номер провадження справи 17/165/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016 Справа № 908/5663/15

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю АЙСБЛІК, 65026, м. Одеса, вул. Пастера, буд. 29

до відповідача: публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72

про визнання недійсним пункту договору

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність від 21.12.15 № 20-8

СУТЬ СПОРУ:

11.11.15 до господарського суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю АЙСБЛІК (далі ТОВ АЙСБЛІК) з позовною заявою до публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (надалі ПАТ ЗМК Запоріжсталь) про визнання недійсним п. 9.1. договору купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів від 01.01.15 № 14299304/1/15/2.

11.11.15 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 11.11.15 судом порушено провадження у справі 908/5663/15, якій присвоєно № провадження 17/165/15. Судове засідання призначено на 09.12.15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи. Крім того, вказаною ухвалою суд попередив сторони про відповідальність за невиконання вимог ухвал суду у цій справі в порядку ст. 83 ГПК України.

У звязку із неявкою представників сторін та неподанням витребуваних судом документів ухвалою від 09.12.15 судом розгляд справи відкладено на 11.01.16.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні 11.01.16, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику відповідача розяснено про час написання рішення у повному обсязі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на приписи ст.ст. 11, 509, 526, 629, 632, 651, 712 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 188, 193 ГК України та вказує, що 01.01.15 між сторонами укладено договір купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів № 14299304/1/15/2 за умовами ч.3 п. 11.5 якого договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін або за вимогою постачальника в односторонньому порядку про що постачальник інформує покупця будь-якими засобами зв'язку (телеграма, телефонограма, факс, електрона пошта). Дія цього договору припиняється після спливу 20 календарних днів з моменту направлення на адресу покупця вказаної в цьому пункті вимоги про розірвання договору. З урахуванням положень вказаного пункту, відповідач направив на адресу позивача лист від 29.07.15 №18/1130521, яким повідомив про свій намір в односторонньому порядку розірвати договір у відповідності із п. 11.5 договору. Позивач вважає, що п. 11.5 договору від 01.01.15 №14299304/1/15/2 є недійсним як такий, що не відповідає діючому законодавству, а саме ч. 1 ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України, оскільки право постачальника розірвати договір не обумовлене жодними на те причинами, тобто відсутня встановлена передумова для одностороннього розірвання договору, внаслідок настання якої у сторони з'являється таке право. Крім того, зазначає, що покупець і постачальник передбачили у п. 11.6 договору необхідність погодження всіх змін і доповнень до нього шляхом підписання уповноваженими особами та скріплення печатками, що виключає односторонні дії сторін всупереч досягнутим домовленостям. Разом з тим, у прохальній частині позовної заяви позивач у справі просить суд визнати недійсним п. 9.1. договору купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів від 01.01.15 №14299304/1/15/2, укладений між ТОВ АЙСБЛІК і ПАТ ЗМК Запоріжсталь в частині права постачальника на одностороннє розірвання договору, що передбачено 9.1. договору.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві від 29.12.15 № 11/2086734 (ли), вважає заявлені позовні вимоги ТОВ АЙСБЛІК безпідставними, оскільки на думку відповідача сторони в договорі купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів від 01.01.15 повністю врегулювали та чітко узгодили порядок зміни та розірвання договору, а саме у п. 11.5 договору. Також зазначає, що сторони свідомо домовились, що право на одностороннє розірвання договору належить лише постачальнику (відповідачеві) та не обмежили його будь-якими умовами або підставами. Зважаючи на надане законом і договором право, відповідач реалізував його шляхом направлення ТОВ "Айсблік" листа від 29.07.15 №18/1130521, в якому висловив свою вимогу про розірвання договору з 18.08.15. Також зазначає, що жодної відповіді, що містила б позицію позивача про згоду чи незгоду з фактом розірвання договору купівлі-продажу, не надходило на адресу відповідача. Крім того, відповідач не погодився з твердженням позивача про те, що «...обов'язковою передумовою для односторонньої зміни договору або відмови від нього незалежно від особливостей відносин сторін є порушення договору», оскільки зазначений висновок не ґрунтується на чинному законодавстві, яке прямо передбачає право сторони на розірвання договору (відмову від договору) в односторонньому порядку, якщо це право передбачено в договорі або законі. Звернув увагу суду на ту обставину, що позивач обґрунтовуючи позовну заяву із посиланням на п. 11.5 договору, просить визнати недійсним п. 9.1. договору «…в частині права постачальника на одностороннє розірвання договору, що передбачено 9.1 договору». Разом з тим, п. 9.1. договору є третейським застереженням і право постачальника на одностороннє розірвання договору вказаним пунктом не передбачено. Оскільки позивач не навів жодних правових підстав у позові для визнання недійсним п. 9.1. договору, не надав доказів порушень відповідачем норм чинного законодавства України, не довів ті обставини на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та не надав інших доказів у підтвердження своєї позиції, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Розглядаючи вказану справу по суті спору судом враховано, що ухвалами від 05.11.15 та від 06.11.15 через не додержання позивачем вимог чинного ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви судом, на підставі п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, було повернуто 2 позовні заяви ТОВ АЙСБЛІК до ПАТ ЗМК Запоріжсталь про визнання недійсним п. 7.3 (справи № 908/5588/15, №908/5611/15) договору купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів від 01.01.15 № 14299304/1/15/2, а також 1 позовну заяву ТОВ АЙСБЛІК до ПАТ ЗМК Запоріжсталь про визнання недійсним п. 9.1 (справа № 908/5626/15) договору купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів від 01.01.15 № 14299304/1/15/2.

