ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа № 925/1860/15

За позовом приватного підприємства "Желдорсервіс"

до приватного підприємства "КИТ-3"

про стягнення 129800 грн. 56 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 16.12.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 01.11.2016.

Приватне підприємство "Желдорсервіс" звернулось до господарського суду Черкаської області із позовною заявою до приватного підприємства "КИТ-3" про стягнення 132 648 грн. 03 коп. заборгованості за договором поставки від 01.07.2014 № К-25, у тому числі: 89735 грн. 03 коп. основного боргу, 26994 грн. 26 коп. пені, 1740 грн. 61 коп. 3% річних та 14178 грн. 13 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою від 26.11.2015 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву приватного підприємства "Желдорсервіс" до розгляду, порушив провадження у цій справі, призначив розгляд справи у судовому засіданні на 11 годину 22.12.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області

Ухвалою від 22.12.2015 господарський суд Черкаської області прийняв відмову позивача від позову та припинив провадження у справі в частині вимоги про стягнення 26994 грн. 26 коп. пені і відклав розгляд справи на 11 годину 40 хвилин 12.01.2016 в приміщенні господарського суду Черкаської області.

Заявою від 22.12.2015 позивач збільшив розмір позовних вимог з 105653 грн. 77 коп. до 129800 грн. 56 коп. за рахунок збільшення стягуваних сум основного боргу з 89735 грн. 03 коп. до 109735 грн. 03 коп., 3% річних з 1740 грн. 61 коп. до 2516 грн. 39 коп. і інфляційних втрат з 14178 грн. 13 коп. до 17549 грн. 14 коп.

Ухвалою суду від 12.01.2016 господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 12 годину 30 хвилин 21.01.2016 у приміщенні господарського суду Черкаської області та витребував у позивача у звязку із збільшенням розміру позовних вимог докази на підтвердження сплати 362 грн. 20 коп. судового збору

У судовому засіданні, яке відбулося 21.01.2016 за участю представників обох сторін, представник позивача підтримав позов про стягнення з відповідача 129800 грн. 56 коп. заборгованості за договором поставки від 01.07.2014 № К-25, у тому числі: 109735 грн. 03 коп. основного боргу, 2516 грн. 39 коп. 3% річних і 17549 грн.14 коп. інфляційних втрат та надав господарському суду витребувані ухвалою від 12.01.2016 докази на підтвердження сплати 362 грн. 20 коп. судового збору.

Господарський суд прийняв вказане вище збільшення позивачем розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та заявив клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду господарським судом Полтавської області позовної заяви приватного підприємства "КИТ-3" до приватного підприємства "Желдорсервіс" про визнання недійсним договору поставки від 01.07.2014 № К-25.

Господарський суд залишив клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі без задоволення, оскільки не убачає неможливості розгляду даної справи до вирішення господарським судом Полтавської області вказаної представником відповідача іншої справи.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2014 року приватне підприємство "КИТ-3" (далі замовник або відповідач) та приватне підприємство "Желдорсервіс" (далі виконавець або позивач) уклали між собою договір поставки № К-25 (далі договір № К-25), згідно з п. 1.1 якого виконавець зобовязався поставити замовнику, а останній зобовязався прийняти і оплатити будівельні матеріали (товар) в кількості та асортименті на суму 465181 грн. 45 коп.

Відповідно до п. 3.4 договору № К-25, перехід права власності на продукцію відбувається в момент його передачі, що оформляється видатковою накладною та/або актом приймання передачі.

У розділі 4 договору № К-25, сторони передбачили такі пункти:

4.1. Оплата здійснюється на протязі 120 календарних днів з моменту відвантаження товару по факту відвантаження конкретної кількості товару у партії за ціною, що передбачена у видатковій накладній.

4.2. Загальна сума договору визначається на підставі підсумовування всіх здійснених відповідачем оплат, за винятком штрафних санкцій.

