ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 січня 2016 року Справа № 922/1116/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Першого заступника прокурора міста Харкова
на рішення Господарського суду Харківської області від 22.04.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 року
у справі № 922/116/14 Господарського суду Харківської області
за позовомПершого заступника прокурора міста Харкова в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області та Харківської міської ради
доПриватного акціонерного товариства "Науково-виробнича фірма "Сенсор"

простягнення 74436,16 грн,

ВСТАНОВИВ :

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК).

Згідно ч. 2 ст. 110 ГПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо вона подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з моменту набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили

Відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття (ст. 105 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Харківського апеляційного господарського суду, що оскаржується, була прийнята 16.06.2015 року, отже, останній день строку на її касаційне оскарження - 06.07.2015 року.

Вперше прокурор подав касаційну скаргу 14.07.2015 року, тобто після закінчення строку оскарження без клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України стало підставою для повернення касаційної скарги.

При цьому, в ухвалі Вищого господарського суду України від 07.10.2015 колегія суддів звертала увагу прокуратури на врахування положень Закону України від N 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" щодо порядку обчислення ставок судового збору за подання касаційних скарг.

Прокурор вдруге звернувся з касаційною скаргою, в якій просить суд, зокрема, поновити строки касаційного оскарження та відстрочити сплату судового збору.

В якості підстав для поновлення строку касаційного оскарження прокурор долучив до матеріалів касаційної скарги копію декларації альтернативної служби доставки (яка не була долучена до матеріалів першої касаційної скарги), відповідно до якої касаційна скарга начебто була направлена в останній день касаційного оскарження - 06.07.2015.

Суд, дослідивши зазначений документ, встановив, що долучена прокурором при повторному поданні копія декларації альтернативної служби доставки № 14-0407033 не може вважатися належним доказом направлення касаційної скарги, оскільки декларація з зазначеним номером відсутня в системі даних альтернативної служби доставки (ACD) та не містить жодних даних (ПІБ) та відміток особи служби доставки, яка приймала зазначену касаційну скаргу для подальшого направлення адресату, як і відміток про вручення (доставку) зазначеної касаційної скарги.

Крім того, відповідно до послуги трекінгу (перевірка стану виконання доставки) альтернативної служби доставки (ACD) декларація № 14-0407033 також відсутня, у зв'язку з чим неможливо встановити маршрут та дати відправки та доставки зазначеної касаційної скарги.

Враховуючи викладене, а також відсутність належних доказів направлення касаційної скарги в межах строку касаційного оскарження, суд не вбачає підстав для поновлення строку касаційного оскарження.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок та розмір справляння судового збору визначається Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року.

З 01.09.2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року N 484-VIII, згідно з яким органи прокуратури виключено з переліку платників, що звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу, виходячи з вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України.

Заступник прокурора Харківської області при поданні касаційної скарги судовий збір не сплатив, проте заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття судового рішення у даній справі, посилаючись на те, що Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" видатки на сплату органами прокуратури судового збору не передбачені та лист Головного управління державної казначейської служби України в Харківській області, відповідно до змісту якого кошти на сплату судового збору кошторисом не передбачено.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року N 484-VIII передбачено, що Кабінет Міністрів України має забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Зважаючи на те, що у ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачена можливість відстрочення судом сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, заявник не підтвердив, що до ухвалення судового рішення у справі (постанови суду касаційної інстанції) він має намір та можливість сплачувати судовий збір за подання касаційної скарги у справі.

Враховуючи приписи статті 129 Конституції України та зміст абзацу 3 пункту 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" в якій зазначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, прокуратура та інші органи державної влади, що утримуються за рахунок державного бюджету, і суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови щодо обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг бюджетним установам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України при застосуванні статті 8 Закону України "Про судовий збір"(ухвала Верховного Суду України від 13.11.2015 у справі № 910/3551/15).

Таким чином, Вищий господарський суд України доходить висновку, що підстави для відстрочення або звільнення від сплати судового збору за клопотанням заступника прокурора в цьому випадку відсутні.

Враховуючи вищевикладене, подання касаційної скарги після закінчення строку, встановленого для її подання у випадку відхилення клопотання про поновлення такого строку та неподання заявником касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, згідно з п.п. 4,5 ст. 1113 ГПК України є підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись ст. 86, п.п. 4, 5 ст. 1113 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 року у справі № 922/1116/14 - відхилити.

2. Клопотання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору відхилити.

3. Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 року у справі № 922/1116/14 та додані до неї документи повернути.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
СуддяСтратієнко Л.В.