У відповідності із п. 1.1. Статуту публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (шістнадцята редакція), найменування Відкритого акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь викладене відповідно до вимог та положень Закону України Про акціонерні товариства № 514-VI від 17.09.08 як публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (державна реєстрація змін до установчих документів проведена 12.08.15, номер запису 8000808).

01.01.15 між відкритим акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю АЙСБЛІК (Покупець) укладено договір купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів №14299304/1/15/2, за умовами якого (п.1.1) Постачальник зобовязався відпускати виключно Покупцю весь обсяг вироблених на комбінаті енергетичних ресурсів (далі ресурси), а Покупець зобовязався прийняти та оплатити такі ресурси, зазначені в Специфікаціях до цього Договору, які є його невідємною частиною.

Пунктами 2.1., 3.1., 4.1. договору сторони передбачили, що кількість ресурсів зазначається в Специфікаціях, які оформлюються щоквартально до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки (п.2.1). Умови поставки ресурсів зазначаються в специфікаціях (п.3.1). Поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки і вказані в специфікаціях, включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі (п. 4.1).

Відповідно до п. 11.1 договору він вважається укладеним з моменту скріплення підписами і печатками сторін.

Частиною 3 п. 11.5. договору від 01.01.15 №14299304/1/15/2 сторонами унормовано, що вказаний договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін або за вимогою постачальника в односторонньому порядку про що постачальник інформує покупця будь-якими засобами зв'язку (телеграма, телефонограма, факс, електрона пошта). Дія цього договору припиняється після спливу 20 календарних днів з моменту направлення на адресу покупця вказаної в цьому пункті вимоги про розірвання договору.

У п. 11.6 сторони передбачили, що всі зміни та доповнення до Договору є дійсними тільки у разі скріплення печатками підписів уповноважених осіб.

Згідно із п. 11.2. договору, строк дії договору з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, або до його розірвання в установленому порядку.

Пунктом п. 11.16 договору сторони обумовили, що між ними відсутні будь-які заперечення або зауваження стосовно кожної з умов договору та вони однаково розуміють значення договору, його умови та правові зобов`язання, а також наслідки для кожної із сторін.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, під час підготовки справи до судового розгляду, ухвалою від 11.11.15 господарський суд зобовязав позивача, зокрема обґрунтувати свій позов в частині того, який саме пункт договору він просить суд визнати недійсним, а саме п. 9.1., про який він зазначає в прохальній частині позовної заяви, чи п. 11.5, про який йде мова в тексті позовної заяви.

Поряд з цим, жодних заяв від позивача (в порядку ст. 22 ГПК України) щодо зміни предмета або підстави позову, а також витребуваних ухвалою суду від 11.11.15 обґрунтувань в частині того, який саме пункт договору ТОВ АЙСБЛІК просить суд у цій справі визнати недійсним до суду від ТОВ АЙСБЛІК не надходило.

У звязку з викладеним, судом по суті розглянута позовна вимога викладена ТОВ «АЙСБЛІК» у прохальній частині позовної заяви про визнання недійсним п. 9.1 договору купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів від 01.01.15 № 14299304/1/15/2 в частині права постачальника на одностороннє розірвання договору, що передбачено 9.1. договору.

За змістом п. 9.1 договору від 01.01.15 № 14299304/1/15/2, якщо спір та розбіжності, які виникли у звязку із даним договором чи відносно його укладення, зміни, порушення, розірвання, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється згідно матеріального права України наступним шляхом:

- спори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10 000 дол. США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимоги) по основній сумі зобовязань, вирішуються в господарських судах України (у відповідності із діючим законодавством України);

- спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10 000 дол. США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимоги) по основній сумі зобовязань, вирішуються в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при асоціації Регіональна правова група (згідно регламенту зазначеного суду), рішення якого є остаточним та обовязковим для Сторін та підлягає виконанню Сторонами в строки, зазначені в рішенні суду.

