ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.01.2016 р. Справа№ 914/2699/15

За позовом:Споживчого кооперативу «Степана Бандери», м.Тернопіль;
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід», Львівська область, Бродівський район, с.Смільне;

про:стягнення заборгованості
Головуючий суддя Крупник Р.В. Судді Юркевич М.В., Яворський Б.І. Секретар Цяпка О.І.

Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 14.09.2015р.); ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 17.11.2015р.);
від відповідача:ОСОБА_3 представник, ОСОБА_4 директор;

ВСТАНОВИВ:

05.08.2015 року на адресу господарського суду Львівської області поступила позовна заява Споживчого кооперативу «Степана Бандери» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення 6 710 967 грн. основного боргу, 1 942 278,28грн. інфляційних втрат та 65 087,19грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 07.08.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 31.08.2015р. Розгляд справи відкладався, строк розгляду її продовжувався, судом оголошувались перерви в судовому засіданні, призначався колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів та склад колегії суддів у справі змінювався, з підстав, зазначених в ухвалах суду, які знаходяться в матеріалах справи № 914/2699/15.

Представник позивача в судове засідання 27.01.2016р. з'явився, подав суду лист від 25.01.2016р. з додатками та лист від 25.01.2016р., у якому просить суд розглянути раніше подану позивачем заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» в розмірі 8 718 332,47грн.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що з квітня 2013р. відповідач припинив здійснення робіт за договором будівельного підряду від 17.07.2012р. та не відновив їх, неодноразові вимоги про повернення безпідставно сплачених коштів залишились без реагування, протягом двох років відповідач не здійснює фактичної господарської діяльності та відносно ТОВ «Будова Захід» Тернопільським міським відділом УМВС України в Тернопільській області порушені кримінальні провадження за заявами фізичних та юридичних осіб про вчинення шахрайський дій, які полягають у заволодінні коштами даних осіб в особливо великих розмірах. Позивач вважає, що у ТОВ «Будова Захід» є реальна можливість розпоряджатися коштами та майном шляхом його відчуження третім особам. Крім цього, у поданому суду листі від 25.01.2016р. представник позивача зазначив, що ТОВ «Будова-Захід» 04.09.2015р., тобто на час перебування справи у суді, виступило засновником ТОВ «СТОБУД.» з внеском 910 000,00грн. Таким чином, майно, яке було у відповідача на момент пред»явлення позову, уже зменшилось та за умови незабезпечення позову існує небезпека подальшого його зменшення.

Представник відповідача в судове засідання 27.01.2016р. зявився, проти заяви про забезпечення позову заперечив.

Заперечуючи проти накладення арешту, представник зазначає, що позов поданий позивачем є необґрунтованим та надуманим, а тому і забезпечення позову в даній справі також є необґрунтованим. У випадку накладення арешту, основна діяльність відповідача буде заблокована. Більше того, ТзОВ «Будова-Захід» веде будівництво ще одного обєкта нерухомості, натомість забезпечення позову у справі фактично зупинить будівельні роботи на даному обєкті.

Розглянувши подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд не знаходить підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВГС України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 вказаної Постанови передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Однак, заявивши заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивачем не було наведено жодних обставин, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після подання позову до суду, а також не долучено відповідних доказів, які б свідчили про вчинення ТзОВ «Будова-Захід» таких дій. Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача в межах ціни позову, а саме, 8718332,47грн., тоді як у розрахунку заборгованості, поданого представником позивача суду 27.01.2016р., заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних становить 5261428,14грн.

Долучений представником позивача витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який вказує на те, що ТОВ «Будова-Захід» 04.09.2015р. виступило засновником ТОВ «СТОБУД.» з внеском 910000грн., суд вважає неналежним доказом, який б свідчив про вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов»язання, оскільки право виступати засновником ТзОВ «СТОБУД.» надано відповідачу згідно закону, а тому не може свідчити про вчинення ТОВ «БудоваЗахід» дій щодо ухилення від виконання рішення суду.

Крім цього, суд зазначає, що предметом даного позову є стягнення коштів. А тому відсутнім є звязок між накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, та предметом даного спору.

Також суд зазначає, що оскільки позивачем не ідентифікано майно на яке позивач просить накласти арешт, колегія прийшла до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні якої було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись, ст.ст. 66, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Споживчому кооперативу «Степана Бандери» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суддя Крупник Р.В.

Суддя Юркевич М.В.

Суддя Яворський Б.І.