РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/32128/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»
провідшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2 646,50 грн.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (надалі - ПрАТ «СК «Провідна») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (надалі - ПрАТ «СК «Україна») про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2 646,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №06/0647059/0403/14 від 24.04.2014 р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 р. порушено провадження у справі №910/32128/15, розгляд справи призначено на 19.01.2016 р.

Представники позивача та відповідача, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 19.01.2016 р. не з'явились, вимог ухвали суду від 25.12.2015 р. не виконали, про причини неявки суд не повідомили.

Належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №136 (№499).

Стосовно неявки в судове засідання представника відповідача, суд відзначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г, на яку було відправлено ухвалу суду від 25.12.2015 р., підтверджується наявними в матеріалах справи документами та інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою http://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch та вказано у позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, справа може бути розглянута за наявними в ній документами.

В судовому засіданні 19.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2014 р. між ПрАТ «СК «Провідна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0647059/0403/14, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

04.07.2014 р. о 08 год. 35 хв. по вул. Чкалова в м. Дніпропетровську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - автомобілем «Audi 80» реєстраційний номер НОМЕР_2, не переконавшись в безпеці маневру, здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується довідкою УДАІ ГУ МВС України в м. Дніпропетровськ №9408684 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Заводського районного суду міста Дніпропетровська від 26.09.2014 р. у справі №208/6899/14-п (провадження №3/208/1303/14) встановлено порушення ОСОБА_2 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно рахунку №2521 від 05.07.2014 р., виставленого власнику застрахованого транспортного засобу СТО - ПП «Аеліта», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 3 646,50 грн.

04.07.2014 р. власник застрахованого автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту №06/0647059/0403/14 від 24.04.2014 р. на рахунок СТО для здійснення ремонту.

19.08.2014 р. позивачем був складений та підписаний страховий акт №, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 3 646,50 грн. на рахунок СТО - ПП «Аеліта».

На підставі складеного страхового акту № від 19.08.2014 р. ПрАТ «СК «Провідна», виконуючи свої зобов'язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту №06/0647059/0403/14 від 24.04.2014 р., сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 3 346,50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №0039137 від 01.09.2014 р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПрАТ «СК «Провідна» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_2 та знаходився під його керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Audi 80» реєстраційний номер НОМЕР_2 відшкодовується ОСОБА_2, як власником цього транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобіля «Audi 80» реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована ПрАТ «СК «Україна» згідно із полісом АС №3970377 строк дії якого з 21.11.2013 р. по 20.11.2014 р.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АС №3970377) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 3 646,50 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

Позивач звернувся до відповідача із заявою №03-17/13531 від 17.09.2014 р.) в якій просив відшкодувати в порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 3 646,50 грн.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АС №3970377, розміри лімітів відповідальності та франшизи (1 000,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 2 646,50 грн.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Провідна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Рувуцького, 42-г; ідентифікаційний код 30636550) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25; ідентифікаційний код 23510137) суму страхового відшкодування у розмірі 2 646 (дві тисячі шістсот сорок шість) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 25.01.2016 р.

Суддя В.О. Демидов