РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2016Справа №910/30224/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Фонду державного майна України

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії

України"

про стягнення 944 094,72 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Скрипка М.Д. - представник за довіреністю;

Шумило В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Шаповал І.О. - представник за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ: Фонд державного майна України звернувся до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про стягнення неустойки в сумі 944 094,72 грн.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач стверджує, що його права порушені, а тому наполягає на заявлених позовних вимогах.

Відповідач надав відзив на позовну заяву та додаткові пояснення до нього в яких проти нарахування неустойки заперечив та зазначає про присікальний строк щодо нарахування неустойки, що визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, а також стверджує, що майно було фактично повернуто балансоутримувачу 21.07.2015, тому підстави для стягнення неустойки з 21.07.2015 по 21.10.2015 відсутні; просить суд у позові відмовити повністю.

Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" подало клопотання про залучення Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ "Укрпошта" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до вимог статті 27 ГПК України третіх осіб може бут залучено до участі у справі за клопотанням, зокрема, сторін. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб, і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах їх належить залучити або допустити до участі у справі. Такі вимоги кореспондуються з пунктом 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому. Позивач не надав доказів наявності юридичного інтересу у третьої особи, тому суд позбавлений можливості залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 09.11.2006 між Фондом державного майна України, далі Орендодавець, та Спільним закритим акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", далі Орендар, було укладено договір оренди № 484 нерухомого майна, що належить до державної власності, далі Договір, відповідно до предмету якого (п. 1.1, 1.2 Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м, що розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, ДМА "Бориспіль", що знаходиться на балансі Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ "Укрпошта", далі Балансоутримувач, ринкова вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.06.2006 та становить 1 527 886 грн. Майно передається з метою розміщення офісу та складу. Згідно з п. 2.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне майно у термін, указаний у договорі оренди, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та підписання акта приймання-передачі майна, які підписуються одночасно. 09.11.2006 сторонами підписано та скріплено печатками Акт приймання-передачі в оренду державного нерухомого майна. Відповідно до п. 3.1 Договору розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) і становить за базовий місяць оренди (вересень 2006 року) 13 117,02 грн. Пунктом 3.2 Договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Згідно з п. 10.1 Договору цей договір укладено строком на 364 календарних дні та діє з 09.11.2006 по 06.11.2007. 04 листопада 2011 року сторонами укладено додатковий договір № 411 до Договору, яким продовжено термін дії договору до 04.11.2013, та внесли зміни, зокрема, у п. 2.4 Договору, який виклали у такій редакції: у разі припинення цього договору Орендар зобов'язаний повернути в 3-денний строк Балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з врахуванням фізичного зносу даного майна, а Балансоутримувач та Орендодавець повинні прийняти це майно згідно з актом приймання-передачі об'єкта оренди. Майно повертається Орендарем Балансоутримувачу, аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Даним додатковим договором викладено п. 3.1 Договору в новій редакції: орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами і доповненнями) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (вересень 2011 року) 37 074,29 грн. Пунктом 2.5 Договору визначено, що майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (пункт 2.6 Договору). У разі невиконання п. 2.5 Договору, Орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення (п. 9.1 Договору). Позивач стверджує, що Договір припинено 04.11.2013 внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, однак в порушення умов Договору відповідач у 3-денний строк не повернув майно за актом приймання-передачі об'єкта оренди. Рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2015, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 у справі № 910/13784/14 стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку за період з 08.11.2013 по 28.02.2015. Оскільки лише 21.10.2015 Орендар повернув об'єкт оренди згідно з актом приймання-передавання № 289, то позивач намагається стягнути з відповідача з посиланням на ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за кожний місяць прострочення за період з 01.03.2015 по 21.10.2015 в сумі 944 094,72 грн. Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами укладено договір оренди державного майна, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", далі Закон. Так, ст. 10 Закону чітко регламентує істотні умови договору оренди, яких сторони досягли при укладенні Договору. Таким чином, відповідно до вимог вказаної статті, як спеціальної норми, та ст. ст. 638, 759 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 283 ГК України, як норм загальних, він вважається укладеним, згідно частини 8 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася. Частина перша статті 759 ЦК України, як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Стаття 283 ГК України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до ч. 2 статті 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Частиною 4 ст. 284 ГК України передбачено, що строк договору оренди визначаються за погодженням сторін. Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Відповідно до ст. 29 Закону за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором. В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Частина 1 ст. 785 ЦК зазначає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Частиною другою вказаної статті передбачено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Щодо заперечень відповідача стосовно невірності нарахування неустойки, а саме без застосування присікального строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями п. 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів ст. 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, є неправильним.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі не виконання обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць за період з 01.03.2015 по 21.10.2015 у розмірі 944 094,72 грн. Враховуючи те, що Договір припинив свою дію 04.11.2013, то приписи п. 3.2 Договору вже не застосовуються, а неустойка обраховується виходячи з розміру орендної плати за базовий місяць в сумі 37 074,29 грн. Оскільки об'єкт оренди було повернуто Балансоутримувачу і Орендодавцю за актом приймання-передачі 21.10.2015, то неустойка за цей день не нараховується, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки підлягають задоволенню частково за період з 01.03.2015 по 20.10.2015 у розмірі 566 877,86 грн.

В частині стягнення неустойки в розмірі 377 216,86 грн. слід відмовити, як необґрунтовано заявленої.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно частини п'ятої статті 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.01.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 27, 29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 526, 638, 759, 785 ЦК України, ст. ст. 193, 283, 284, 291 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, частиною другою та третьою ст. 85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Фонду державного майна України до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", 01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4; , на користь:

- Фонду державного майна України, 01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/9; , неустойку у розмірі 566 877,86 грн. та судовий збір у сумі 8 503,17 грн., видавши наказ.

3. У іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 27.01.2016 року

Суддя Ю.О.Підченко