номер провадження справи 1/56/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 Справа № 908/5782/15

за позовом: Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 25)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вторма-Запоріжжя (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 11)

про стягнення 58 014 грн. 00 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довір. № 66 від 31.12.2015 року;

від відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторма-Запоріжжя» заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 20.09.2005 р. № 8769 в сумі 58 014 грн. 00 коп., з яких: 29 934 грн. 99 коп. основного боргу, 15 188 грн. 08 коп. пені, 972 грн. 99 коп. 3% річних та 11 917 грн. 94 коп. інфляційних втрат.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 11,15,16,525,526,530,611,625 ЦК України, ст.ст. 20, 173-175,193 ГК України, Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. № 28.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2015 року у справі № 908/5782/15 порушено провадження та призначено розгляд справи на 17.12.2015 року на 14 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

16.12.2015 р. від позивача у справі надійшли документи на виконання ухвали суду та додатково повідомлено, що станом на день розгляду справи сплати відповідачем спірної суми не відбулось.

Представник відповідача в судове засідання 17.12.2015 р. не зявився. Відзив на позовну заяву та інші документи на виконання вимог суду відповідач не надав. Відповідач був повідомлений про розгляд справи ухвалою про порушення провадження у справі за належною адресою, вказаною у ЄДР.

На підставі ст. 77 ГПК України зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача, та не виконання відповідачем ухвали суду, необхідністю витребування у позивача відповідних доказів, судом вирішено відкласти розгляд справи на 12.01.2016 р. на 14 год. 30 хвил., зобовязавши сторони виконати вимоги суду, викладені у даній ухвалі.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.01.2016 року, у звязку із відпусткою судді, розгляд справи перенесено на 19.01.2016 р. о 14 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

18.01.2016 р. від позивача у справі на виконання вимог суду надійшло пояснення, у т.ч. щодо розрахунку обсягу спожитої енергії за дозволеною потужністю до договору..

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, за належною адресою, вказаною у ЄДР.

Неявка представника відповідача в судове засідання, належним чином повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає вирішенню цього спору.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням присутнього у судовому засіданні представника позивача, розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (позивачем, постачальником електричної енергії) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вторма-Запоріжжя» (відповідачем, споживачем) укладено договір про постачання електричної енергії від 20.09.2005 року № 8769.

Згідно розділу 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.2.3 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 4 Порядок розрахунків та № 5 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Згідно п.1 додатку № 5 до договору (графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії) зняття показів розрахункових засобів обліку здійснюється о 24-00 год., в останній день місяця споживачем самостійно або в присутності представника постачальника (субспоживача) відповідно до «Переліку точок розрахункового обліку Споживача» (табл. №1) та «Переліку точок розрахункового обліку Субспоживачів» (табл№2). Зафіксовані покази оформляються Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію (Додаток № 5.1) та «Актами прийому-передачі електроенергії» (Додаток № 5.2) у 2-х або кількох примірниках, по одному для кожної зі сторін.

Згідно п. 2 додатку № 5 до договору (графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії) зняття показів розрахункових засобів обліку самостійно або в присутності представника споживача має право здійснювати також і постачальник електричної енергії.

В п. 3 додатку № 5 до договору зафіксовано: найменування обєкта, адреса вул.. Єнісейська, буд. 6А, виробничий комплекс; тип і номер розрахункового електролічильника СТК 3-10 Q2H6M № 22088, втрати у ЛЕП 4,02%; дозволена потужність 50,0 кВт; кількість робочих днів у тиждень -7; кількість годин роботи на добу-12.

Пунктом 5 додатку № 4 до договору визначено, що для подання «Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію та «Актів прийому-передачі електроенергії», споживач не пізніше 12-00 годин другого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до постачальника електричної енергії. Постачальник електричної енергії підписує «Акти про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» та один примірник повертає споживачу.

Пунктом 1 додатку № 4 до договору передбачено, що розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця.

Пунктом 6 додатку № 4 до договору визначено, що за підсумками розрахункового періоду постачальник електроенергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних представленого споживачем «Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» та інших умов договору, з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Пунктом 8 додатку № 4 до договору визначено, якщо споживач не надав «Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» в обумовлений термін, постачальник електричної енергії самостійно визначає обсяги спожитої електроенергії та надає споживачу рахунок для сплати виходячи з фактичного середньодобового обсягу споживання електроенергії за попередній розрахунковий період. Період розрахунку за середньодобовим обсягом споживанням не може перевищувати один місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної електроенергії здійснюється постачальником електричної енергії за потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку згідно п.3 Додатку № 5 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Аналогічні за своїм змістом норми містяться в п. 6.39 «Правил користування електричною енергією», затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. № 28, згідно яких, у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 7 додатку № 4 до договору встановлено, що споживач зобовязаний після розрахункового періоду і проведення постачальником розрахунку обсягу використаної електричної енергії отримати у своєму відділені банку платіжні документи на сплату спожитої електроенергії. У разі недотримання рахунку у відділенні свого банку до 10 числа споживач зобовязаний направити повноважного представника до постачальника для отримання дубліката платіжного документу, і не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим здійснити сплату.

