ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016р. Справа№ 914/4400/15

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ставрос Захід»,

м. Львів

про: стягнення 65 900,52 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. №2302-вих-2279 від 12.10.2015 року,

відповідача: не зявився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ставрос Захід» про стягнення 65 900,52 грн. Ухвалою від 28.12.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.01.2016р.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 28.01.2016 р. представник позивача зявився, позов підтримав, вимоги ухвали суду виконав.

В судове засідання 28.01.2016 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, вимоги ухвал суду не виконав.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Господарським судом Львівської області встановлено, що ухвала про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи надсилалися місцевим господарським судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ставрос Захід», яка зазначена у позовній заяві та у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.01.2016 р., а саме за адресою: 79020, м. Львів, вул. Ю. Липи,12/21.

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду даної справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 28.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали документів, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

30 квітня 2014 року між Управлянням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець, позивач у справі) та ТзОВ «Ставрос Захід», (Орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9011-14 (надалі Договір).

У відповідності до розділу 1 Договору, Позивач передав, а Відповідач прийняв на підставі наказу управління комунальної власності від 14.04.2014 р. №24-А у строкове платне користування нерухоме майно (далі Обєкт оренди), а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Устияновича, 8 загальною площею 52,4 кв.м. Вартість обєкта оренди визначена станом на 31.01.2014 р. і становить 172 804,00 грн. відповідно до звіту про експертну оцінку затвердженого наказом від 03.03.2014 р. №1092-е.

Цільове призначення обєкту використання для офісу. (п.2.1. Договору).

Передача обєкта оренди здійснювалась за актом приймання-передачі №378 від 05.05.2014р.

В п. 4.1 договору сторони визначили термін його дії на 2 роки 364 дні з 30.04.2014 р. до 29.04.2017 р. включно.

Відповідно до п. 5 договору, розмір орендної плати за обєкт оренди становить 1 500,00 грн. за перший місяць оренди. За кожен наступний місяць розмір орендної плати підлягає індексації та коригуванню згідно відповідного індексу інфляції. Крім того, на суму орендної плати здійснюється нарахування ПДВ.

Згідно п. 5.6 договору, орендар сплачує орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця.

Із розрахунку заборгованості з орендної плати по договору оренди №Г-9011-14 від 30.04.2014 р. поданої позивачем, вбачається, що Відповідач не сплачує орендної плати у відповідності до взятих на себе зобовязань та вимог закону і заборгованість за період з 01.12.2014 р. по 30.03.2015 р. складає 23 127,00 грн., в тому числі до даної суми заборгованості позивачем включена заборгованість в сумі 13787,35 грн., яка вже існувала станом на 01.12.2014 р.

З огляду на вищенаведені обставини, а також враховуючи, що відповідачем не було здійснено жодного орендного платежу за спірний період користування обєктом, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 23 127,00 грн. Крім того, позивач керуючись п.9.9. Договору просить стягнути з відповідача 42 773,52 грн. неустойки за період з 31.03.2015 р. до 31.10.2015 р. з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.03.2015 р. господарським судом Львівської області у справі №914/97/15 прийнято рішення, яким вирішено:

«Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Ставрос Захід (79020,м. Львів, вул. Ю.Липи, 12/21, ) на користь управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 13 787,35 грн. заборгованості та 4 263грн. витрат по сплаті судового збору.

Розірвати договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-9011-14 від 30.04.2014р. укладений між управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) в особі начальника управління ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю Ставрос Захід (79020,м. Львів, вул. Ю.Липи, 12/21, ) в особі директора ОСОБА_3.

Виселити товариство з обмеженою відповідальністю Ставрос Захід (79020,м. Львів, вул. Ю.Липи, 12/21, ) з нежитлових приміщень загальною площею 52,4 м.кв., що знаходяться по вул. Устияновича, 8 у м. Львові.»

Дане рішення господарським судом Львівської області від 30.05.2011 року у справі №914/97/15, сторонами не оскаржувалось і вступило в законну силу.

Як вбачається із рішення господарського суду Львівської області від 30.03.2015 р., предметом позову було стягнення заборгованості по договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9011-14 від 30.04.2014 р. за користування обєктом оренди площею 52,4 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Устияновича, 8, за період з 01.05.2014р. по 30.11.2014р., і в розмірі 13 787,35 грн.

Виходячи з цього, що стосується стягнення заборгованості з відповідача з орендної плати, то суд вважає, що позивач повторно заявив вимогу до стягнення 13 787,35 грн. за користування обєктом оренди площею 52,4 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Устияновича, 8, по договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9011-14 від 30.04.2014 р., так як дана сума виникла ще до 01.12.2014 р. та з відповідача на користь позивача була стягнена рішенням господарського суду Львівської області від 30.03.2015 р. у справі №914/97/15. Така заборгованість станом на 04.12.2014 р. ще не була погашена.

А відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає орендна плата за період з 01.12.2014 р. по 11.04.2015 р. включно в сумі 10 521,32 грн.

Відповідач не надав суду належних і допустимих письмових доказів, в обґрунтування того, що він із поважних причин не міг своєчасно передати (звільнити) обєкт оренди по Договору.

Щодо стягнення неустойки то суд зазначає, що така повинна нараховуватись з 12.04.2015 р. по 31.10.2015 р., тобто з часу вступу в законну силу рішення господарського суду Львівської області від 30.03.2015 р. у справі №914/97/15. Згідно розрахунку, здійсненого судом неустойка за цей період складає 40 410,15 грн.

Суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України)

За приписами ст. 193 ГК України, Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" №2269-XII від 10.04.1992р. орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Підставою для звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем умов договору в частині сплати орендної плати за період з 01.12.2014р. по 31.10.2015 р. за користування обєктом оренди.

Відповідно до п. 5.6 договору, орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця.

Згідно п. 7.1.2. договору орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки від 03.12.2015 р. №2302-вих-2737 наданої позивачем, відповідач, за період користування обєктом оренди з 01.12.2014р. по 30.03.2015 р. не здійснив жодного платежу за оренду, а відтак на думку позивача допустив заборгованість в сумі 23127,00 грн., згідно розрахунку позивача.

Однак як вбачається із матеріалів справи, 30.03.2015 р. господарським судом Львівської області 30.03.2015 р. у справі №914/97/15 прийнято рішення, предметом позову у даній справі було стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9011-14 від 30.04.2014 р. за користування обєктом оренди площею 52,4 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Устияновича, 8, за період з 01.05.2014р. по 30.11.2014р., в розмірі 13 787,35 грн. Рішенням суду дана сума стягнута з відповідача на користь позивача.

Тому, суд вважає, що позивач неправомірно повторно заявив вимогу до стягнення заборгованості станом на 01.12.2014 р. в сумі 13 787,35 грн. за користування обєктом оренди площею 52,4 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Устияновича, 8, по договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9011-14 від 30.04.2014 р.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 23 127,00 грн. заборгованості з орендної плати такими, що підлягають до задоволення частково в сумі 10 521,32 грн. за період з 01.12.2014 р. по 11.04.2015 р. В задоволенні позовних вимог про стягнення 13 787,35 грн. заборгованості з орендної плати слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Жодних документально підтверджених доказів, які свідчили б, що відповідач належним чином виконував свої зобовязання та здійснював оплату орендних платежів суду не надано. Більше того, відповідач не надав суду жодних доказів та пояснень з приводу заявлених позовних вимог. Доказів, які свідчили б про відповідні дії відповідача спрямовані на виконання своїх зобовязань перед позивачем суду представлено також не було.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як вбачається з долученої позивачем до матеріалів справи довідки, з врахуванням положень ч. 2 ст. 785 ЦК України, на його думку до стягнення з відповідача підлягає неустойка, яка становить подвійний розмір нарахувань в загальній сумі 42 773,52 грн. за період з 31.03.2015 р. -31.10.2015 р.

Пленумом Вищого господарського суду України у п. 5.4 Постанови № 12 від 29.05.2013 р. розяснено, що застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.03.2015 р. у справі №914/97/15 вирішено розірвати договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-9011-14 від 30.04.2014 р., укладений між сторонами і виселити ТзОВ «Ставрос Захід» із нежитлових приміщень загальною площею 52,4 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Устияновича, 8.

Повний текст виготовлено та підписано 01.04.2015 р. Рішення вступило в законну силу 12.04.2015 р. відповідач обєкту оренди не передав.

Із врахуванням викладеного, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає неустойка за період з 12.04.2015 р. 31.10.2015 р., яка складає 40 410,15 грн. Згідно проведеного судом розрахунку.

Таким чином, позовна вимога про стягнення 42 773,52 грн. неустойки, підлягає до задоволення частково в сумі 40 410,15 грн. В задоволенні до стягнення решта суми неустойки суд відмовляє за безпідставністю її нарахування.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, ч. 3 ст. 35 ГПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не зявився, доказів оплати заборгованості з орендної плати та неустойки не представив. У визначеному законом порядку не заперечив проти позову.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82, 84- 85, 116,117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Ставрос Захід (79020,м. Львів, вул. Ю.Липи, 12/21, ) на користь управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 10 521,32 грн. заборгованості з орендної плати, 40 410,15 грн. неустойки та 941,34 грн. витрат понесених на сплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.02.2016 р.

Суддя Долінська О.З.