РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016Справа №910/23859/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Баку»

до Комунального підприємства «Київський метрополітен»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Київська міська рада

2) Департамент комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання продовженим (пролонгованим) договору оренди № 225-У (Ор)-11 від

15.10.2011 року на термін до 10.10.2017 року

Головуючий суддя Андреїшина І.О.

Суддя Пукшин Л.Г.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Юрчик М.В.

від відповідача: Цибізова О.О.

від третьої особи-1: Миронюк О.А.

від третьої особи-2: Шумінська Ю.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Баку» до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання продовженим (пролонгованим) договору № 225-У (Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 15.10.2011 р. на термін до 10.10.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 р. за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/23859/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 07.10.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи та пояснення.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 07.10.2015 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Київську міську раду, оскільки остання є представником власника майна територіальної громади Києва, до якого відноситься орендоване приміщення за спірним договором оренди, щодо отримання планових надходжень грошових коштів до бюджету міста Києва.

Представник позивача в судовому засіданні 07.10.2015 р. підтримав клопотання про залучення до участі у справі третьою особою Київську міську раду, просив його задовольнити, разом з тим просив відкласти розгляд справи, для надання йому можливості ознайомитися з відзивом на позовну заяву, щоб підготувати свої заперечення на нього.

Представник відповідача заперечив проти клопотань представника позивача.

Розглянувши клопотання про залучення до участі у справі третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у даній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Київську міську раду.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Таким чином, рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки Київської міської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 р. відкладено розгляд справи до 21.10.2015 р., зважаючи на клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, та у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи.

Через відділ діловодства суду 21.10.2015 р. від позивача надійшли пояснення щодо відзиву на позовну заяву, які залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.10.2015 р. представник третьої особи просив відкласти розгляд справи, для надання йому можливості підготуватися до судового засідання.

Представник позивача заперечень проти задоволення даного клопотання не навів, надав суду докази направлення на адресу третьої особи копію позовної заяви, разом з тим подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Розглянувши дані клопотання, суд їх задовольнив, ухвалою від 21.10.2015 р. продовжив строк вирішення спору та оголосив перерву в судовому засіданні до 18.11.2015 р.

Через відділ діловодства суду 17.11.2015 р. від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті спору та 18.11.2015 р. від позивача надійшли письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.11.2015 р., дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва встановив, що дана категорія справи є складною, оскільки з аналогічних спорів є протилежна судова практика, що дає підставу стверджувати про необхідність призначення її до розгляду у колегіальному складі. Крім того, дослідженню, оцінці та винесенню правомірного рішення підлягає значна кількість доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

19.11.2015 р. повторним автоматичним розподілом справ визначено для розгляду справи № 910/23859/15 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Андреїшина І.О., судді Пукшин Л.Г., Сташків Р.Б..

Ухвалою від 19.11.2015 р. вищевказана колегія суддів прийняла справу № 910/23859/15 до свого провадження та справу призначила до розгляду на 16.12.2015 р.

Через відділ діловодства суду 14.12.2015 від позивача надійшли додаткові пояснення, клопотання про витребування доказів та клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації).

У судовому засіданні 16.12.2015 р. представник позивача підтримав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, оскільки Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) виступає орендодавцем усіх нежилих приміщень, які перебувають на балансі (в оперативному управлінні) КП «Київський метрополітен». Також позивач і в подальшому продовжуватиме за договором оренди сплачувати орендну плату та за рахунок цих коштів поповнюватиме бюджет м. Києва. Разом з тим, представник позивача підтримав клопотання про витребування у Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) інформацію про наявність факту направлення на адресу позивача протягом місяця з дати закінчення терміну дії договору оренди (з 12.10.2014 року по 13.11.2014 року) відповідної заяви про не бажання продовжувати на новий термін строк дії договору оренди з підстав, передбачених п. 12.4 положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, яке затверджено рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250. У зв'язку з чим подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Представники відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення даних клопотань.

Дослідивши матеріали справи та розглянувши клопотання представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації).

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Таким чином, рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації).

Розглянувши клопотання представника позивача про витребування доказів, суд його відхилив, оскільки позивачем не наведено обставин, які б перешкоджали наданню даних документів самостійно.

Розглянувши клопотання представника позивача про продовження строку розгляду спору, суд його задовольнив з наступних підстав.