Згідно з п. 1 додатку № 4 до договору за дату оплати приймається дата зарахування коштів на рахунок постачальника електричної енергії.

Виходячи з наданих доказів та пояснень позивача, за травень 2014 року відповідачем надано акт про спожиту електричну енергію відповідно до якого електрична енергія ним не споживалась. В наступних розрахункових періодах відповідач не надав акти про спожиту електричну енергію, в звязку з чим у червні та серпні 2014 обсяг спожитої електричної енергії визначався позивачем за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період, у липні 2014 за даними акту візуального зняття показів розрахункових засобів обліку, у вересні та в жовтні 2014 за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання.

17.07.2014 р. представниками сторін було складено акт візуального зняття показів розрахункових засобів обліку.

У липні 2014 року відповідачем спожито електричну енергію у обсязі 526 кВт/год, що за діючими на той час тарифами становило 748,67 грн. (з ПДВ). Відповідачем за цей період було сплачено 748,67 і залишок боргу склав 00.00 грн.

У серпні 2014 відповідачем було спожито електричну енергію у обсязі 526 кВт/год, що за діючими на той час тарифами становило 748,67 грн. (з ПДВ). Відповідачем за цей період було сплачено 376,23 грн. і залишок боргу склав 372,44 грн.

У вересні 2014 відповідачем було спожито електричну енергію у обсязі 18 724 кВт/год, що за діючими на той час тарифами становило 27 715,26 грн. (з ПДВ). Відповідачем за цей період коштів не сплачено і залишок боргу склав 27 715, 26 грн.

У жовтні 2014 відповідачем було спожито електричну енергію у обсязі 1 248 кВт/год, що за діючими на той час тарифами становило 1 847,29 грн. (з ПДВ). Відповідачем за цей період коштів не сплачено і залишок боргу склав 1 847,29 грн.

Позивачем були виставлені наступні рахунки: № 8769/7а від 06.08.2014 748,67 грн., № 8769/8а від 04.09.2014 748,67 грн., № 8769/9а від 03.10.2014 27 715,26 грн., № 8769/10а від 05.11.2014 1 847,29 грн. та відправлені відповідачу на адресу: 69013, вул. Базова, буд.11.

Відповідач не виконав належним чином свої договірні зобовязання, щодо оплати вартості спожитої електричної енергії. Станом на час звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість у сумі 29 934 грн. 99 коп.

Враховуючи несплату відповідачем позивачу заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 29 934 грн. 99 коп., позивач звернувся до суду із цим позовом.

Стягнення з відповідача на користь позивача 29 934 грн. 99 коп. основного боргу, 15 188 грн. 08 коп. пені, 972 грн. 99 коп. 3% річних, 11 917 грн. 94 коп. інфляційних втрат було предметом судового розгляду в цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, на підставі наступного:

Спірні цивільно-правові відносини сторін регулюються нормами ЦК України, ГК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28 (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), а також договором № 8769 від 20.09.2005 р. з врахуванням додатків до нього.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.1 ст. 277 вказаного кодексу абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду.

Відповідно до ПКЕЕ розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Плата вартості електричної енергії постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом; остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами; споживач зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; споживач зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договорів.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини сторін було врегульовано договором про постачання електричної енергії № 8769 від 20.09.2005 р. та додатків до нього.

Відповідач своєчасно та у повному обсязі не розрахувався із позивачем за спожиту електричну енергію, чим порушив умови договору та ПКЕЕ.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Факт наявності простроченої заборгованості відповідача перед позивачем в заявленій до стягнення сумі підтверджений матеріалами справи. Відповідачем доказів відсутності спірної суми заборгованості, чи її сплати, не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено, і матеріалами справи підтверджується правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 29 934 грн. 99 коп. основного боргу.

Суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 29 934 грн. 99 коп. основного боргу за спожиту електричну енергію.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.2.1. договору за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п.7 додатка №4 "Порядок розрахунків"), споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов'язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

З урахуванням здійсненого судом перерахунку суми пені, заявленої до стягнення позивачем, за допомогою БД Законодавство, беручи до уваги умови договору та суми заборгованості і період, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в заявленій до стягнення сумі 15 188 грн. 08 коп.

Правомірними є і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 972 грн. 99 коп. 3% річних та 11 917 грн. 94 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, за допомогою ІПС Законодавство, враховуючи періоди виникнення заборгованості та нарахування вказаних сум, суд визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 972 грн. 99 коп. 3% річних та 11 917 грн. 94 коп. інфляційних втрат.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом в сумі 1 218 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вторма-Запоріжжя (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 11, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 25, , на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 19 в ЗОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 29 934 (двадцять девять тисяч девятсот тридцять чотири) грн. 99 коп. основного боргу за спожиту активну електричну енергію. Видати наказ.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вторма-Запоріжжя (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 11, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 25, , на розрахунковий рахунок № 1102 Філія «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399) 15 188 (п'ятнадцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 08 коп. пені, 972 (девятсот сімдесят дві) грн. 99 коп. 3% річних, 11 917 (одинадцять тисяч девятсот сімнадцять) грн. 94 коп. інфляційних втрат та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано 25 січня 2016 р.

Суддя О.І. Немченко