Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 26 січня 2016 року у справі №927/1538/15

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/1538/15

за позовом: Державного підприємства «Український державний науково-виробничий інститут зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха», вул. Попудренка, 54, м. Київ, МСП-660, 02660

до відповідача: Відділу Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, 35, смт. Ріпки, Чернігівська область,15000

про стягнення 96426грн.66коп.

у відсутності представників сторін, які в засідання господарського суду не зявились.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 57240грн. боргу, 35832грн.24коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з січня 2014 року по листопад 2015 року, 3354грн.42коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.01.2014 по 14.12.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати створених позивачем на підставі договору №64 від 22.10.2013 цифрових растрових карт по Ріпкинському району Чернігівської області шляхом перетворення графічних матеріалів технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів в цифровий растровий вигляд.

Відповідач в листі №6 від 25.01.2016 виклав заперечення проти позовних вимог та зазначив, що він є юридичною особою публічного права і фінансується виключно з державного бюджету. Відповідач також вказує, що на момент укладення договору кошти було виділено з Державного бюджету на 2013 рік. За повідомленням відповідача, ним при отриманні акта виконаних робіт зареєстровано в установленому порядку в органах Держказначейства бюджетні зобовязання від 18.12.2013 на суму 57240грн. та одночасно надано платіжні доручення від 18.12.2013, які при наявності кошторисних призначень та відкритих асигнувань не були оплачені у 2013 році органами Держказначейства у Чернігівській області, у звязку з чим станом на 01.01.2014 виникла кредиторська заборгованість. А тому, відповідач стверджує, що він не розрахувався за надані позивачем послуги не з власної вини, а внаслідок відсутності відповідних видатків в Державному бюджеті на 2014-2016 роки.

В судове засідання, яке відбулось 26.01.2016, представники сторін не зявились.

Як вбачається з протоколу судового засідання, яке відбулось 12.01.2016, та за результатами якого відкладено розгляд справи на 26.01.2016 об 11год.00хв., в ньому приймав участь представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 Про обізнаність позивача про дату, час та місце проведення наступного судового засідання свідчить також наявна в матеріалах справи розписка, надана вищевказаним представником позивача.

Як зазначено в абз.2 підп.3.9.1. підп.3.9. п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки представника позивача суду не повідомлено.

Відповідач в листі №6 від 25.01.2016 повідомляє суд, що не має змоги прийняти участь у судовому засіданні у звязку із службовою завантаженістю та перебуванням головного спеціаліста-юрисконсульта на лікарняному. При цьому будь-яких підтверджуючих документів суду не надано.

Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась господарським судом обовязковою, тому відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України участь в господарських засіданнях є правом сторін, яке вони реалізують на власний розсуд та яким сторони не скористалися. Враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, з метою уникнення затягування вирішення спору, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності представників сторін в засіданні господарського суду за наявними у справі матеріалами.

У звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.8 ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2013 року між Державним підприємством «Український державний науково-виробничий інститут зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха» (позивач у справі, виконавець за договором) та Відділом Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області (відповідач у справі, замовник за договором) укладено договір №64 (далі за текстом рішення договір), за умовами якого позивач зобовязався у 2013 році надати відповідачу послуги зі створення цифрових растрових карт по Ріпкинському району Чернігівської області шляхом перетворення графічних матеріалів технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів в цифровий растровий вигляд, а відповідач, в свою чергу, зобовязався прийняти і оплатити такі послуги.

За змістом п.1.3., 1.4. договору найменування, зміст, обсяг, характеристика та інші вимоги до послуг, результати наданих послуг визначаються узгодженим сторонами Технічним завданням (Додаток №1), що є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.1. договору ціна договору становить 57240 (пятдесят сім тисяч двісті сорок) гривень 00 коп., у тому числі ПДВ 9540 (девять тисяч пятсот сорок) гривень 00 коп. у відповідності з Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток №2) та Кошторисом (Додаток №3), що є невідємними частинами цього договору.

В розділі ІV договору сторони узгодили порядок оплати послуг та встановили, що розрахунки по договору здійснюються на підставі ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу України та наявного бюджетного фінансування (п.4.1.). Оплата по договору здійснюється після передачі виконаних послуг замовнику та підписання сторонами акту приймання-передачі (п.4.2.). Розрахунки за цим договором здійснюються у національній валюті України в безготівковій формі (п.4.3.).

Строк надання послуг до 20 грудня 2013 року відповідно до п.5.1. договору визначено Календарним планом (Додаток №4), що є невідємною частиною цього договору.

В розділі V договору сторони узгодили умови, зокрема, щодо порядку здачі-прийняття наданих послуг та встановили, що результати наданих послуг виконавець оформляє відповідно до вимог, зазначених у Технічному завданні (Додаток №1), що є невідємною частиною цього договору та надає замовнику створенні цифрові растрові карти та акти наданих послуг. Форма акта наданих послуг затверджена Додатком №5 цього договору. Складання актів наданих послуг здійснюється відповідно до Технічного завдання (Додатку №1), що є невідємною частиною цього договору (п.5.2.). Виконавець може надавати замовнику акти наданих послуг за фактично надані послуги до 05 числа місяця наступного за звітним, останній акт до 20 грудня 2013 року (п.5.3.). Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня одержання акту наданих послуг зобовязаний направити виконавцеві підписаний акт наданих послуг або мотивовану відмову від прийняття наданих послуг (п.5.4.). Приймання наданих послуг здійснюється замовником відповідно до умов, визначених Технічним завданням (додатку №1), що є невідємною частиною цього договору (п.5.5.). У разі виявлення недоліків, замовник складає акт із переліком недоліків. Після усунення недоліків, сторонами підписується акт наданих послуг (п.5.6.). Послуги, які зазначаються в акті наданих послуг та надаються за умовами цього договору, вважаються виконаними з моменту підписання сторонами актів наданих послуг, що є підставою для здійснення розрахунків (п.5.9.).