Частиною 1 статті 69 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Судом встановлено, що строк вирішення спору у даній справі № 910/23859/15 спливає 19.01.2016 р. року.

В частині 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе продовжити строк розгляду спору для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору в даній справі, у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи, керуючись ст. ст. 27 , 69, 77 ГПК України, ухвалою від 16.12.2015 р. розгляд справи відклав на 27.01.2016 р.; клопотання представника позивача про продовження строку розгляду спору задовольнив та продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів до 03.02.2016 р.; залучив до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), зобов'язавши його надати суду письмові пояснення по суті спору; зобов'язав позивача надати суду докази направлення на адресу Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) копії позовної заяви з доданими до неї документами.

25.01.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від позивача надійшли заяви про відкладення розгляду справи,у зв'язку з хворобою представника, та про продовження стоків розгляду спору в даній справі.

Представники відповідача та третіх осіб в судовому засідання 27.01.2016 р. заперечили проти задоволення вищевказаних заяв відповідача.

Розглянувши заяву позивача про відкладення розгляду справи, суд її відхилив з тих підстав, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника.

Крім того, зважаючи на заперечення представників відповідача та третіх осіб, господарський суд відхилив заяву позивача про продовження строків розгляду спору в даній справі, у зв'язку з її необґрунтованістю.

Представник позивача в судове засідання 27.01.2016 р. не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.01.2016 р. заперечив проти позову в повному обсязі.

Представники третіх сторін в судовому засіданні 27.01.2016 р. надали усні пояснення по суті спору, підтримали позицію відповідача.

Представник третьої особи-2 в даному судовому засіданні надав суду письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення позивача про час і місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 27.01.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників відповідача та третіх осіб, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.10.2011 року між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір № 225-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 року (надалі - договір оренди), відповідно до умов якого КП «Київський метрополітен» на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_7 було передано у користування нерухоме майно - частину переходу станції метро «Видубичі», загальною площею 59,5 кв.м., визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) позивача для торгівлі непродовольчими товарами (надалі - орендоване приміщення). Термін дії зазначеного договору було встановлено 2 роки 364 календарні дні - тобто до 13.10.2014 р..

02.01.2013 року між позивачем, відповідачем, та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_7 на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 11.12.2012 року № 137 було укладено Договір № 1 про внесення змін до договору від 15.10.2011 № 225-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, відповідно до якого за договором оренди первісного орендаря - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 було змінено на нового орендаря - ТОВ «Новий Баку» ( позивача), якому відповідачем за актом приймання-передачі нерухомого майна від 02.01.2013 року було передано орендоване приміщення.

Звертаючись з даним позовом позивач просить суд визнати продовженим (пролонгованим) договір № 225-У (Ор)-11 від 15.10.2011. на термін до 10.10.2017 року.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України, договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст. ст. 14, 526 ЦК України, між сторонами у справі виникли цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу ст. 525 ЦК України не допускається.

За приписами ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Таким чином, згідно з положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що відносини щодо оренди майна, яке перебуває в комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до п. 9.1. договору оренди, цей договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 28.12.2010 р. № 517/5329 діє з 15.10.2011 р. до 13.10.2014 р. ( два роки 364 дні).

Договір припиняється після спливу строку його дії (ст. 763 ЦК України).

Згідно з п. 9.5. договору оренди, він припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Після закінчення строку дії договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради (п. 9.3 договору оренди).

Позивач в обґрунтування позовних вимог, пояснив суду, з метою продовження терміну дії договору оренди на наступний термін 16.09.2014 р. листом № 133 від 16.09.2014 р. він звернувся до відповідача з проханням надати пакет необхідних документів для звернення до належного орендодавця орендованого приміщення - Департаменту комунальної власності КМДА (органу, уповноваженого здійснювати управління комунальним майном територіальної громади м. Києва в структурі виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської адміністрації) для продовження договору оренди шляхом укладення додаткової угоди про це до договору оренди.

Не отримавши відповіді на лист № 133 від 16.09.2014 р., позивач 30.10.2014 р. направив на адресу відповідача лист № 221 від 30.10.2014 р., в якому повторно просив надати пакет необхідних документів для звернення до належного орендодавця орендованого приміщення - Департаменту комунальної власності КМДА (органу, уповноваженого здійснювати управління комунальним майном територіальної громади м. Києва в структурі виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської адміністрації) для продовження договору оренди шляхом укладення додаткової угоди про це до договору оренди.

