РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016Справа №910/29492/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом 1) Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

2) комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

3) комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва"

до акціонерного товариства закритого типу "Водний туризм"

про дострокове розірвання договірних відносин, виселення і стягнення 77 313,32 грн.

Представники сторін:

від позивача-1: Майданік В.Ю.- представник за довіреністю № 6 від 06.01.2016 року;

від позивача-2: Сущенко С.А.- представник за довіреністю № б/н від 18.12.2015 року

від позивача-3: Майданік В.Ю. - представник за довіреністю № б/н від 31.12.2015 року

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва", комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" до акціонерного товариства закритого типу "Водний туризм" про дострокове розірвання договірних відносин, виселення і стягнення 77 313,32 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.11.1996 року між Державним комунальним підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду та АТ закритого типу «Водний туризм» укладено договір № 560 оренди нежитлового приміщення.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.06.2010 року договір оренди нежитлового приміщення № 560 від 18.11.96., укладений між Акціонерним товариством закритого типу «Водний туризм» та Державним комунальним підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду Дніпровського району міста Києва визнано таким, дія якого продовжена до 15.11.2016 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.06.2010 року встановлено, що стороною по договору є КП по утриманню житлового господарства м. Києва, внаслідок реорганізації правонаступником прав та обов'язків якого є комунальне підприємство "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва", яке підпорядковується Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації.

Листом від 02.07.2013 року № 103/46-2 позивач 3 повідомив відповідача про вищевказані обставини та запропонував внести зміни в договір, внаслідок чого було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору від 16.04.2014 року.

09.10.2014 року було створено КП «"Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (рішення № 270/270) та 13.02.2015 року позивач 1 Розпорядженням № 61 закріпив за позивачем 2 на праві господарського відання, управління об'єктами житлового та нежитлового фонду.

01.04.2015 року Позивач 3 передав на баланс позивачу 2 житлове та нежитлове майно і функції по отриманню орендної плати.

Позивач 2 02.04.2015 року рекомендованим листом № 103/32-392 від 30.03.2015 року повідомив відповідачеві про зміну балансоутримувача та нові реквізити на оплату та рахунки фактури. Лист відповідач отримав 05.05.2015 року.

Останній платіж від відповідача був отриманий 31.01.2015 року. З квітня 2015 року станом на 21.10.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем 2 становить 77 313,32 грн.

Листом від 23.07.2015 року № 6533/45/2/103 (який відповідач отримав 27.07.2015 року) позивач повідомив про припинення договору у зв'язку з неоплатою відповідачем заборгованості.

Зважаючи на викладене вище позивач просить достроково розірвати договір оренди № 560 від 18.11.1996 року, виселити відповідача з орендованого приміщення площею 492,3 кв. м за адресою м. Кив, бульв. Перова, 2/1 та передати позивачеві 2, а також стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 77 313,32 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок позивача 2 .

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.11.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.12.2015 року.

07.12.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач 3 подав документи на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 08.12.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 23.11.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 016.

Представник позивачів у судове засідання з'явився.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.12.2015 року розгляд справи відкладено на 12.01.2016 року.

У судове засідання 12.01.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 23.11.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 014.

Представники позивачів 1, 2, 3 позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02125, м. Київ, бульв. Перова, будинок 2/1, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 23.11.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивачів 1,2,3, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

18.11.1996 року між Державним комунальним підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду та АТ закритого типу «Водний туризм» укладено договір № 560 оренди нежитлового приміщення та угоду про зміну договору оренди від 20.02.2001 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору орендодавець згідно патенту Дніпровської райдержадміністрації за № 28/46-П від 18.11.1996 року надає, а орендар приймає в орендне користування нежиле приміщення (будинок) для виконання статутної діяльності, що знаходиться за адресою: бул. Перова, 2/1, площею 492,3 кв. м. в м. Києві.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.06.2010 року встановлено, що стороною по договору є КП по утриманню житлового господарства м. Києва, внаслідок реорганізації правонаступником прав та обов'язків якого є комунальне підприємство "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва", яке підпорядковується Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації.

Листом від 02.07.2013 року за № 103/46-2 позивач 3 повідомив відповідача про вищевказані обставини та запропонував внести зміни в договір, внаслідок чого було укладено додаткову угоду № 560/1-зм про внесення змін до договору оренди від 16.04.2014 року.

09.10.2014 року було створено КП «"Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (рішення № 270/270) та 13.02.2015 року позивач 1 Розпорядженням № 61 закріпив за позивачем 2 на праві господарського відання, управління об'єктами житлового та нежитлового фонду.

01.04.2015 року Позивач 3 передав на баланс позивачу 2 житлове та нежитлове майно і функції по отриманню орендної плати, в тому числі майно, яке знаходиться за адресою: 02125, м. Київ, бульв. Перова, будинок 2/1,.

02.04.2015 року Позивач 2 рекомендованим листом № 103/32-392 від 30.03.2015 року повідомив відповідачеві про зміну балансоутримувача з 01.04.2015 року та нові реквізити на оплату та рахунки фактури. Лист відповідач отримав 05.05.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Останній платіж від відповідача був отриманий 31.01.2015 року. З квітня 2015 року станом на 21.10.2015 року відповідач не перерахував на рахунок балансоутримувача орендну плату в сумі 77 313,32 грн.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.06.2010 року договір оренди нежитлового приміщення № 560 від 18.11.96., укладений між Акціонерним товариством закритого типу «Водний туризм» та Державним комунальним підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду Дніпровського району міста Києва визнано таким, дія якого продовжена до 15.11.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Додатковою угодою № 560/1-зм від 16.04.2014 року в новій редакції викладено розділ 111 договору «фінансовий розділ».

