РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/29987/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 3017,44 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП. За клопотанням представника Позивача розгляд справи здійснюється за його відсутності.

Відповідач не скористався своїм правом направити повноважного представника у судове засідання, а у поданому відзиві заперечував проти позову, оскільки Позивачем не було надано договір добровільного страхування, який би діяв на час ДТП, отже страхова виплата відбулась поза договором страхування.

Позивачем не було виконано вимоги ухвали суду та не було надано договір добровільного страхування від 07.05.2013 №28-0199-0510-1042, який зазначений у страховому акті №ССКА-2607 та на укладення якого є посилання у позові, тому суд за ст. 75 ГПК України здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013 по вул. 50 років оборони Луганська в м. Луганськ була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, що призвело до зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, чим порушив ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідками ДАІ про ДТП, копія яких міститься у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_2 (Автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» на праві власності, був під керуванням ОСОБА_2 на час ДТП.

На підставі вищевказаного, та за посиланнями Позивача - на підставі Договору добровільного страхування від 07.05.2013 №28-0199-0510-1042 з додатком, а також враховуючи перевірені судом та залучені до справи рахунок СТО Автомобіля від 18.11.2013 на суму 4671,79 грн. та калькуляцію AUDATEX, Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 3527,44 грн., за згодою власника Автомобіля, на ремонтне СТО Автомобіля.

Суд визнає обґрунтованими заперечення проти позову Відповідача в частині не доведення Позивачем, що відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3527,44 грн. за пошкодження Автомобіля у ДТП відбулось не на підставі Договору добровільного страхування від 07.05.2013 №28-0199-0510-1042 з додатком, оскільки всупереч наведеним у позові посиланням та вимогам ухвали суду Позивач указаного договору з додатком суду не надав.

З огляду на наведене Позивач не довів перехід до нього на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України права вимоги, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом із цим, як на підставу позову, Позивач посилається також на ст. 1191 ЦК України, відповідно до якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відтак Позивач, відшкодувавши потерпілому у ДТП шкоду у розмірі 3527,44 грн., отримав право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки інший розмір не встановлений законом.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_1, автомобіля «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП підтверджено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1, як особи, яка експлуатує автомобіль «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АЕ/0762025 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 50000 грн., франшиза - 510).

Отже, на Відповідача вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації ОСОБА_1, автомобіля «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1.

Матеріалами справи підтверджується, що ремонт на СТО Автомобіля фактично коштував 4671,79 грн. (рахунок СТО), а Позивач відшкодував шкоду в розмірі 3527,44 грн., виплативши указану суму за згодою власника Автомобіля на ремонтне СТО.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вартості ремонту Автомобіля після ДТП на СТО та розміру здійсненого Позивачем відшкодування.

Доводів та доказів наявності у деталей Автомобіля коефіцієнту зносу Відповідач суду не навів і не надав.

Судом встановлено, що наведені у рахунку СТО матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідках ДАІ та фотографіях пошкоджень, і Відповідачем не надано доказів протилежного.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Вимогу Позивача (заява від 18.07.2014) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, яка була направлена Відповідачу 23.07.2014, останній залишив без відповіді та реагування у встановлений ст. 530 ЦК України 7ми денний строк.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АЕ/0762025 та положення ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» та статей 1191, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду не більше фактичної вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля на СТО (4671,79 грн.), виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою відшкодування (3527,44 грн.), але при цьому в межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (50000 грн.), за мінусом франшизи (510 грн.), та отже в сумі 3017,44 грн.

Відповідач у добровільному порядку Позивачу суму відшкодування (матеріальної шкоди) не виплатив. З огляду на все вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України у сумі 1218 грн. покладається на Відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позаяк Позивачем клопотання про повернення переплати судового збору не заявлялося, то судом питання про його повернення у межах даної ухвали не вирішується.

Посилання Відповідача про використання Позивачем платіжного доручення № 3574 від 16.03.2015, як доказу сплати судового збору у іншій справі, судом відхилено як необґрунтоване, оскільки не надано жодних доказів на обґрунтування такого твердження.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, літера А; ідентифікаційний код 30859524) 3017 (три тисячі сімнадцять) грн. 44 коп. відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, а також 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.01.2016

Суддя Сташків Р.Б.