РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа № 910/30305/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Приватного акціонерного товариства «Теодосія»

про стягнення 1739370,44 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Саранюк В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду м. Києва із указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, у порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 13/271-ВТВ від 04.01.2013, своєчасно не оплачений поставлений позивачем природний газ, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.12.2013 по справі № 910/21088/13 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача 2021125,85 грн. заборгованості, 34020,09 грн. 3% річних з простроченої суми, 164384,76 грн. пені.

В той же час, зазначена в судовому рішенні сума заборгованості відповідачем погашена лише частково, на суму 1083132,54 грн.

З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача 50446,95 грн. пені, нарахованої за період з 15.08.2013 по 04.08.2015, 1569198,97 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 15.08.2013 по 04.08.2015, 119724,52 грн. 3% річних, нарахованих за період з 15.08.2013 по 04.08.2015.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір № 13-271-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, згідно з яким позивач зобов'язався передати відповідачу протягом 2013 року природний газ в обсязі до 2266610 м.куб. згідно з погодженим графіком, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного газу та послуг з його транспортування.

Відповідно до положень п. 5.2 договору, ціна природного газу складає 4435,66 грн., з ПДВ.

Згідно з п.п. 6.1, 6.2 договору, оплата за газ здійснюється покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки на підставі акту приймання передачі.

Строк дії договору, відповідно до п. 11.1 договору, встановлений з моменту його підписання сторонами і діє в частині реалізації газу з 01.01.2013 до 31.12.2013, в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач, протягом січня-травня 2013 року, поставив відповідачеві 699842 м.куб. природного газу, загальною вартістю 3104258,39 грн.

Заявами №№ 2427 від 06.08.2013, 2251 від 07.10.2013 відповідач зарахував вимоги до позивача у розмірі 1083132,54 грн., які виникли з рішень Господарського суду м. Києва від 10.06.2013 по справі № 910/7361/13, від 12.06.2013 по справі № 910/4120/13, постанов Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2013 по справах №№ 910/2298/13, 910/2299/13, в рахунок виконання зобов'язання перед позивачем у тому ж розмірі, що виникли зі спірного договору, в зв'язку з чим зобов'язання відповідача оплатити переданий йому на підставі спірного договору природний газ та послуг з його транспортування, відповідно до ст. 601 ЦК України, припинене з 06.08.2013 на суму 1059943,09 грн., 07.10.2013 - на суму 23189,45 грн., а загалом у розмірі 1083132,54 грн.

В той же час, відповідач, у порушення умов договору, залишкову вартість поставленого товару оплатив лише частково, на суму 15239,70 грн., внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 427119,90 грн.

З метою захисту порушених прав позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.12.2013 по справі № 910/21088/13 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача 2021125,85 грн. заборгованості, 34020,09 грн. 3% річних з простроченої суми, 164384,76 грн. пені.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що зазначені суми заборгованості відповідачем не погашені.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до положень ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора не є підставою припинення зобов'язання.

Відтак, зобов'язання відповідача з оплати поставленого позивачем товару на цей час не припинене.

Згідно з положеннями ст. 229 ГК України, ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Крім того, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547, ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов договору в частині оплати природного газу, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідно до якого пеня, нарахована за період з 15.08.2013 по 04.08.2015, складає 50446,95 грн., інфляційні втрати, нараховані за період з 15.08.2013 по 04.08.2015 - 1569198,97 грн., 3% річних, нараховані за період з 15.08.2013 по 04.08.2015 - 119724,52 грн., суд дійшов висновку про його обґрунтованість і відповідність умовам закону та договору, внаслідок чого зазначені суми підлягають стягненню з відповідача, а позов - задоволенню.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Теодосія» (02068, м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 1; ідентифікаційний код 30689644) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 50446 (п'ятдесят тисяч чотириста сорок шість) грн. 95 коп. пені, 1569198 (один мільйон п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 97 коп. інфляційних втрат, 119724 (сто дев'ятнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 52 коп. 3% річних та витрати зі сплати судового збору в сумі 26090 (двадцять шість тисяч дев'яносто) грн. 56 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко