номер провадження справи 4/150/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 Справа № 908/5793/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю М-БУДКОМПЛЕКС, (03065, м.Київ, пр.- т Космонавта Комарова, 42)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Біас (69006, м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, 14)

про стягнення 22507, 00 грн. передплати за договором поставки №31/2014 від 29.05.2014р., 9835,56грн. інфляційного нарахування та 11297,88 грн. пені.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 19.11.2015р.;

Від відповідача ОСОБА_3 довіреність №18/01/2016 від 18.01.2015р.;

20.11.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю М-БУДКОМПЛЕКС, м.Київ з позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства Біас, м.Запоріжжя про стягнення 22507, 00 грн. передплати за договором поставки №31/2014 від 29.05.2014 р., 9835,56грн. інфляційного нарахування та 11297,88 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2015р. порушено провадження у справі № 908/5793/15, справі присвоєно номер провадження 4/150/15, розгляд справи призначено на 17.12.2015 р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. Ухвалою від 17.12.2015 р., на підставі ст.ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 908/5793/15 на пятнадцять днів, до 04.02.2016 р., судове засідання призначено на 20.01.2016 р.

В судовому засіданні 20.01.2016 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника позивача та відповідача судове засідання 20.01.2016 р. здійснювалося без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, на підставі договору поставки №31/2014 від 29.05.2014р., ст., ст. 526, 530, 610, 611, 655, 662, 663, 693 ЦК України та ст.ст. 179, 193, 199, 216-218, 220 ГК України, просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Біас, м.Запоріжжя суму 22507, 00 грн. передплати за договором поставки №31/2014 від 29.05.2014р., 9835,56грн. інфляційного нарахування та 11297,88 грн. пені.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що дійсно 29.05.2014р, між «позивачем та відповідачем було укладено Договір поставки № 31/2014. Свої зобов'язання з поставки 200 тон. дрібнозернистої асфальтобетонної суміші за ціною 950 грн. за 1 тонну ПрАТ «БІАС» виконав в повному обсязі, здійснивши поставку товару в кількості 212,5 тонн. Збільшення додаткових обсягів поставки в рамках Договору №31/2014 сторони не здійснювали. Сторонами не узгоджені строки виконання зобов'язань за договором, так за змістом ч.2 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має бути виконано у семиденний строк з моменту відповідної вимоги. Тобто, обов'язок ПрАТ «БІАС» на поставку асфальтобетонної суміші виникає лише після звернення Позивача з вимогою поставки передплаченого обсягу асфальтобетонної суміші, а позивач не звертався до ПрАТ «БІАС» з заявкою або вимогою про поставку додаткових обсягів асфальтобетонної суміші по Договору №31/2014. Крім того, неотримання асфальтобетонної суміші, зумовлено виключно діями Позивача, який не подав Заявку, не узгодив обсяг, ціну та терміни поставки асфальтобетонної суміші та не надав транспорт для завантаження. Таким чином, ПрАТ «БІАС» не порушував свої зобов'язання із своєчасного передання товару покупцю по договору №31/2014. Також, позивач не звертався до ПрАТ «БІАС» з вимогою щодо повернення передплати в сумі 22507,00 грн. або з іншої вимогою щодо розпорядження даними коштами, а відповідно у ТОВ «М-Будкомплекс» були відсутні підстави вимагати повернення здійсненої передплати в порядку ч.2 ст.692 ЦК України. Крім того, зазначає, що в період здійснення передплати, яка є предметом даного спору, між сторонами також здійснювались інші господарські операції, по яким ТОВ «М-Будкомплекс» виступає боржником перед ПрАТ «БІАС». А саме, станом на 01.12.2015 р. ТОВ «М-Будкомплекс» має перед ПрАТ «БІАС» грошову заборгованість по Договору поставки № 33/2013 від 04.06.2013р. в сумі 196759,95 грн. основного боргу, 11544,81 грн. З % річних, 146 304,31 коп. інфляційних втрат, які стягнуті Рішенням Господарського суду м.Києва від 19.11.2015 справа №910/23871/15 (набрало законної сили 03.12.2015р.)., а також в сумі 307 179,20 грн. по несплаченим відсоткам за користування товарним кредитом, які ще не розглядались судом. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Тому, 04.12.2015р. ПрАТ «БІАС» звернулось до ТОВ «М-Будкомплекс» із Заявою №04/12 про зарахування зустрічних грошових зобов'язань, в частині зарахування наявної переплати в сумі 22507,00 грн. отриманої від ТОВ «М-Будкомплекс» в рахунок погашення частини грошової заборгованість по несплаченим відсоткам за користування товарним кредитом по Договору поставки №33/2013 від 04.06.2013р. в сумі 22507,00 грн. Заява отримана ТОВ «М-Будкомплекс» 09.12.2015р., заперечень на отриману заяву не надходило. Враховуючи викладене, заявив про зарахування наявної передплати в сумі 22507, 00 грн. отриманої від ТОВ «М-Будкомплекс» по договору поставки №31/2014 від 29.05.2014р. в рахунок погашення частини грошової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування товарним кредитом по договору поставки №33/2013 від 04.06.2013р. в сумі 22507,00 грн. В частині стягнення 9835,56грн. інфляційного нарахування та 11297,88 грн. пені просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю М-БУДКОМПЛЕКС (позивачем у справі) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Біас (відповідачем у справі) був укладений договір поставки №31/2014 (надалі за текстом - Договір).