4.3. Оплата товару проводиться на підставі наданої позивачем видаткової накладної на кожну відвантажену партію товару.

4.4. Оплата є такою, що відбулася з моменту надходження коштів на поточний рахунок позивача в повному обсязі або передання позивачу по факсу платіжного доручення з встановленою банківськими правилами відміткою про здійснення платежу.

Згідно з п. 9.1 9.3 договору № К-25, цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.03.2015 і не раніше дати відвантаження останньої партії товару за переданою заявкою відповідача. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від повного виконання зобовязань за цим договором. Сторони не можуть відмовитися від виконання умов цього договору і розірвати його в односторонньому порядку, крім випадків передбачених чинним законодавством.

01 липня 2014 року сторони також узгодили і підписали специфікацією №1 до договору № К-25, у якій вказали найменування товару, одиниці його виміру, кількість, ціну товару без ПДВ, вартість товару без ПДВ, а також загальну вартість товару з ПДВ у сумі 434134 грн. 01 коп. та транспортні витрати в сумі 59872 грн. 20 коп., а усього у сумі 494006 грн. 21 коп.

На виконання договору № К-25 позивач за видатковими накладними: від 06.11.2014 № 08 на суму 36134 грн., від 07.11.2014 № 09 на суму 48000 грн. і від 18.11.2014 № 10 на суму 409872 грн. 20 коп. передав відповідачу товар на загальну суму 494006 грн. 20 коп.

Відповідач на виконання договору № К-25 сплатив позивачу за поставлений товар 384271 грн. 17 коп., у тому числі:

84271 грн. 17 коп. за платіжним дорученням від 29.07.2014 №162 на суму 150000 грн., із якої решта суми - 65728 грн. 83 коп. зарахована в оплату за послуги, надані позивачем відповідачу за укладеним між ними договором про надання послуг від 29.07.2014 №26;

50000 грн. за платіжним дорученням від 24.10.2014 №900;

150000 грн. за платіжним дорученням від 04.11.2014 №338;

50000 грн. за платіжним дорученням від 02.12.2014 №361;

50000 грн. за платіжним дорученням від 10.12.2014 №373.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений на виконання договором № К-25 товар становить 109735 грн. 03 коп. (494006 грн. 20 коп. - 384271 грн. 17 коп.).

За порушення встановленого п. 4.1 договору №К-25 строку оплати товару позивач за період прострочення з 19.03.2015 по 22.12.2015 нарахував відповідачу до сплати на суму боргу 109735 грн. 03 коп. передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати у сумі 17549 грн. 14 коп. і 3% річних у сумі і 2516 грн. 39 коп.

На день прийняття господарським судом Черкаської області цього рішення відповідач борг у сумі 109735 грн. 03 коп., інфляційні втрати у сумі 17549 грн. 14 коп. і 3% річних у сумі 2516 грн. 39 коп. позивачу не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд Черкаської області прийшов до таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошове зобовязання за договором № К-25 щодо своєчасної і повної оплати поставленого йому позивачем товару, заборгувавши позивачу 109735 грн. 03 коп. і тим самим порушивши його право на своєчасне одержання цієї суми коштів.

Таким чином, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем вказаного грошового зобовязання в натурі шляхом стягнення з відповідача на свою користь боргу в сумі 109735 грн. 03 коп., а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та 3% річних.

Стягувані суми інфляційних втрат та 3% річних не перевищують сум цих нарахувань, на стягнення яких з відповідача позивач на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України має право за вказаний у їх розрахунку період прострочення.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 1947 грн. 01 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства "КИТ-3" (провулок Піщаний, 6, м. Черкаси, 18000, ) на користь приватного підприємства "Желдорсервіс" (АДРЕСА_1, 39600, ) 109735 грн. 03 коп. основного боргу, 17549 грн. 14 коп. інфляційних втрат, 2516 грн. 39 коп. 3% річних та 1947 грн. 01 коп. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 01.02.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко