КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Справа№ 910/22465/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Іоннікової І.А.

за участі представників:

від позивача: Ференець А.В. - представник

від відповідача: Андрущук О.В. - представник;

Кузьменко Ю.С. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/22465/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»

до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив суд зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти в сумі 485 000,00 дол. США, розміщені в ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» за договором гарантійного депозиту № 8-4/23-06, шляхом їх перерахування на накопичувальний рахунок № 3 в операційному департаменті НБУ АТ «КБ «Експобанк» за наведеними реквізитами: на накопичувальний рахунок № 3 в Операційному департаменті НБУ АТ «КБ «Експобанк» за реквізитами: SWIFT Code NBU UA UX, JP Morgan Chase Bank, New York, SWIFT Code: CHASUS33, Account 400807238, 270 Park Avenue, New York, NY 10017, USA.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/22465/15 в задоволенні позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/22465/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене в результаті неповного з'ясування обставин справи, при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.01.2015.

Представник відповідача 20.01.2016 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

10.03.2004 між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний банк України», після зміни найменування - ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», (принципал) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Експобанк», після зміни найменування - ПАТ «КБ «Експобанк», як афіліатом, укладено договір про проведення розрахунків за операціями з платіжними картками банка асоційованого члена міжнародної платіжної системи № 8-2/23-06 (надалі - договір про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004),

За умовами зазначеного договору принципал зобов'язався здійснювати обслуговування кореспондентського рахунку афіліата, пов'язане з розрахунками за операціями з емісії та операції з видачі готівки за картками (п. 1.1), афіліат зобов'язався сплачувати комісійну винагороду за розрахункове обслуговування операцій відповідно до умов тарифів (п. 5.1.2), у разі сплати принципалом сум, згідно з п. 5.2.3 договору за рахунок власних коштів принципала, відшкодувати принципалу ці суми в повному обсязі не пізніше 1 банківського дня наступного за днем виникнення заборгованості (п. 5.1.4)

Також, між сторонами договору про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004 було укладено додаткові угоди: № 1 від 01.06.2004, № 2 від 09.03.2005 (про продовження строку дії договору до 09.03.2006), № 3 від 09.06.2006 (про продовження строку дії договору до 06.03.2006), № 4 від 15.01.2008, № 5 від 06.03.2009 (про продовження строку дії до 07.09.2007), № 6 від 20.08.2009 (продовжено строк дії договору до 07.09.2010), № 7 від 06.09.2010 (продовжено строку дії до 07.09.2011 та встановлено умову про автоматичну пролонгацію за відсутності пропозиції про розірвання), № 8 від 29.09.2013.

10.03.2004 між відповідачем - ВАТ «Державний експортно - імпортний банк України» (яке змінило найменування на ПАТ «Комерційний банк «Експобанк»), з однієї сторони, та позивачем - ТОВ «КБ «Експобанк» (яке змінило найменування на ПАТ «Комерційний банк «Експобанк»), як вкладником, з іншої сторони, укладено договір гарантійного депозиту № 8-4/23-06 (надалі - договір гарантійного депозиту № 8-4/23-06 від 10.03.2004), за умовами якого з метою забезпечення виконання вкладником своїх зобов'язань, що випливають з пунктів 4.1.3, 4.1.14, 4.1.16, 8.3-8.6 договору про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі від 09.12.2003 № 2-23-06 (далі - договір підтримки) та з п.п. 5.1.2, 5.1.4, 8.4 договору про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004, укладених між вкладником та банком, вкладних розміщує в банку гарантійний депозит в сумі 25 000 дол. США на строк з 10.03.2004 по 08.09.2005; внесення гарантійного депозиту підтверджується цим договором та випискою по депозитному рахунку, який буде відкрито вкладником банком для обліку суми гарантійного депозиту, надісланою вкладнику по системі СВІФТ (1.1), дата вимоги гарантійного депозиту - 09.09.2005 (п. 1.3).