Відповідно до п.1.1. договору відповідач (постачальник) зобов'язався виготовити та передати у власність позивача (покупця) товар асфальтобетонну суміш, а позивач зобов'язався прийняти та своєчасно оплатити товар по цінам, в кількості і асортименті визначених умовами договору.

Згідно розділу 2 Договору постачальник зобов'язався передати у власність Покупця - Асфальтобетонну суміш дрібнозернисту в кількості 200 (двісті тон) по ціні 950,00 грн. за 1 тону з ПДВ. Кількість та асортимент партії товару визначається в специфікації або накладній на поставку кожної партії товару, які є невід'ємною частиною договору. Факт передачі товару по кількості та асортименту підтверджується накладною. Загальна Договірна Ціна по договору визначається із суми вартості партій товарів поставлених Постачальником за весь період дії договору згідно видаткових накладних або Специфікацій.

Пунктом 3.1 Договору сторони визначили, що поставка товару, здійснюється паріями у терміни узгоджені сторонами, за заявкою покупця переданого постачальнику за допомогою телефонного або факсимільного зв'язку, не пізніше ніж за 3 робочі дні до початку поставки.

Пунктом 5.3 Договору сторони узгодили, що факт передачі товару та узгодження сторонами товару по кількості та асортименту підтверджується видатковою накладною.

У відповідності з п.п. 6.1., 6.2 Договору Покупець зобов'язався оплатити отриманий Товар на умовах 100% передплати замовленої партії Товару, шляхом перерахування вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника, якщо інше не передбачене Специфікцією. Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів, сплачених Покупцем, на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 9.1 Договору сторони узгодили, що договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.05.2015р.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання пунктів 6.1, 6.2 Договору, позивач виконав зобов'язання щодо оплати вартості товару, перерахувавши на розрахунковий рахунок відповідача передоплату за товар в розмірі 865002, 00 грн., що підтверджується виписками по рахунку з травня по листопад 2014р., копії зазначених документів долучені до матеріалів справи.

Проте, як зазначає позивач та підтверджується видатковими накладними, за період з липня по листопад 2014р. включно, а саме: №152 від 07.07.2014р. на суму 28500, 00 грн., №159 від 09.07.2014р. на суму 28500, 00 грн., №186 від 29.07.2014р. на суму 28500, 00 грн., №187 від 31.07.2014р. на суму 58235, 00 грн., №196 від 01.08.2014р. на суму 58140, 00 грн., №202 від 05.08.2014р. на суму 7220, 00 грн., №203 від 06.08.2014р. на суму 23655, 00 грн., №228 від 08.08.2014р. на суму 21850, 00 грн., №238 від 11.08.2014р. на суму 17670, 00 грн., №269 від 12.08.2014р. на суму 1900, 00 грн., №241 від 12.08.2014р. на суму 56335, 00 грн., №271 від 19.08.2014р. на суму 3500, 00 грн., №275 від 20.08.2014р. на суму 26600, 00 грн., №333 від 29.08.2014р. на суму 27835, 00 грн., №344 від 01.09.2014р. на суму 45695, 00 грн., №351 від 02.09.2014р. на суму 15580, 00 грн., №371 від 05.09.2014р. на суму 9785, 00 грн., №395 від 10.09.2014р. на суму 48070, 00 грн., №407 від 11.09.2014р. на суму 10925, 00 грн., №412 від 12.09.2014р. на суму 21375, 00 грн., №421 від 16.09.2014р. на суму 29925, 00 грн., №425 від 17.09.2014р. на суму 37335, 00 грн., №432 від 18.09.2014р. на суму 5035, 00 грн., №462 від 29.09.2014р. на суму 2020, 00 грн., №468 від 30.09.2014р. на суму 30400, 00 грн., №490 від 01.10.2014р. на суму 29165, 00 грн., №522 від 06.10.2014р. на суму 32395, 00 грн., №499 від 02.10.2014р. на суму 27835, 00 грн., №521 від 06.10.2014р. на суму 1010, 00 грн., №666 від 29.11.2014р. на суму 59375, 00 грн., №634 від 14.11.2014р. на суму 47120, 00 грн., №635 від 14.11.2014р. на суму 1010, 00 грн., №635 від 14.11.2014р. на суму 1010, 00 грн., відповідач здійснив поставку товару на загальну суму 842495, 00 грн., копії зазначених видаткових накладних долучені до матеріалів справи,

