РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 918/1228/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від стягувача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 23.03.2015р. №384

ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 23.03.2015р. №387

від боржника: ОСОБА_3 - керівник

ОСОБА_4 - представник за довіреністю 20.10.2015р. №2067

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", м.Кузнецовськ Рівненської області

на ухвалу господарського суду Рівненської області

від 25.12.15 р. у справі № 918/1228/15 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", м.Кузнецовськ Рівненської області

до ОСОБА_5 міського комунального підприємства, м.Кузнецовськ Рівненської області

про стягнення в сумі 5 370 866,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 25.12.2015р. у справі №918/1228/15 за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до ОСОБА_5 міського комунального підприємства про стягнення в сумі 5370866,98грн., заяву ОСОБА_5 міського комунального підприємства про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15 задоволено.

Відстрочено виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15 до 01.04.2016р..

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15. Також, просить стягнути з відповідача розмір судових витрат, сплачених за подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, на ступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального права та процесуального права;

- звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції взято до уваги протоколи засідання обласної комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах №47/15 та №48/15 від 22.10.2015р., надані ОСОБА_5 міському комунальному підприємству, які фіксують обсяг різниці в тарифах за 2011-2014р. та 9 місяців 2015 року за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 15478167,43грн., а також 1269198,00грн. за надані послуги по теплопостачанню. При цьому, судом не взято до уваги усні пояснення скаржника щодо відсутності механізму для проведення взаєморозрахунку між скаржником та ОСОБА_5 міським комунальним підприємством. Так, порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на тепло і водопостачання регулюються Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375 "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню";

- зауважує, що представник стягувача в усних поясненнях зазначав, що на момент розгляду справи №918/1228/15 відсутня заборгованість по податку на прибуток та податку на додану вартість перед бюджетом України, а також відсутні інші боргові зобов'язання перед учасниками розрахунків, визначених вищевказаною постановою, у зв'язку з чим скаржник не може бути учасником договору про організацію взаєморозрахунків, який є додатком 2 до ПКМУ №375 від 04.06.2015р., з ОСОБА_5 міським комунальним підприємством та відшкодувати в рахунок погашення дебіторської заборгованості суму визнаної різниці в тарифах відповідно до протоколів №47/15 та №48/15 від 22.10.2015р.;

- зазначає, що господарським судом Рівненської області також не взято до уваги, що на даний час механізму та порядку надання субвенції в 2016 році ще не розроблено, тобто відсутній порядок проведення взаєморозрахунків між підприємством скаржника та ОСОБА_5 міським комунальним підприємством;

- вважає, що вжиття заходів Кабінетом Міністрів України щодо відшкодування у повному обсязі різниці в тарифах, передбачається саме до 01.07.2017р., а не до 01.04.2016р. (строк, на який надано відстрочку), як вбачає господарський суд Рівненської області при наданні відстрочки виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15;

- покликається на те, що господарський суд не врахував існування у боржника дебіторської заборгованості в сумі 5722954,82грн., а також не врахував факт проведення відповідної роботи щодо стягнення даної заборгованості на суму 1299262,45грн., при цьому не врахувавши відсутність підтвердження (відповідних доказів) щодо проведення відповідної претензійно-позовної роботи по стягненню боржником дебіторської заборгованості на суму 4423692,37грн., яких боржник не надав, хоча кошти, стягнуті з боржників ОСОБА_5 міського комунального підприємства могли би бути спрямовані на виконання рішення господарського суду Рівненської від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15. Тобто, господарським судом Рівненської області обставини, які мають значення для справи, з'ясовані не у повному обсязі, хоча відповідачем - ОСОБА_5 міським комунальним підприємством, були подані дані додаткові письмові пояснення №2568 від 21.12.2015р., а представник стягувача акцентував на цьому увагу, крім того дані пояснення були наявні в матеріалах справи;

- звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевим господарським судом не враховано, що 17.09.2015р. ОСОБА_5 міському комунальному підприємству вже надано відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2015р. у справі №918/557/15 про стягнення 1822903,53грн. заборгованості з теплопостачання за січень-лютий 2015 року до 01.03.2016р., а також 29.09.2015р. боржнику надано відстрочку до 01.03.2016р. виконання рішення господарського суду Рівненської області від 27.08.2015р. у справі №918/915/15 про стягнення 2804268,13грн. заборгованості з теплопостачання за березень 2015 року. Загальна сума по 2 рішенням, по яким надано відстрочку до 01.03.2016р. становить 4627171,66грн.. Тобто, боржником на час розгляду заяви про відстрочку виконання рішення від 16.11.2015р. у справі №918/1227/15 повинні вживатись заходи, які б покращували фінансово-господарську діяльність, і дали змогу виконати попередні рішення господарського суду Рівненської області у справах №918/557/15 та №918/915/15 на суму 4627171,66грн., по яким вже надано відстрочку виконання до 01.03.2015р., проте жодних доказів розробки та впровадження таких заходів боржником не надано, а господарським судом Рівненської області не взято до уваги дану обставину, хоча дані письмові пояснення були долучені позивачем до матеріалів справи №918/1228/15. У відповідності до п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" - рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі;

- додає, що господарським судом при вирішенні питання про надання відстрочки виконання рішення від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15, з'ясовано, що у разі блокування рахунків шляхом заборони здійснення фінансових операцій ОСОБА_5 міському комунальному підприємству, у стягувача виникне право звертатись з примусовим виконанням по виконавчим документам на суму 35473150,75грн. (мирові угоди у справах №918/1522/13, №5019/950/12, №918/1187/14, №918/945/14, №918/544/13, №5019/1266/12, №918/1722/14, №918/273/14, №918/943/14, №5019/1184/12, №918/227/13-г, №918/87/15, №918/1186/14, №5019/513/12, №918/1723/14), що фактично може призвести до банкрутства КМКП. В даному випадку господарським судом Рівненської області не взято до уваги, що зазначене право позивача на звернення до органів ДВС виникає лише 31.01.2016р., згідно умов вищезазначених мирових угод, які додавались стягувачем до матеріалів справи у своїх поясненнях №001-06/11590 від 24.12.2015р.. Тобто, не у повному обсязі досліджено питання наявності фактичної загрози банкрутства ОСОБА_5 міського комунального підприємства, у відповідності до п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України";

- стверджує, що судом першої інстанції не досліджено вину ОСОБА_5 міського комунального підприємства в розумінні ст.614 ЦК України, та п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України". Так, Кузнецовське міське комунальне підприємство пов'язує свою збитковість з різницею в тарифах, яка становить 15478167,43грн. за надані послуги з водопостачання і водовідведення та 1269198,00грн. за надані послуги по теплопостачанню (загальна сума різниці в тарифах 16747365,43грн.). При цьому, наявність збитку ОСОБА_5 міського комунального підприємства, у відповідності до звіту про фінансові результати за 2014 рік та 9 місяців 2015 року становить 20243,00 тис.грн.. Тобто, наявність вини ОСОБА_5 міського комунального підприємства у своїй збитковості в частині суми 3495634,57грн. не досліджено. Так, в своїх поясненнях №001-06/11590 від 24.12.2015р. скаржник зазначив, що фінансове становище - не є виключною обставиною, яка б давала можливість для відстрочення виконання судового рішення, оскільки такий незадовільний майновий стан відповідача утворився, зокрема, внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин. Крім того, фінансові труднощі у ОСОБА_5 міського комунального підприємства існували і до винесення рішення від 11.11,2015р. у справі №918/1228/15. Крім того, посилання боржника на скрутне фінансове становище є безпідставним, оскільки в п.9 ч.3 ст.129 Конституції України закріплено принцип обов'язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів. Тобто, господарським судом Рівненської області обставини, які мають значення для справи з'ясовані не у повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.01.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 26.01.2016р..

Представники скаржника в судовому засіданні 26.01.2016р. підтримали доводи апеляційної скарги, письмових доповнень від 26.01.2006р. №001/41 до апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважають ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просять суд ухвалу господарського суду Рівненської області від 25.12.2015р. у справі №918/1228/15 скасувати та прийняти нове судове рішення яким, відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15.

Боржник у письмовому відзиві від 15.01.2016р. на апеляційну скаргу та його представники в судовому засіданні 26.01.2016р. заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просять суд ухвалу господарського суду Рівненської області від 25.12.2015р. у справі №918/1228/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ч.4 ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2015 року ДП НАЕК "Енергоатом", від імені якого діє Рівненська АЕС, звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_5 міського комунального підприємства заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2002р. №3 у розмірі 5370866,98грн., з яких: 4471030,76грн. основний борг, 815958,43грн. пеня, 44426,63грн. три проценти річних, 39451,16грн. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 03.11.2015 року порушено провадження у справі №918/1228/15 та призначено її до розгляду.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15 позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до ОСОБА_5 міського комунального підприємства про стягнення в сумі 5370866,98грн. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 міського комунального підприємства на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від іменні якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 4471030,76грн. заборгованості, 407979,21грн. пені, 44426,63грн. - 3% річних, 39451,16грн. інфляційних та 80563,00грн. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23.11.2015р. на виконання вказаного вище судового рішення господарським судом Рівненської області видано наказ № 918/1228/15.