Також, між сторонами договору гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004 було укладено додаткові угоди: № 1 від 09.09.2004, № 2 від 14.01.2005, № 3 від 09.03.2005 (змінено дату вимоги гарантійного депозиту на 08.09.2006), № 4 від 09.03.2006 (змінено дату вимоги гарантійного депозиту на 09.09.2009), № 5 від 04.01.2008, № 6 від 14.11.2008 (змінено суми та строк розміщення гарантійного депозиту, а саме: до 09.09.2009 в сумі: до 28.11.2008 - 201 800 дол. США; до 12.12.2008 - 277 800 дол. США; до 26.12.2008 - 354 000 дол. США), № 7 від 06.03.2009 (змінено дату вимоги гарантійного депозиту на 09.03.2010), № 8 від 20.08.2009 (змінено дату вимоги гарантійного депозиту на 09.03.2011), № 9 від 06.09.2010 (змінено дату вимоги гарантійного депозиту на 12.03.2012), № 10 від 05.09.2011 (щодо розміщення суми гарантійного депозиту - 354 000 дол. США на строк 12.03.2013), № 11 від 05.03.2013 (щодо розміщення суми гарантійного депозиту - 485 000 дол. США на строк з 17.04.2013 по 12.03.2014), № 12 від 12.03.2014 (щодо розміщення суми гарантійного депозиту - 485 000 дол. США на строк до 17.03.2015).

10.03.2004 між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний банк України» (яке змінило найменування на ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України»), як заставодержателем, та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Експобанк» (яке змінило найменування на ПАТ «Комерційний банк «Експобанк»), як заставодавцем, укладено договір застави майнових прав № 8-5/23-06 (далі - договір застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004), за умовами п. 1.1. якого заставою за наведеним договором забезпечуються вимоги заставодержателя, що витікають з п.п. 4.1.3, 4.1.14, 4.1.16, 8.3-8.6 договору про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі від 09.12.2003 № 2-23-06 (далі - договір підтримки) та з п.п. 5.1.2, 5.1.4, 8.4 договору про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004, відповідно до умов якого заставодавець зобов'язаний сплатити заставодержателю комісійну винагороду за розрахункове обслуговування операцій з видачі за картками заставодавця грошей у готівковій формі або операцій з безготівкової оплати товарів та послуг із застосуванням карток заставодавця; відшкодувати заставодержателю суми здійснених ним згідно з п. 5.2.3 договору про розрахунки платежів за рахунок коштів заставодержателя, сплатити пеню у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов'язань, передбачених п.п. 3.7, 5.1.1 договору про розрахунки, та у разі затримки розрахунків, передбачених п. 3.8.1 договору про розрахунки (п. 8.4 договору про розрахунки).

Відповідно до п. 1.2 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 визначено, що заставодавець з метою забезпечення своїх зобов'язань, викладених у договорі підтримки та у договорі про розрахунки, заставляє майнові права, а саме: право вимоги коштів з рахунку гарантійного депозиту № 3561, відкритого заставодавцю заставодержателем відповідно до договору гарантійного депозиту від 10.03.2004 № 8-4/23-06, і яке є предметом застави за цим договором, строком дії до 08.09.2005 (який уточнювався в подальшому додатковими угодами, зокрема, додатковою угодою № 10 визначено граничний строк розміщення - 17.03.2015).

Пунктом 1.3 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 сторонами узгоджено, що заставодавець з моменту прострочки виконання заставодавцем зобов'язань по договору підтримки та/або договору про розрахунки, а також у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов цього договору:

- уступає заставодержателю право вимоги коштів з депозитного рахунку.