Позивач стверджує, що протягом одного місяця з дати закінчення договору оренди - тоб то до 14.11.2014 р. не отримував ні від відповідача, ні від власника орендованого приміщення( Київської міської ради), ні від належного орендодавця - Департаменту комунальної власності КМДА, жодних заяв про небажання або відповідача, або власника, або належного орендодавця орендованого приміщення, продовжувати (пролонговувати) на той самий термін термін дії договору оренди, на його думку, термін договору оренди продовжився та той самий термін - 2 роки та 364 календарні дні - тобто до 10.10.2017 року.

30.11.2014 р. позивач отримав від Структурного підрозділу «Служба сигналізації» відповідача лист № 16/10-1087 від 28.11.2014 р., в якому зазначений структурний підрозділ відповідача повідомив позивача про непродовження договору на послуги з технічного обслуговування пристроїв пожежної сигналізації від 01.09.2014 р. № 006-ш-14, укладеного між позивачем та відповідачем в зв'язку із необхідністю укладення єдиного договору про відшкодування витрат на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю в Департаменті забезпечення організаційної діяльності відповідача.

На підставі листа Структурного підрозділу «Служба сигналізації» відповідача № 16/10-1078 від 28.11.2014 р. позивач листом № 263 від 23.12.2014 р. звернувся до відповідача з проханням укласти договір про відшкодування витрат на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг з відповідачем.

У відповідь на лист позивача № 263 від 23.12.2014 р. відповідач направив на адресу позивача лист № 13-НЗК від 09.01.2015 р., в якому повідомив позивачу про те, що на підставі договору від 15.10.2011 р. № 225-У (Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду між позивачем та відповідачем будуть укладені супутні договори на відшкодування позивачем витрат відповідача, пов'язані з користуванням позивачем орендованим приміщенням відповідно до додаткових угод до договорів про надання відповідачем на користь позивача відповідних послуг.

20.11.2014 р. позивач отримав від Структурного підрозділу «Служба електропостачання» КП «Київський метрополітен» лист вих. № 15/6-2248 від 20.11.2014 р. про припинення і відмову в укладенні з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 та на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13, необхідність укладення до 31.12.2014 р. нових договорів на надання відповідачем на користь позивача зазначених послуг в Департаменті забезпечення організаційної діяльності відповідача на намір відключити подачу електроживлення до об'єкту орендованого приміщення позивача в разі їх не укладення з 01.01.2015 р.

24.12.2014 р. позивач направив до Структурного підрозділу «Служба електропостачання» КП «Київський метрополітен» лист позивача вих. № 266 від 24.12.2014 р. в якому повідомляв про свою незгоду з відмовою відповідача у продовженні договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 і на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13 та обгрунтував безпідставність відмови Структурного підрозділу «Служба електропостачання» КП «Київський метрополітен» в укладенні з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 і на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13 в зв'язку із спірністю ситуації щодо продовження строку дії договору оренди та неприпустимість в зв'язку із цим відключення об'єкта оренди позивача від мережі електропостачання. Крім того, запропонував укласти до зазначених договорів додаткові угоди в редакції позивача, які залучив до вказаного листа.

Після цього відповідач не здійснював відключення орендованого приміщення від електропостачання та продовжив до 31.03.2015 р. термін дії договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 і на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13.

27.02.2015 р. позивач отримав від Структурного підрозділу «Служба електропостачання» КП «Київський метрополітен» лист вих. № 15/6-568 від 26.02.2015 р. про припинення і відмову в укладенні з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 та на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13, необхідність укладення до 31.03.2015 р. нових договорів на надання відповідачем на користь позивача зазначених послуг в Департаменті забезпечення організаційної діяльності відповідача на намір відключити подачу електроживлення до об'єкту орендованого приміщення позивача в разі їх не укладення з 01.04.2015 р.

23.03.2015 р. позивач в Структурному підрозділі «Служба електропостачання» КП «Київський метрополітен» зареєстрував лист позивача вих. № 320 від 23.03.2015 р., в якому повідомляв про свою незгоду з відмовою відповідача у продовженні договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 та на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13, та обгрунтував безпідставність відмови Структурного підрозділу «Служба електропостачання» КП «Київський метрополітен», в укладенні з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 та на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13, у зв'язку із спірністю ситуації щодо продовження строку дії договору оренди та неприпустимість, в зв'язку із цим, відключення об'єкта оренди позивача від мережі електропостачання і запропонував укласти до зазначених

договорів додаткові угоди в редакції позивача, які долучив до зазначеного листа.