Надалі, ухвалою господарського суду Рівненської області суду від 11.12.2015р. у задоволенні заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства від 26.11.2015р. №2350 про відстрочку виконання вищезазначеного судового рішення було відмовлено.

При цьому, 14.12.2015р. через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_5 міського комунального підприємства від 14.12.2015р. №2494, в якій останнє просило відстрочити виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. до 01.04.2016р..

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.12.2015р. вказану вище заяву прийнято до розгляду та призначено до слухання у судовому засіданні на 25.12.2015р..

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду Рівненської області від 25.12.2015р. у справі №918/1228/15 заяву ОСОБА_5 міського комунального підприємства про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15 задоволено та відстрочено його виконання до 01.04.2016р..

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Згідно ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.ст.115, 116 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

В силу ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

За змістом ч.1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час від набрання рішенням законної сили до його фактичного повного виконання.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним, з огляду на ч.1 ст.43 ГПК України, та з врахуванням всіх обставин конкретної справи.

У відповідності до п.7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (з подальшими змінами та доповненнями), відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Як вказано у п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (з подальшими змінами та доповненнями), підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо відстрочки виконання рішення місцевого господарського суду мають бути враховані інтереси не лише боржника, але й стягувача.

При цьому, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997р., п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Як вбачається з матеріалів справи, Кузнецовське міське комунальне підприємство на території міста Кузнецовська є єдиним субєктом господарювання на ринку надання населенню послуг з теплопостачання, водопостачання, а також вивозу та захороненню побутових відходів. У той же час передчасний арешт рахунків відповідача в процесі примусового виконання рішення, зокрема, у справі №918/1228/15, залишить боржника без джерел доходів та сприятиме виникненню заборгованості відповідача перед його контрагентами, що, у свою чергу, може призвести до збоїв у наданні житлово-комунальних послуг у місті Кузнецовську, які включають в себе водопостачання, теплопостачання, вивезення та захоронення побутових відходів, утримання будинків та прибудинкових територій тощо.

Слід зауважити, що дані послуги надаються, зокрема, лікарні, пожежній частині, навчальним, дошкільним закладам, населенню міста Кузнецовськ, тобто всій інфраструктурі міста. Відтак, при арешті рахунків Підприємства буде неможливо надавати вказані послуги в повному обсязі, що може призвести до катастрофічних наслідків екологічного та соціального характеру.

Так, житлово-комунальне господарство це важлива галузь національної економіки, яка суттєво впливає не тільки на соціальні явища, що відбуваються у державі, але й здійснює вплив на розвиток економічних взаємовідносин між державою та суспільством шляхом забезпечення населення, підприємства та організації необхідними житлово-комунальними послугами.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно та належної якості відповідно до національних або міжнародних стандартів.

За приписами ч.3 ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою встановлено випадки, за яких припиняється надання житлово-комунальних послуг, до яких відносяться проведення ремонтних робіт, профілактичних робіт виконавцем (виробником) за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад; міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами; ліквідація наслідків, повязаних з дією непереборної сили.

Однак, арешт рахунків ОСОБА_5 міського комунального підприємства позбавить можливості здійснювати закупівлю паливо-мастильних матеріалів, які необхідні для надання послуг по вивезенню та захороненню побутових відходів, розчистку та посипання доріг в зимовий період, закупівлю необхідних матеріалів для усунення та ліквідації аварійних ситуацій, а також закупівлю гіпохлориду, необхідного для знезараження питної води, що має відповідати стандартам якості.

Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" встановлено, що питна вода це вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає держаним стандартам та санітарному законодавству України.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010р. №400 затверджені Державні санітарні норми та правила "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" (ДСанПін 2.2.4-171-10) обов'язкові для виконання органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та підпорядкування, діяльність яких пов'язана з проектуванням, будівництвом та експлуатацією систем питного водопостачання, виробництвом та обігом питних вод, наглядом і контролем у сфері питного водопостачання населення, та громадянами.

Щоб попередити забруднення водойм, які є джерелом питного і культурно-оздоровчого водокористування, стічні води перед спуском у відкриті водойми необхідно очищати й знезаражувати.