Відповідно до п.10.1. договору цей договір набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2013 року.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника договору №64 від 22.10.2013, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України договір №64 від 22.10.2013 є обовязковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Аналіз змісту договору №64 від 22.10.2013, свідчить, що у звязку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини з надання послуг, які регулюються нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги зі створення цифрових растрових карт по Ріпкинському району Чернігівської області шляхом перетворення графічних матеріалів технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів в цифровий растровий вигляд вартістю 57240грн., що підтверджується актом від 19.12.2013 надання послуг за договором від « 22» жовтня 2013 №64 та накладною від 19.12.2013, в якій зазначено про передачу-прийняття документації.

Як вбачається зі змісту вищевказаного акту, в ньому відсутні застереження замовника щодо якості, обсягу та вартості наданих послуг, навпаки, в ньому зазначено, що «замовник не має претензій до наданих виконавцем послуг». Акт підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що, в свою чергу, свідчить про належне виконання позивачем взятих на себе за договором зобовязань.

Відповідач не надав суду докази, які спростовують факт надання позивачем послуг, а тому суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг в обсязі та в порядку, передбаченому умовами договору №64 від 22.10.2013.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Аналіз змісту умов договору №64 від 22.10.2013 свідчить, що він є оплатним, разом з тим, сторонами не встановлено конкретного строку в розумінні ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України, в який замовник мав би оплатити отримані послуги.

В силу ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на адресу відповідача направлено вимогу від 03.06.2014 про оплату послуг, наданих, зокрема, на підставі договору №64 від 22.10.2013 та визначених в акті від 19.12.2013 на суму 57240грн.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за №134 вказана вимога отримана відповідачем 06.06.2014.

Враховуючи правила обчислення строків, встановлені ст.253, 254 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що послуги мали бути оплачені відповідачем до 13 червня 2014 року включно.

За повідомленням позивача відповідач отримані послуги не оплатив, внаслідок чого за ним станом на день звернення до суду з даним позовом рахується заборгованість у розмірі 57240грн., яку він і просить стягнути в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем доказів оплати отриманих послуг в ході розгляду даної справи в місцевому господарському суді не надано.

В силу ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодекс України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на момент звернення до суду з даним позовом строк оплати послуг сплив, тому суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної оплати наданих послуг, в звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 57240грн.

Пояснюючи причини невиконання зобовязання, відповідач посилається на обставини, повязані з фінансуванням його як державного органу з державного бюджету, на відсутність відповідних видатків у державному бюджеті на 2014-2016 роки.

Вказані заперечення судом відхиляються, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність органу державної влади чи місцевого самоврядування та не є підставою для уникнення від виконання зобовязання. Відповідна правова позиція з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини по справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» була викладена у постанові Верхового Суду України від 15.05.2012 по справі №11/446. А відтак, відповідач зобовязаний належно, у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства виконати свої зобовязання в частині оплати наданих позивачем послуг.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобовязання по оплаті послуг, визначених в акті надання послуг від 19.12.2013 та наданих позивачем на підставі договору №64 від 22.10.2013, на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості за надані йому послуги відповідач суду не представив, а тому з нього підлягає стягненню 57240грн. боргу.

В силу ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказану норму закону, оскільки інший розмір процентів сторони не встановили в договорі, позивач просить стягнути з відповідача 3354грн.42коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.01.2014 по 14.12.2015 та 35832грн.24коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з січня 2014 року по листопад 2015 року.

Здійснивши перевірку правильності обчислення позивачем інфляційної складової боргу та процентів річних, суд встановив, що позивач неправомірно визначив початок періоду прострочення виконання зобовязання з оплати послуг з 01.01.2014, оскільки, враховуючи відсутність у договорі умови щодо строку здійснення оплати наданих послуг, відповідач мав оплатити отримані послуги лише після предявлення вимоги, тобто до 13.06.2014 включно. Відтак до 13.06.2014 включно прострочення виконання зобовязання з оплати послуг, що є підставою для стягнення з боржника процентів річних та інфляційних нарахувань, не відбулось.

Судом встановлено, що розмір інфляційної складової боргу за період з липня 2014 року по листопад 2015 року становить 29478грн.60коп., а розмір трьох процентів річних за період з 14.06.2014 по 14.12.2015 2582грн.86коп.

Враховуючи, що факт прострочення відповідачем виконання зобовязання з оплати отриманих послуг підтверджується матеріалами справи, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів річних та інфляційних нарахувань належить задовольнити частково у сумах, визначених судом вище.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги задовольняються частково, і з відповідача має бути стягнуто 57240грн. боргу за послуги, 29478грн.60коп. інфляційних нарахувань та 2582грн.86коп. трьох процентів річних.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжного доручення №1657 від 09.12.2015 за подання даного позову до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1446грн.41коп.

У звязку з задоволенням позовних вимог частково, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 1339грн.53коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. В іншій частині (106грн.88коп.) судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, ст.253, 254, 530, 610, 612, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.22, 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області, Чернігівська область, смт. Ріпки, вул. Святомиколаївська,35 (ідентифікаційний код 38440623) на користь Державного підприємства «Український державний науково-виробничий інститут зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха», м. Київ, вул.Попудренка, 54 (ідентифікаційний код 02571008,) 57240грн. основного боргу, 2582грн.86коп. трьох процентів річних, 29478грн.60коп. інфляційних нарахувань та 1339грн.53коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Суддя Т.Г. Оленич