РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016Справа №910/31137/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Ураїна»

про стягнення 2 661,24 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Сечко С.В. - довіреність №0115-27 від 12.02.2015 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось в Господарський суд м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Ураїна» про стягнення 2 661,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ТОВ «Умвельт Ураїна» було завдано матеріальної шкоди, яка була відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. Одна в порушення вимог статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем, який є страхувальником позивача, на протязі 3-ьох робочих днів не було повідомлено позивача про ДТП, а тому після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача 2 661,24 грн. - суму сплаченого страхового відшкодування, 1 218,00 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.12.2014 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 27.01.2016 року.

29.12.2015 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшли документи по справі.

26.01.2016 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 27.01.2016 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 27.01.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 27.01.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Умвельт Ураїна» (далі по тексту - страхувальник, відповідач, ТОВ «Умвельт Ураїна») та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі по тексту - Договір) який оформлений Полісом серія АІ №7106328 (далі по тексту - Поліс), за умовами якого був застрахований транспортний засіб марки «MAN», державний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб). Строк дії Договору з 27.09.2014 р. до 26.09.2015р.

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 31.05.2015 року о 19 год. 10 хв. по площі Ленінградська - пр-т. Воз'єднання в м. Києві трапилось ДТП, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля «Пежо» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, та застрахованого транспортного засобу (власником якого є відповідач) під керуванням ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю «Пежо» державний номер НОМЕР_2 та застрахованому транспортному засобу.

ДТП відбулося з вини водія ОСОБА_3, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва справа №753/20124/13-п від 19.06.2015 року.

Згідно звіту №1816 з оцінки транспортного засобу від 09.12.2013 року розмір матеріального збитку завданого власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Хюндай» (державний номер НОМЕР_3) становить 6 785,02 грн.

На підставі заяви відповідача на виплату страхового відшкодування, розрахунку суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту №ДКЦВ-10159 від 30.07.2015 року позивачем виплачено відповідачу страхове відшкодування в розмірі 2 661,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №14635 від 31.07.2015 року на суму 2 661,24 грн.

Предмет позову у даній справі становить вимога про стягнення з відповідача на підставі пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в порядку регресу 2 661,24 грн. суми сплаченого страхового відшкодування.

У відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально

Приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 3 Закону.

Зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, а не відсутність такого права.

Судом встановлено, що відповідачем в порушення підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на протязі трьох робочих днів з дня настання ДТП не повідомив позивача про страховий випадок. Відповідачем не було надано належних доказів в підтвердження поважності причин такого не повідомлення.

Відзив відповідача на позовну заяву не приймається судом в якості належного та допустимого доказу та спростовується наявними в матеріалах справи документами та чинним законодавством.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Ураїна» (03040, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 14; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32 ЛІТ.А; ) 2 661 (дві тисячі шістсот шістдесят одну) грн. 24 коп. - суму сплаченого страхового відшкодування, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

3.Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 28.01.2016 року.