Знезараження питної води служить для створення надійного барєру на шляху передачі водним шляхом збудників інфекційних хвороб, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до ст.110 Водного кодексу України, підприємство несе відповідальність за забруднення та засмічення вод; недотримання умов дозволу або порушення правил спеціального водокористування;

Як вбачається з матеріалів справи, накладення арешту на рахунки ОСОБА_5 міського комунального підприємства може призвести до неможливості виконання останнім своїх обовязків по очищенню та знезараженню стічних вод, що в свою чергу може спричинити виникнення водних епідемій, масового отруєння населення токсичними, мутагенними речовинами.

Також, відповідно до ст.7 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", саме підприємство питного водопостачання зобов'язане здійснювати заходи щодо забезпечення нормативів питного водопостачання та додержання державних стандартів у сфері питної води та питного водопостачання. А також, надавати споживачам питну воду, яка має відповідати державним стандартам та санітарному законодавству України за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічним показником. Для дотримання таких норм та стандартів Кузнецовське МКП зобов'язане вести контроль показника якості питної води а також, здійснювати знезараження води, чим забезпечувати епідеміологічну безпеку води. Оскільки, арешт рахунків відповідача позбавить можливості підприємству закуповувати необхідні реагенти для забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення ним будуть порушені Водний кодекс України, Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", Державні санітарні норми та правила, що може призвести до катастрофічних наслідків екологічного та соціального характеру.

Також, суд звертає увагу, що відповідач (боржник) є комунальним підприємством та повинен виконувати свої грошові зобов'язання перед численними найманими працівниками, а також сплачувати до Державного бюджету України всі передбачені чинним законодавством податки і збори.

Крім того, як свідчать матеріали справи, майно, яким відає боржник, перебуває у власності територіальної громади міста Кузнецовськ, та було передано відповідачу ОСОБА_5 міською радою для управління. Відтак, дії виконавчої служби щодо накладення арешту на рахунки підприємства можуть завдати шкоди не тільки боржнику, а й територіальній громаді міста Кузнецовськ. Також, такі дії позбавлять можливості відповідача акумулювати необхідні грошові кошти та виконати зобовязання, взяті на себе за укладеними між сторонами сімнадцятьма мировими угодами, затвердженими господарським судом Рівненської області у справах №918/1522/13, №5019/950/12, № 918/1187/14, №918/544/13, №918/945/14, №5019/1266/12, №918/1722/14, №918/273/14, № 918/943/14, №5019/1184/12, №918/227/13-г, №918/87/15, №918/1186/14, №5019/513/12, № 918/1723/14. Зазначені мирові угоди є виконавчими документами, порушення умов яких надасть підстави стягувачу звернутись до виконавчої служби для примусового стягнення вказаних у цих угодах сум грошових коштів (загальна сума яких складає 35473150,75грн.). У той же час зазначені дії, з урахуванням належного до сплати боржником виконавчого збору, фактично можуть призвести до банкрутства підприємства.

Як встановлено судом першої інстанції, тяжке матеріальне становище ОСОБА_5 міського комунального підприємства підтверджується наданими останнім звітом про рух грошових коштів та звітами про фінансові результати боржника за 2014 рік та за 9 місяців 2015 року. Так, з вказаних документів вбачається, що за результатами діяльності відповідача за вищенаведені періоди останньому було завдано збитків у розмірі більше 20 мільйонів гривень (з ПДВ), у звязку з чим Кузнецовське міське комунальне підприємство перебуває у стані постійного дефіциту обігових коштів.

Крім того, судом враховано ту обставину, що скрутний матеріальний стан ОСОБА_5 міського комунального підприємства виник, зокрема, у результаті здійснення ним власної господарської діяльності. Проте, слід зазначити, що таке становище було спричинено, зокрема, і відсутністю відповідних рішень уповноважених органів щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів на вищезазначені житлово-комунальні послуги.

Зокрема, вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи звітами про фінансові результати підприємства за 2014-2015р.р., які містяться в матеріалах справи та вказують на систематичне недоотримання доходів за надання житлово-комунальних послуг та фактичну роботу підприємства в збиток, який за ці періоди склав 20343тис.грн., що чітко вказує на скрутне матеріальне становище ОСОБА_5 МКП. А також, звітами про рух грошових коштів за 2015 рік, які детально описують дохід підприємства та фактичні витрати відповідача. Причиною такого фінансового стану є надання споживачам житлово-комунальних послуг, які значно занижені у співвідношенні дійсній вартості таких послуг, що підтверджується протоколами засідання обласної комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах №47/15 та №48/15 від 22.10.2015р., де борг Держави перед ОСОБА_5 МКП за надані послуги водопостачання, водовідведення та теплопостачання в загальному складає 16747365,43грн.. Порядок погашення заборгованості з різниці в тарифах передбачався Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375 "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню", в якій чітко зазначена черговість перерахування субвенції з державного бюджету та використання такої субвенції за цільовим призначенням, що включає відшкодування заборгованості по податку на прибуток та податку на додану вартість перед бюджетом України.

Зазначене вище вказує на відсутність вини боржника щодо виникнення господарського спору між сторонами справи, оскільки основні види діяльності комунального підприємства призводять до систематичного недоотримання прибутку з причин не залежних від ОСОБА_5 МКП, що і підтверджується протоколами №47/15 та №48/15.

Водночас, місцевим судом вірно прийнято до уваги, що при застосуванні приписів ст.121 ГПК України фактичне виконання вказаного рішення є більш вірогідним і є підстави вважати, що Кузнецовське міське комунальне підприємство здійснить заходи по його належному та своєчасному виконанню.

Крім того, як вбачається з доданого до матеріалів справи письмового відзиву від 15.01.2016р. №55 на апеляційну скаргу, після винесення ухвали господарського суду Рівненської області від 25.12.2015р. про надання відстрочки у виконанні рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15, боржником частково виконане вказане рішення суду та внесено на рахунок стягувача 2003280,35грн., про що свідчать платіжні доручення №2864 та №2865 від 30.12.2015р.. Тому, надана відстрочка оскарженою ухвалою суду надала можливість відповідачу з акумулювати кошти для часткового погашення наявної заборгованості встановленої рішенням суду.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що надання ОСОБА_5 міському комунальному підприємству відстрочки виконання рішення суду від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15, зокрема, на короткотривалий період до 01.04.2016р., надасть відповідачу змогу акумулювати протягом опалювального періоду необхідну суму грошових коштів для погашення наявної у нього перед позивачем заборгованості, встановленої рішенням суду у даній справі.

Покликання ж позивача на зловживання ОСОБА_5 міським комунальним підприємством своїми процесуальними правами, яке полягає в поданні протягом нетривалого періоду однакових заяв про відстрочку виконання рішення суду від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15 не взято судом до уваги, оскільки ст.121 ГПК України не обмежує право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Крім того, наявні у матеріалах справи заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства від 26.11.2015р. №2350 та від 14.12.2015р. №2494 про відстрочку виконання рішення суду від 11.11.2015р. у справі №918/1228/15 відрізняються рядом підстав та поданих доказів, на які останнє посилалося в обґрунтування своїх вимог.

Водночас, стягувачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження його скрутного матеріального стану, зокрема, що ДП НАЕК "Енергоатом", а також його відокремлений підрозділ Рівненська АЕС є збитковими, не отримують прибуток та не вчасно виконують свої фінансові зобовязання перед державою та найманими працівниками, зокрема, також в даному випадку судом враховано негативні наслідки для стягувача в його господарсько-фінансовій діяльності відстроченням виконання судового рішення до 01.04.2016р..

Крім того, колегією суддів враховано, що відстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов'язком для суду.

Отже, враховуючи в сукупності зазначені обставини, оцінивши надані сторонами докази, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, а також запропонований боржником нетривалий термін відстрочки судового рішення, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком господарського суду Рівненської області про необхідність задоволення заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства та відстрочення виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2015р. у справі № 918/1228/15 до 01.04.2016р..

Також, ухвала про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови підлягає виконанню на підставі п.2 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", тому відповідний наказ у такому випадку не видається (пункт 7.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (з подальшими змінами та доповненнями)).

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх

Доводи Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", наведені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За наведених обставин, ухвалу господарського суду Рівненської області від 25.12.2015р. у справі №918/1228/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" без задоволення.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 25.12.2015р. у справі №918/1228/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", м.Кузнецовськ Рівненської області - без задоволення.

2. Справу №918/1228/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Віддрук. прим.:

1 до справи,

2 ДП НАЕК "Енергоатом" від іменні якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська АЕС"

(34400, Рівненська область, м.Кузнецовськ),

3 ОСОБА_5 МКП (34400, Рівненська область, м.Кузнецовськ, майдан Незалежності 2),

4 в наряд.