах с. Угринів Тисменицького району та зобовязала оформити державні акти, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками (а.с. 62 том І).

На підставі вказаного рішення Службі автомобільних доріг України в Івано-Франківській було видано, зокрема, Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №128382 площею 8,5323 га (а.с. 73 том І).

Згідно з ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

У пункті в) частині 1 статті 2 Закону України «Про землеустрій» зазначено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Проте, з експлікації угідь, які знаходяться в матеріалах справи, не вбачається погодження відповідачем-2 Службою автомобільних доріг меж з ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс", як суміжного землекористувача (а.с. 63-64).

Враховуючи вищенаведені норми права, колегія суддів вважає, що при виготовленні правовстановлюючих документів Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області технічна документація потребувала погодження меж з ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс", як суміжного землекористувача, а також відведення її в натурі, проте, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Як стверджує позивач, про факт накладення земельної ділянки відповідача-2 на суміжну ділянку ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" загальною площею 0,30 га, товариство довідалося, коли звернулося у відділ Держземагенства в Тисменицькому районі за отриманням витягу з Державного земельного кадастру на свої земельні ділянки

Так, зі змісту листа Головного управління Держкомагенства в Івано-Франківській області № 4044/07/55 від 03.12.2014р. вбачається, що на земельну ділянку з кадастровим номером :17:19760002 (площею 0,14 га) ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" надано витяг з Державного земельного кадастру НВ-014. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером :17:197:0001 то в базі даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру інформація відсутня (а.с. 25 том І).

Зі змісту ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» вбачається, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Пунктом 2 ст.5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Як вбачається з листа головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі № 29-28-99.4-4490/2-15 від 24.12.2015р. земельна ділянка за кадастровим номером :17:197:0001 ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" відсутня в автоматизованій системі Державного земельного кадастру. Однак, останній інформує, що Тисменицьким районним відділом Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» було прийнято обмінний файл, про що свідчить штам на титульній сторінці технічної документації по оформленню права власності на земельну ділянку від 21.06.2005р., проте не перенесено до Державного реєстру земель (долучений до матеріалів апеляційного провадження згідно клопотання, яке зареєстроване в канцелярії суду за вх№ 01-04/84/16 від 11.01.2016р.).

15.05.2014р. відділ Держгеокадастру у Тисменицькому районі звернувся до Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області листом № 67/07/02/18, в якому повідомив про виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, у документації із землеустрою помилки, а саме: у координатах, що свідчать про неправильне місце розташування земельної ділянки відповідача-2. Відповідно зазначив, що для виправлення даної помилки, Службі автомобільних доріг в Івано-Франківській області необхідно виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Відповідно до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20 жовтня 2011 року у заяві N 29979/04 "Рисовський проти України" принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. "...Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються..."

За таких обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що є неприпустимим позбавлення ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" його права розпоряджатися своєю власністю лише з тієї підстави, що органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, у документації із землеустрою було допущено помилку, а саме: не внесено даних земельної ділянки ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" до автоматизованої системи Державного реєстру земель.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

З врахуванням, зокрема, вимог ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" не може відповідати за помилки органу місцевого самоврядування при прийнятті ними рішень, а відтак його не може бути позбавлено конституційного права, оскільки він добросовісно, відкрито та на законних підставах набув права власності на земельні ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що рішення Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 05.07.2012р. про передачу у постійне користування Службі автомобільних доріг в Івано-Франківській області земельні ділянки площею 18,1394 га для обслуговування дорожнього господарства, що знаходяться в межах с. Угринів Тисменицького району, не відповідає вимогам чинного на момент прийняття законодавства України.

Відтак, рішення, яке слугувало підставою для подальшого оформлення державних актів на право власності на спірні земельну ділянку, підлягає скасуванню у судовому порядку.

Пунктом 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011р. встановлено, що державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Враховуючи, що Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №128382 площею 8,5323 га було видано Службі автомобільних доріг в Івано-Франківській області на підставі рішення, то встановлення судом його невідповідності вимогам чинного на момент прийняття законодавства України свідчить про відсутність правових підстав для видання відповідачу-2 відповідного акта на право постійного користування на землю, а тому вимога позивача про визнання недійсними такого акта є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" б/н від 03.11.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/5159/15 від 11.11.2015р.) задоволити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2015р. у справі № 909/883/15 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати незаконним Рішення Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області шостого скликання від 05.07.2012р. «Про затвердження технічної документації земельно-кадастровій інвентаризації земельних ділянок для передачі їх в постійне користування».

Визнати недійсним Державний акт серії ЯЯ №128382 від 28.11.2012р. на право постійного користування земельною ділянкою Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області.

3. Стягнути з Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (вул. Польова,1, с.Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область) на користь ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" () судового збору в розмірі 1218 грн. за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області () на користь ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" () судового збору в розмірі 1218 грн. за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (вул. Польова,1, с.Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область) на користь ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" () судового збору в розмірі 1339,80 грн. за подання позовної заяви.

6. Стягнути з Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області () на користь ТзОВ "Укр-Гарант-Сервіс" () судового збору в розмірі 1339,80 грн. за подання позовної заяви.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

8. Господарському суду Івано-Франківської області видати відповідні накази.

9. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1