- доручає заставодержателю здійснити погашення заборгованості за договором підтримки та /або договором про розрахунки за рахунок коштів, що обліковуються на депозитному рахунку;

Положеннями п. 1.5 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 сторони погодили, що у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем відповідних положень договору підтримки та/або договору про розрахунки, та/або невиконання заставодавцем відповідних положень цього договору, заставодержатель має право отримати задоволення свої вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Відповідно до п.п. 2.1.2 п. 2.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004, заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем своїх зобов'язань за цим договором, договором підтримки, договором про розрахунки здійснити погашення заборгованості за рахунок коштів, які обліковуються на депозитному рахунку.

Підпунктом 2.1.3 п. 2.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 визначено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави або його частину згідно з чинним законодавством України та цим договором у випадку:

- якщо в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов'язання (в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до договору підтримки та/або договору про розрахунки), забезпеченого заставою згідно з цим договором, воно не буде виконано;

- виникнення у нього права вимагати дострокового погашення боргу та/або дострокового виконання заставодавцем своїх зобов'язань за договором підтримки та/або договором про розрахунки;

- інших випадках, передбачених чинним законодавством, цим договором, договором підтримки та/або договором про розрахунки.

П.п. в) п.п. 2.1.4 п. 2.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 визначено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави достроково у випадку, якщо проти заставодавця порушено провадження у справі про банкрутство або прийнято рішення про його ліквідацію.

Відповідно до п.п. 2.1.5 п. 2.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004, заставодержатель має право за рахунок предмета застави задовольнити вимоги, зазначені у цьому договорі, в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків.

Пунктом 3.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 визначено, що право застави виникає з дати підписання цього договору повноважними представниками сторін, а припиняється - задоволенням заставодавцем у повному обсязі вимог заставодержателя, забезпечених заставою за цим договором (п. 3.2).

Також, сторонами договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 укладено додаткові угоди до нього, а саме: № 1 від 14.01.2005, № 2 від 09.03.2005, № 3 від 09.03.2006, № 4 від 04.01.2008, № 5 від 06.03.2009, № 6 від 20.08.2009, № 7 від 06.09.2010, якими уточнювались строки розміщення депозиту, № 8 від 05.09.2011 (щодо уточнення суми заставленого права на депозит - 354 000 дол. США, право вимоги яких є предметом застави), № 9 від 05.03.2013 (щодо уточнення суми заставленого права на депозит - 485 000 дол. США, право вимоги яких є предметом застави, а також встановлення терміну повернення гарантійного депозиту - 12.03.2014), № 10 (якою уточнено граничний строк розміщення - 17.03.2015).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачем на виконання умов договору гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004, договору про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004 та договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004, розміщено на рахунку, відкритому у відповідача, депозитні кошти в сумі 485 000 дол. США, що підтверджується зокрема виписками по рахунку, довідкою про залишок на особовому рахунку позивача.

22.01.2015 постановою Правління Національного банку України від 22.01.2015 № 41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» Волощука І.Г. строком на 1 рік: з 26.01.2015 по 25.01.2016 включно.

30.01.2015 в газеті «Голос України» опубліковано відомості про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Нормами ч. 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

24.02.2015 відповідач звернувся з листом № 023-06/1272 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача (який отримано останнім 26.02.2015), в якому відповідач, посилаючись на те, що виконання зобов'язань позивача, які випливають з договору про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі від 09.12.2003 № 2/23-06, договору про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004, забезпечено заставою майнових прав згідно договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004, а саме: заставою права вимоги коштів, розміщених зокрема на вкладних (депозитних) рахунках ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», відкритих у ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» згідно з умовами договору гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004, а також враховуючи положення ч. 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вказував на те, що право вимоги належних ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» коштів, що є предметом застави, повинно бути включено до складу ліквідаційної маси, та використуватися виключно для позачергового задоволення вимог ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України», а саме: поточна заборгованість в сумі 7 941 081,38 грн. та поточна заборгованість в сумі 1 795,96 євро за договором про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004, 123 711,55 грн. - пеня.