31.03.2015 р. позивач в канцелярії позивача зареєстрував лист позивача вих. № 331 від 30.03.2015 р., в якому повторно повідомляв про свою незгоду з відмовою відповідача у продовженні договору оренди в зв'язку із спірністю ситуації щодо продовження строку дії договору оренди, та обгрунтував безпідставність відмови Структурного підрозділу «Служба електропостачання» КП «Київський метрополітен», в зв'язку із цим, в укладенні з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією від 15.01.2013 р. № 6Е13 та на обслуговування електрообладнання від 18.01.2013 р. № 9Е13 та неприпустимість в зв'язку з цим відключення об'єкта оренди позивача від мережі електропостачання і запропонував укласти до зазначених договорів додаткові угоди в редакції позивача, які долучив до зазначеного листа.

05.06.2015 р., у зв'язку з припиненням відповідачем подачі електричного струму до орендованого приміщення, позивач звернувся до відповідача з листом № 402 від 03.06.2015 р. в кому просив відновити електропостачання до орендованого приміщення та, в разі наявності спору, передати його на вирішення суду.

10.06.2015 р. відповідач направив на адресу позивача лист № 458-ПДД від 10.06.2015 р., в якому повідомив про свою незгоду із продовженням на новий строк договору оренди та своє небажання продовжити договір оренди на новий строк, посилаючись на п. 2.19. Правил пожежної безпеки в метрополітені, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 р., в подальшому «Правила», вимагав передачі об'єкту оренди від позивача та повідомив про наступний демонтаж конструкцій торговельного кіоску позивача, які встановлені на об'єкті оренди в зв'язку із цим.

На даний час відповідач не відновив подачу електричного струму до об'єкту оренди позивача.

КП «Київський метрополітен» та Київська міська рада заперечили позовні вимоги, з посиланням на наступне.

Враховуючи норми ст. 17 Закону та ст. 764 Цивільного кодексу України, КП «Київський метрополітен» листами від 17.10.2014 р. № 45 та від 31.03.2015 р. № 176-НДД було повідомлено ТОВ «Новий Баку» про те, що спірний договір продовжуватись не буде. Крім того, у відповідності до п. п. 4.14. та 7.5. договору оренди, відповідач вимагав привести об'єкт оренди у первісний стан та повернути його до 12.11.2014 р.

Однак, вищевказані листи ТОВ «Новий Баку» було проігноровано та в порушення умови договору від 15.10.2011 р. № 225-У (Ор)-11 (п. п. 4.14. та 7.5. договору), орендоване майно не було передано по акту прийому-передачі. Позивач продовжує незаконно використовувати майно відповідача для здійснення своєї господарської діяльності.

Враховуючи те, що дію договору встановлено до 13.10.2014 р., місячний термін для направлення повідомлення про непродовження дії договору (згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна») сплив 12.11.2014 р. Тобто, повідомлення було надіслано вчасно.

Таким чином, автоматичної пролонгації терміну дії договору не відбулося, його дію припинено 13.10.2014 р.

Згідно з п. 9.2. договору оренди, всі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Додаткової угоди про зміну (продовження) терміну дії договору сторонами підписано не було.

Крім того, рішення Київської міської ради, у відповідь на звернення ТОВ «Новий Баку» про пролонгацію спірного договору оренди, також не було прийнято.

Крім того, відповідач зауважив, що 16.07.2015 р. ним подано позовну заяву про виселення ТОВ «Новий Баку» з орендованого за договором № 225-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва приміщення - частини переходу станції метро «Видубичі», загальною площею 59,5 кв.м., визначеної відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) позивача для торгівлі непродовольчими товарами (надалі - орендоване приміщення). Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.07.2015 р. порушено провадження за даним позовом у справі № 910/18302/15 та призначено її розгляд на 14.09.2015 р. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.09.2015 р. у справі № 910/18302/15 зупинено провадження до розгляду пов'язаної справи № 910/23859/15.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той же самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вищевказана стаття також кореспондується застосованою вище статтею 764 ЦК України, в якій зазначено, що у разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Так статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено місячний термін, протягом якого орендодавець або орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору після закінчення його строку.