Всі видаткові накладні за спірний період підписані уповноваженими особами позивача та відповідача і скріплені відбитками печаток підприємств.

Різниця між перерахованою передплатою та фактично поставленим товаром складає 22507, 00 грн.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 670 ЦК України визначено, що якщо продавець передав покупцю меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, а бо відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця.

Позивач в позовній заяві та судових засіданнях зазначив, що обов'язок повернути передоплату у розмірі 22507, 00 грн. або передати оплачений товар відповідач не виконав.

Проте, як встановлено в судових засіданнях заявок на замовлення товару у заявленій сумі позивач не має, як зазначив представник позивача, передавались вони телефонним зв'язком, тому доказів їх надання подати не може.

За умовами пунктів.3.1., 3.2. Договору постачання товару здійснюється партіями у терміни узгоджені сторонами, за заявкою Покупця переданою Постачальнику за допомогою телефонного або факсимільного зв'язку, не пізніше ніж за 3 робочі дні до початку поставки. Поставка товару здійснюється шляхом відвантаження замовленої партії асфальтобетону, в транспорт Покупця за адресою м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, 14.

Оскільки сторонами не узгоджені строки виконання цих зобов'язань, то за змістом ч.2 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має бути виконано у семиденний строк з моменту відповідної вимоги.

Тобто, обов'язок ПАТ «БІАС» на поставку асфальтобетонної суміші виникає лише після звернення Позивача з заявкою або вимогою поставки передплаченого обсягу асфальтобетонної суміші.

Але, позивач не подав доказів звернення, на суму наявної передплати до ПАТ «БІАС» з Заявкою або вимогою про поставку обсягів асфальтобетонної суміші, на суму 22507, 00 грн., по Договору поставки №31/2014 від 29.05.2014р.

Відповідач не заперечив проти наявної різниці між перерахованою передплатою та фактично поставленим товаром в сумі 22507, 00 грн., в рамках договору поставки №31/2014 від 29.05.2014р.

Проте зазначив, що не порушував свої зобов'язання із своєчасного передання товару по договору № №31/2014 та повернення суми передплати в розмірі 22507, 00 грн.

Крім того, зазначив, що в період здійснення передплати в сумі 22507, 00 грн. між сторонами також здійснювалися інші господарські операції, по яким ТОВ М-БУДКОМПЛЕКС виступає боржником перед ПАТ Біас. А саме, станом на 01.12.2015 р. ТОВ «М-Будкомплекс» має перед ПрАТ «БІАС» грошову заборгованість по Договору поставки №33/2013 від 04.06.2013р.: - в сумі 196759,95 грн. основного боргу, 11544,81 грн. З % річних та 146 304,31 коп. інфляційних втрат, які стягнуті Рішенням Господарського суду м.Києва від 19.11.2015 справа №910/23871/15, яке набрало законної сили 03.12.2015р. та в сумі 307 179,20 грн. по несплаченим відсоткам за користування товарним кредитом, нарахованим відповідачем відповідно до п.6.2, 6.3 Договору №33/2013 від 04.06.2013р.

За змістом ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Аналогічні положення містяться в ч. 3 ст. 203 ГК України.

За змістом ст. 601 ЦК України припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін і вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається.

Відповідач скористався наданим йому правом на таке зарахування, а саме звернувся до ТОВ «М-Будкомплекс» із заявою від 04.12.2015р. №04/12 про зарахування зустрічних грошових зобов'язань, в частині зарахування наявної переплати в сумі 22507,00 грн., отриманої від ТОВ «М-Будкомплекс» в рахунок погашення частини грошової заборгованість по несплаченим відсоткам за користування товарним кредитом по Договору поставки №33/2013 від 04.06.2013р. в сумі 22507,00 грн., у зв'язку з чим зобов'язання відповідача зі сплати вказаної передплати є припиненим.

Факт, направлення заяви про зарахування зустрічних грошових зобов'язань підтверджується фіскальним чеком від 04.12.2015р. (штрих кодом 700), копія якого долучена до матеріалів справи. Крім того, згідно наданого відповідачем витягу з сайту Укрпошти, зазначена заява за штрих кодом 700, була вручена адресату особисто 09.12.2015р.

Мотивованої відповіді за зазначену заяву позивач не надав, крім того, в судовому засіданні представник позивача також зазначив, що заперечень проти зарахування зустрічних грошових зобов'язань надати не може.

Отже, зобов'язання ПАТ «БІАС» по отриманій передплаті по договору поставки №31/2014 від 29.05.2014р. є припиненими.

У звязку з припиненням зобов'язання відповідача зі сплати передплати за Договором поставки №31/2014 від 29.05.2014р. в сумі 22507, 00 грн. після звернення позивача до суду з позовною заявою у справі № 908/5793/15, провадження у справі № 908/5793/15 в частині стягнення 22507, 00 грн. передплати за договором поставки №31/2014 від 29.05.2014р. слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку із відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог.

Також, позивачем предявлена до стягнення пеня в розмірі 11297, 88 грн., яка розрахована за період з 01.12.2014р. по 19.11.2015р. на суму 22507, 00 грн.

Суд вважає вимоги про стягнення пені безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, внаслідок наступного.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 7.5 Договору, який передбачає, що у випадку порушення термінів постачання товару продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період на який нараховується пеня за кожень день прострочення.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання малу бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Як слідує з аналізу вищевказаних норм законодавства, для розрахунку пені необхідно встановити розмір боргу, день, коли зобовязання з його сплати мало бути виконане та день надходження суми, за несплату якої нараховується пеня, або у разі несплати строк припинення нарахування пені (період нарахування пені).

Факт порушення відповідачем терміну постачання товару позивачем не доведено, заявок на постачання товару позивачем не надано. Як вбачається з п.3.1. Договору строки поставки товару визначаються за заявкою покупця переданого постачальнику за допомогою телефонного або факсимільного зв'язку, не пізніше ніж за 3 робочі дні до початку поставки.

Отже, нарахування пені на суму 11507, 00грн. неповернутого авансу суперечить вимогам п.7.5 Договору та наведеним нормам діючого законодавства. Тому на підставах, наведених вище, у позові в частині стягнення 11297, 88 грн. пені відмовляється за недоведеністю.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції грошових коштів в сумі 9835,56 грн., які нараховані на суму 22507, 00 грн. неповернутого авансу.

Суд вважає вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, внаслідок наступного.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, статтею 625 ЦК України передбачено можливість стягнення річних процентів та втрат від інфляції грошових коштів за прострочення саме грошового зобов'язання. Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар. За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України. Отже, до спірних правовідносин не застосовуються положення частини 2 статті 625 ЦК України, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобовязанням). (Таку правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 16.09.2014 р. по справі № 921/266/13-г/7).

Отже, вимога про повернення попередньої оплати не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 625 ЦК України.

Внаслідок викладеного, в задоволенні вимог про стягнення втрат від інфляції грошових коштів в сумі 9835,56 грн. відмовляється.

Згідно з ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного, в задоволені позову про стягнення 9835,56грн. інфляційного нарахування та 11297,88 грн. пені відмовляється. В частині позовних вимог про стягнення 22507, 00 грн. передплати за договором поставки №31/2014 від 29.05.2014р. провадження у справі припиняється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, за вимогами про стягнення 9835,56грн. інфляційного нарахування та 11297,88 грн. пені покладаються на позивача. В частині позовних вимог про стягнення 22507, 00 грн. передплати, сума судового збору буде повернута позивачу з Державного бюджету України згідно ст. 7 Закону України Про судовий збір за його письмовою заявою.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог про стягнення 22507, 00 грн. передплати за договором поставки №31/2014 від 29.05.2014р. провадження у справі припинити.

2. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю М-БУДКОМПЛЕКС, м.Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства Біас, м.Запоріжжя про стягнення 9835,56грн. інфляційного нарахування та 11297,88 грн. пені відмовити.

Суддя Н.Г.Зінченко

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 25 січня 2016 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.