Довідкою від 18.05.2015 № 2956 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» підтвердила, що ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» визнано кредитором ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» в сумі 8 604 859,06 грн. з віднесенням до 7 черги задоволення у відповідності до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

09.06.2015 відповідач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача з листом № 023-06/1272 (який отримано останнім 12.06.2015), в якому відповідач вказував на те, що ним отримано від позивача довідку від 02.06.2015 про акцептування його вимог в сумі 8 604 859,06 грн. та їх віднесення до 7 черги Переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Експобанк». Проте, оскільки виконання зобов'язань ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» перед ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» забезпечено заставою майнових прав, а саме: заставою права вимоги коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», відкритих у ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» згідно з умовами договору гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004, а також враховуючи положення ч. 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач вказував на те, що право вимоги коштів ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», що є предметом застави, повинно бути включено до складу ліквідаційної маси, та використовуватися виключно для позачергового задоволення вимог ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України». Таким чином, відповідач просив:

- включити його вимоги (право вимоги коштів, що є предметом застави) до складу ліквідаційної маси та забезпечити можливість їх використання виключно для позачергового задоволення вимог банку;

- погодити звернення стягнення на предмети застави за яким є майнові права, а саме: право вимоги коштів з вкладних рахунків, розміщених зокрема, згідно з договором гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004, для задоволення вимог ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України».

07.07.2015 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» направила відповідачу лист № 3843 (який отримано відповідачем 10.07.2015 згідно поштового повідомлення про вручення), в якому вказано на те, що відповідно до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», відповідача визнано кредитором на суму 8 604 859,06 грн. Крім того, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» посилаючись на приписи статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з метою врегулювання питання, викладеного у листі від 09.06.2015 № 023-06/1272, запропонував відповідачу повернути кошти, розміщені згідно з договором гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004 на накопичувальний рахунок № 3 в Операційному департаменті НБУ АТ «КБ «Експобанк» за реквізитами: SWIFT Code NBU UA UX, JP Morgan Chase Bank, New York, SWIFT Code: CHASUS33, Account 400807238, 270 Park Avenue, New York, NY 10017, USA, для подальшого їх продажу та задоволенню вимог відповідача відповідно до ч. 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

31.07.2015 відповідач листом № 023-06/5250, надісланим у відповідь на лист Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» № 3843 від 07.07.2015, вказував на те, що виконання зобов'язань ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» перед ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» забезпечено заставою майнових прав, а саме: заставою права вимоги коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», відкритих у ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» згідно з умовами договору гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004, а також враховуючи положення ч. 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», право вимоги коштів ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», що є предметом застави, повинно бути включено до складу ліквідаційної маси, та використовуватися виключно для позачергового задоволення вимог ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України». При цьому, згідно з умовами договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 та ч. 1статт 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», предмет застави за наведеним договором (право вимоги коштів з рахунку гарантійного депозиту № 3561, відкритого заставодавцю заставодержателем відповідно до договору гарантійного депозиту від 10.03.2004 № 8-4/23-06) повинен реалізовуватись у відповідності до положень вказаного договору та приписів наведеного Закону.

Також, у наведеному листі відповідач просив включити його вимоги (право вимоги коштів, що є предметом застави) до складу ліквідаційної маси та забезпечити можливість їх використання виключно для позачергового задоволення вимог банку, а також погодити звернення стягнення на предмети застави за яким є майнові права, а саме: право вимоги коштів з вкладних рахунків, розміщених зокрема, згідно з договором гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004, для задоволення вимог ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України».