З даної статті вбачається, що строк звернення з такою заявою не обмежений місяцем саме після закінчення дії договору, а заінтересована сторона може подати заяву і до закінчення строку дії договору оренди, оскільки такі дії не суперечать вказаному закону та узгоджується з іншими нормативно-правовими актами (правова позиція викладена в постанові ВГСУ від 27.01.09. у справі № 51/17).

При цьому, пункт 12 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 25.05.00. № 02-5/237 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про оренду державного та комунального майна», із змінами і доповненнями, внесеними роз'ясненням президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 р. № 04-5/609, передбачає, що у разі закінчення строку, на який було укладено договір оренди, за відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частиною другою статті 17 Закону встановлено місячний термін, протягом якого орендодавець або орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору після закінчення його строку. Таку заяву заінтересована сторона може також подати і до закінчення строку дії договору оренди.

ЦК України передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача. При цьому пріоритетним критерієм при вирішенні питання пролонгації договору оренди є перш за все відсутність заперечення орендодавця.

Припинення відповідачем подачі електропостачання до орендованого позивачем майна не стосується предмету спору в даній справі та може бути предметом окремого судового розгляду.

Позивач посилається на те, що були відсутні будь-які підстави для відмови позивачу у продовженні договору на наступний термін, передбачених п. 12.10 Положення.

Господарський суд зазначає, що посилання позивача на Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 22.09.11. № 34/6250 є безпідставним, оскільки воно втратило чинність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що такі обґрунтування позивача свідчать про помилкове ототожнення ним правового інституту пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах), закріпленого ч. 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правового інституту продовження договору оренди на новий строк внаслідок переважного права добросовісного орендаря (ч. 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), та внесення змін до істотних умов договору оренди, реалізація якого в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.

Посилання позивача на те, що відповідач є неналежним орендодавцем, тому підставою визнання договору продовженим є відсутність передбачених ч. 2 ст. 17 указаного Закону звернень до позивача від власника об'єкту оренди та від належного, на його думку, орендодавця - Департаменту комунальної власності м. Києва, судом відхиляються, оскільки ч. 2 ст. 17 указаного Закону передбачає право саме сторони договору заперечити або не заперечувати протягом зазначеного цією нормою строку проти продовження строку дії договору, і враховуючи презумпцію чинності правочину, такого особою - стороною договору є відповідач, як орендодавець за договором, який укладаючи договір діяв на підставі рішення КМР від 28.12.2010 р. № 517/5329, на яке міститься посилання у договорі.

Інші доводи позивача викладені у позові та наданих суду поясненнях, у тому числі, але не виключно, щодо його звернення про продовження строку дії договору до Департаменту комунальної власності м. Києва, до відповідача з клопотанням про надання пакету документів для подальшого звернення про продовження договору оренди, і також описані у позові правовідносини позивача з іншими особами, у тому числі структурними підрозділами тощо щодо електропостачання та обслуговування електрообладнання об'єкту оренди, та ін. судом не приймаються та відхиляються, оскільки на результат вирішення спору впливу не мають.

Крім того, в спростування доводів позивача, господарський суд зазначає, що відповідно до п. 2.19 наказу Міністерства Інфраструктури України від 20.06.2012 р. № 335 «Про затвердження Правил пожежної безпеки в метрополітенах» у метрополітені забороняється розміщувати об'єкти комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення на платформах та балконах станцій і в переходах пересадочних вузлів, у підземних і надземних вестибюлях (за винятком автоматів із продажу газет, банкоматів, платіжних терміналів, таксофонів за умови, що вони розміщені поза межами шляхів евакуації), на поверхні землі в межах півкола радіусом 20 м від площини дверей у напрямку евакуації з центром у середині дверної групи, яка включає всі двері з написом «Вхід» та «Вихід». При цьому, указана норма діяла станом на час закінчення строку дії Договору оренди, у зв'язку з чим подальше розміщення майна позивача у вестибюлі № 1 станції метро «Видубичі» для торгівлі непродовольчими товарами суперечило б указаним нормам пожежної безпеки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на все викладене в сукупності, позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з відмовою в задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.02.2016 р.

Головуючий суддя І.О. Андреїшина

Суддя Л.Г. Пукшин

Суддя Р.Б. Сташків