З огляду на викладене вбачається, що п. 9.1 договору 01.01.15 № 14299304/1/15/2 не містить умов про права постачальника на одностороннє розірвання договору.

Натомість, у вказаному пункті сторони передбачили порядок вирішення спорів, зокрема вирішення спору, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10 000 дол. США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимоги) по основній сумі зобовязань в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при асоціації Регіональна правова група (згідно регламенту зазначеного суду), що є третейським застереженням відповідно до приписів ч. 1 ст. 12 Закону України Про третейські суди.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 2, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

У відповідності із положеннями ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 ЦК України закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України унормовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що п. 9.1 договору від 01.01.15 № 14299304/1/15/2 не передбачено права постачальника на одностороннє розірвання договору, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Розглядаючи даний спір судом враховано, що право постачальника на одностороннє розірвання договору передбачено у абз. 3 п.11.5 договору, згідно якого: договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін або на вимогу Постачальника в односторонньому порядку, про що Постачальник інформує Покупця будь-якими засобами звязку (телеграма, телефонограма, факс, електронна пошта). Дія даного Договору припиняється після спливу 20 календарних днів з моменту направлення на адресу Покупця вказаної у цьому пункті вимоги про розірвання договору.

При цьому, що вимога ТОВ АЙСБЛІК про визнання недійсним п. 11.5. договору купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів № 14299304/1/15/2 від 01.01.15 в частині права Постачальника на одностороннє розірвання договору була заявлена ТОВ АЙСБЛІК до ПАТ ЗМК Запоріжсталь у справі № 908/5681/15 за результатом розгляду якої (справи) суддею господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г. прийнято рішенням від 10.12.15, яким позов задоволено, визнано недійсним п. 11.5. договору купівлі-продажу паливно-енергетичних ресурсів № 14299304/1/15/2 від 01.01.15, укладений між відкритим акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь та товариством з обмеженою відповідальністю Айсблік в частині права Постачальника на одностороннє розірвання Договору, що передбачено в абз.3 п. 11.5. Договору.

Станом на час прийняття рішення у справі № 908/5663/15 рішення господарського суду Запорізької області від 10.12.15 по справі № 908/5681/15 не набрало законної сили у відповідності до ст. 85 ГПК України у звязку із подання ПАТ ЗМК Запоріжсталь апеляційної скарги на зазначене рішення.

Вказане підтверджується роздруківками рішення господарського суду Запорізької області від 10.12.15 та ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 28.12.15 у справі № 908/5681/15 з бази даних «Діловодство спеціалізованого суду», які долучені до матеріалів цієї справи.

Статтею 83 ГПК України визначені права господарського суду щодо прийняття рішення. Зокрема, п. 5 ч. 1 вказаної статті передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Матеріали цієї господарської справи під № 908/5663/15 свідчать, що ухвалою від 11.11.15 господарський суд зобовязав позивача, зокрема обґрунтувати свій позов в частині того, який саме пункт договору він просить суд визнати недійсним, а саме п. 9.1., про який зазначено в прохальній частині позовної заяви, чи п.11.5, про який йде мова в тексті позовної заяви. Крім того, вказаною ухвалою суду визнана обовязковою явка в судове засідання 09.12.15 о 12 год. 00 хв. представника позивача.

Разом з тим, позивач вимог ухвали суду від 11.11.15 не виконав, жодних пояснень чи обґрунтувань позовних вимог суду не надав, в судове засідання призначене на 09.12.15 не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Ухвалою від 09.12.15 суд повторно зобовязав позивача в повному обсязі виконати вимоги викладені в ухвалі суду від 11.11.15 по даній справі та завчасно надати суду витребувані цією ухвалою документи, явку представників сторін в судове засідання 11.01.16 судом визнано обовязковою.

Позивач вимог ухвали суду від 09.12.15 по цій справі також не виконав. Більш того, представник позивача в судове засідання 11.01.16 не зявився, про поважність причин не виконання вимог ухвал суду по справі № 908/5663/15 та про причини своєї неявки суд не повідомив.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач безпідставно ухилився від вчинення дій, покладених на нього ухвалами суду від 11.11.15 та від 09.12.15 по справі № 908/5663/15, як на учасника судового процесу та розцінює вказані дії ТОВ АЙСБЛІК, як зловживання позивачем своїми процесуальними правами. У звязку з чим, суд вважає за необхідне стягнути позивача у цій справі штраф в розмірі 1000 грн. в доход Державного бюджету за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на позивача, як на учасника судового процесу.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір в розмірі 1218 грн. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 43, 45, 22, 32, 33, 34, 49, 69, 82, 821, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю АЙСБЛІК (65026, м. Одеса, вул. Пастера, буд. 29, ) в доход Державного бюджету України (, одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район); 22030001, банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, № рахунку 3007, МФО 813015) 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.01.16.

Суддя В.Л. Корсун