У відповідь на лист відповідача від 31.07.2015 № 023-06/5250, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» направила відповідачу лист № 4446 від 13.08.2015 (направлення якого підтверджується фіскальним чеком поштової установи № 3066 від 14.08.2015, описом вкладеного у лист та повідомленням про отримання вказаного листа відповідачем), в якому вказувала про те, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» не погоджено звернення стягнення на предмети застави, зокрема за договором застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004. Зокрема, в обґрунтування підстав такого непогодження Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» зроблено посилання на п. 4.21. 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 N 2, вказано про те, що внаслідок здійсненої конвертації депозитного вкладу (485 000 дол. США) з доларового еквівалента у гривневий за курсом на день відкликання банківської ліцензії, відповідач не лише задовольнить свої вимоги, але й безпідставно отримає суму коштів, що перевищує його вимоги до позивача. Крім того, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» вказувала на те, що частиною 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право, а не обов'язок, заставодержателя звернути стягнення на заставлене майно, у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення вимог за рахунок заставленого майна за умови погодження звернення стягнення на заставне майно Уповноваженою особою. На підставі викладеного, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заявлено вимогу щодо негайного повернення відповідачем грошових коштів, які розміщені в іноземній валюті зокрема за договором гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004 на накопичувальний рахунок, відкритий в НБУ, згідно реквізитів, вказаних у листі від 07.07.2015 № 3843 з метою їх продажу відповідно до ч. 10 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За рахунок продажу валюти буде отримано кошти у гривні, з яких буде погашено заборгованість перед кредитором у повному обсязі.

Згідно поданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» довідки про заборгованість ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» перед ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» на початок ліквідації (26.01.2015), розмір заборгованості складає загалом 8 097 743,77 грн. (8 064 792,93 грн. та 1 795,96 євро, що в еквіваленті складає 32 950,84 грн.).

Відповідно до ч. 5 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 3 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з статтею 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

У разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження.

Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі настання однієї з таких обставин: 1) інша ніж обтяжувач особа набула права стягнення на предмет обтяження; 2) порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом; 3) прийнято рішення про ліквідацію юридичної особи, рухоме майно якої є предметом забезпечувального обтяження. Якщо предметом забезпечувального обтяження є два або більше об'єктів, обтяжувач отримує задоволення за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення забезпеченої обтяженням вимоги. У цьому разі обтяжувач самостійно визначає рухоме майно, на яке звертається стягнення.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя.

Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

У разі якщо обсяг коштів від продажу Фондом заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Як вже зазначалось в п.п. в) п.п. 2.1.4 п. 2.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 визначено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави достроково у випадку, якщо проти заставодавця порушено провадження у справі про банкрутство або прийнято рішення про його ліквідацію.

Відповідно до п.п. 2.1.5 п. 2.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004, заставодержатель має право за рахунок предмета застави задовольнити вимоги, зазначені у цьому договорі, в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги відповідача за договором про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004 (з урахуванням додаткових угод) забезпечені заставою майнових прав на депозитні кошти в сумі 485 000 дол. США згідно договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 (з урахуванням додаткових угод), а тому підлягають задоволенню у будь-якому випадку за рахунок заставного майна, проте, з урахуванням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, вимоги відповідача за договором про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004 (з урахуванням додаткових угод) акцептовані позивачем, які такі, що підлягають погашенню, і згідно з ч. 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», право вимоги коштів, що є предметом застави, повинно бути включено до складу ліквідаційної маси, та використовуватися виключно для позачергового задоволення вимог ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України». При цьому, приписами наведеного Закону не наділено Уповноважену особу Фонду під час процедури ліквідації визначати самостійно методи позачергового погашення перед кредиторами заборгованості банку, що ліквідується, а визначений Уповноваженою особою метод погашення заборгованості шляхом витребування коштів в сумі 485 000 дол. США, розміщених згідно договору гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004, і право вимоги за яким є предметом застави - суперечить як приписам наведеного Закону (ч. 3 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») так і умовам договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 (п.п. 2.1.5 п. 2.1, п.п. 2.1.3 п. 2.1 , п.п 2.1.4 п. 2.1).

Нормами ч. 1 статті 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Статтею 23 Закону України «Про заставу» визначено, що при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про заставу» визначено, якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.

Пунктом 4.21. глави 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 N 2, Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 4.22. глави 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 N 2, визначено, що вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим НБУ на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимоги кредиторів зі сплати процентів (відсотків) за кредитами, депозитами, за незавершеними розрахунковими операціями тощо переносяться на відповідний рахунок кредитора.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що до ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл.

Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Враховуючи наведені норми законодавства та п.п. 2.1.3 п. 2.1 , п.п 2.1.4 п. 2.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 (з урахуванням додаткових угод) які встановлюють право заставодержателя (відповідача) звернути стягнення на предмет застави як у випадку реалізації права вимагати дострокового погашення боргу та/або дострокового виконання заставодавцем своїх зобов'язань за договором підтримки та/або договором про розрахунки, так і достроково у випадку, якщо проти заставодавця порушено провадження у справі про банкрутство або прийнято рішення про його ліквідацію, що узгоджується і з приписами статті 20 Закону України «Про заставу» та ч. 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто без порушення черговості задоволення вимог інших кредиторів, оскільки вимоги заставодержателя задовольняються за рахунок виключно заставного майна, колегія суддів зазначає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, доводи позивача про те, що внаслідок здійсненої конвертації депозитного вкладу (485 000 дол. США) з доларового еквівалента у гривневий за курсом на день відкликання банківської ліцензії, відповідач не лише задовольнить свої вимоги, але й безпідставно отримає суму коштів, що перевищує його вимоги до позивача - судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки ч. 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку. Отже, у випадку, якщо після звернення стягнення на заставне майно, кошти від такого звернення перевищать суму, яка є необхідною для задоволення вимог заставодержателя, їх решта не передається заставодержателю і він не набуває на них будь-яких майнових прав, оскільки залишок коштів включається до ліквідаційної маси банку, що ліквідується.

При цьому, судом першої інстанції правомірно враховано, що задоволення вимог, акцептованих позивачем, шляхом відступлення позивачем відповідачу права вимоги за договором гарантійного депозиту № 8-2/23-06 від 10.03.2004 у валюті гарантійного депозиту (долари США) не суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки сума вкладу буде перерахована у гривневий еквівалент станом на день початку процедури ліквідації, що узгоджується як з приписами 5 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так і п. 4.21, 4.22 глави 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 N 2.

Також, доводи позивача про те, що у зв'язку із закінченням 17.03.2015 строку дії договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 (з урахуванням додаткових угод), припинилась і застава права вимоги коштів з рахунку гарантійного депозиту № 3561, відкритого заставодавцю заставодержателем відповідно до договору гарантійного депозиту від 10.03.2004 № 8-4/23-06, - судом відхиляється як безпідставний та необґрунтований, оскільки пунктом 3.1 договору застави майнових прав № 8-5/23-06 від 10.03.2004 визначено, що право застави виникає з дати підписання цього договору повноважними представниками сторін, а припиняється - задоволенням заставодавцем у повному обсязі вимог заставодержателя, забезпечених заставою за цим договором (п. 3.2).

Статтею 28 Закону України «Про заставу» визначено, що застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

В свою чергу, оскільки заставодавцем (позивачем) не задоволено вимоги заставодержателя (відповідача), що витікають з п.п. 4.1.3, 4.1.14, 4.1.16, 8.3-8.6 договору про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі від 09.12.2003 № 2-23-06 (далі - договір підтримки) та з п.п. 5.1.2, 5.1.4, 8.4 договору про проведення розрахунків № 8-2/23-06 від 10.03.2004, зокрема в сумі акцептованій позивачем (8 604 859,06 грн. згідно довідки позивача від 18.05.2015 № 2956), доказів припинення застави з підстав припинення застави згідно приписів статті 28 Закону України «Про заставу» - суду станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції надано не було, а тому застава майнових прав - є чинною, відповідач наділений правами заставодержателя і не позбавлений права на їх реалізацію в порядку, визначеному договором та законом.

Наведене свідчить, що позовна заява та апеляційна скарга є необґрунтованими, а підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 року по справі № 910/22465/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/22465/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

І.А. Іоннікова