Відповідно до п. 3.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 560/1-зм від 16.04.2014 року) за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату на підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації № 1120 від 29.12.2001 р «Про оренду об'єктів нерухомого майна районної комунальної власності».

Орендна плата за цим договором сплачується згідно розрахунку викладеному в додатку

№ 2, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору (в редакції додаткової угоди № 560/1-зм від 16.04.2014 року) розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому в поточному місяці.

П. 3.3. договору (в редакції додаткової угоди № 560/1-зм від 16.04.2014 року) розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін та тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з п. 3.4 договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначеному законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.5. договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача за вказаними реквізитами.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

П. 3.6. договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 25 числа поточного місяця.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди та основним обов'язком орендаря є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Останній платіж від відповідача був отриманий 31.01.2015 року. З квітня 2015 року станом на 01.11.2015 року відповідач не оплатив орендну плату в сумі 77 313,32 грн. (період нарахування з 01.04.2015 року по 31.10.2015 року).

Листом від 17.07.2015 року за № 6533/45/3/103 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією направлений відповідачеві лист з повідомленням про заборгованість, відмову від договору оренди та актом звірки. Вказаний лист відповідач отримав 20.07.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач всупереч приписів закону та положень укладеного між сторонами договору, не виконав своїх зобов'язань щодо оплати орендної плати у строки передбачені договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 77 313,32 грн. з 01.04.2015 року по 31.10.2015 року на рахунок балансоутримувача комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить розірвати договір № 560 від 18.11.1996 року.

Листом від 17.07.2015 року за № 6533/45/3/103 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією направлений відповідачеві лист з повідомленням про заборгованість, відмову від договору оренди та актом звірки. Вказаний лист відповідач отримав 20.07.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відповіді не отримав та приміщення балансоутримувачеві не повернене.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

При цьому згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа N 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тому, норми статті 188 Господарського кодексу України та статті 11 Господарського процесуального кодексу України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Орендна плата згідно ст. 284 Господарського кодексу України є істотною умовою договору оренди.

Матеріали справи містять докази порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо повної і своєчасної оплати орендної плати за договором № 560 від 18.11.1996 року за період з 01.04.2015 року.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена статтею 782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Відповідно до п. 3.7 договору несплата орендарем орендної плати протягом двох і більше місяців є підставою для дострокового розірвання договору орендодавцем в односторонньому порядку. В цьому випадку орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди балансоутримувачу протягом 3-х днів з дати розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним факт істотних порушень з боку відповідача умов договору № 560 оренди нежитлового приміщення від 18.11.1996 року у зв'язку з його не виконанням в обумовлені договором строки, які дають підстави для його розірвання судом.

Оскільки договором прямо передбачена можливість розірвання договору оренди якщо орендар, зокрема, не вносить орендну плату а також з урахуванням того, що несплата орендних платежів є істотним порушенням договору оренди, позовні вимоги про розірвання договору № 560 оренди нежитлового приміщення від 18.11.1996 року визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить виселити відповідача з орендованого приміщення та передати нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 492,3 кв.м, що розташоване за адресою бул. Перова, 2/1, в м. Києві балансоутримувачеві - позивачеві 2.

Відповідно до ч. 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 3.7 договору несплата орендарем орендної плати протягом двох і більше місяців є підставою для дострокового розірвання договору орендодавцем в односторонньому порядку. В цьому випадку орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди балансоутримувачу протягом 3-х днів з дати розірвання.

Згідно з ч. 3 статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 5 статті 188 ГК України передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правові наслідки припинення або розірвання договору оренди у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Отже, з припиненням договору № 560 оренди нежитлового приміщення від 18.11.1996 року відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки належних доказів щодо підтвердження права користування орендованим приміщенням відповідачем не надано, то вимога позивача про виселення відповідача з нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 492,3 кв.м, що розташоване за адресою бул. Перова, 2/1, в м. Києві є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про зобов'язання відповідача передати майно, що отримане відповідачем на підставі договору № 560 оренди нежитлового приміщення від 18.11.1996 року, а саме нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 492,3 кв.м, що розташоване за адресою бул. Перова, 2/1, в м. Києві балансоутримувачеві - комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір № 560 оренди нежитлового приміщення від 18.11.1996 року, укладений між Державним комунальним підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду з урахуванням додаткової угоди від 16.04.2014 року та акціонерним товариством закритого типу «Водний туризм».

3. Виселити акціонерне товариство закритого типу «Водний туризм» (02125, м. Київ, бул. Перова, 2/1, ідентифікаційний код 19259858) з нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 492,3 кв.м, що розташоване за адресою бул. Перова, 2/1, в м. Києві.

4. Зобов'язати акціонерне товариство закритого типу «Водний туризм» (02125, м. Київ, бул. Перова, 2/1, ідентифікаційний код 19259858) передати комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

(02002, вул.. Челябінська, 9-г, ідентифікаційний код 39606435) нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 492,3 кв.м, що розташоване за адресою бул. Перова, 2/1, в м. Києві.

5. Стягнути з акціонерного товариства закритого типу «Водний туризм» (02125, м. Київ, бул. Перова, 2/1, ідентифікаційний код 19259858) на користь Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02094, м. Київ, бул. Праці, 1/1 ідентифікаційний код 37203257) заборгованість по орендній платі в розмірі 77 313 (сімдесят сім тисяч триста тринадцять) грн. 32 коп., також судовий збір в розмірі 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 28.01.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий