РІШЕННЯ

28 січня 2016 року Справа № 913/979/15

Провадження №16/913/979/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Параллель-М ЛТД, м. Запоріжжя

до Комунального підприємства Лисичанський шляхрембуд, м. Новодружеськ, м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 42 813 грн. 58 коп.

28.10.2015 господарським судом Луганської області був проведений автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та відповідно до вимог ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України справа передана на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Відповідно до ст.21 Господарського процесуального кодексу України 27.11.2015 було здійснено автоматичне визначення складу колегії суддів, за результатом якого зазначену справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Шеліхіна Р.М., судді Фонова О.С., Якушенко Р.Є.

У звязку з тим, що суддя Фонова О.С. з 28.12.2015 по 13.01.2016 знаходиться у відпустці та головуючий суддя Шеліхіна Р.М. з 11.01.2016 отримала листок непрацездатності, відповідно до ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України було здійснено автоматизовану зміну складу колегії суддів та повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами яких зазначену справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Якушенко Р.Є., судді Ворожцов А.Г., Секірський А.В.

У відповідності до абз.4 п.3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі зміни складу суду з одноосібного на колегіальний перебіг строку вирішення спору починається спочатку.

Господарський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Якушенко Р.Є., суддів Ворожцова А.Г., Секірського А.В.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача представник в судове засідання не прибув;

від відповідача - представник в судове засідання не прибув.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» (далі ТОВ «Параллель-М ЛТД», позивач у справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 21.10.2015 № 803 до Комунального підприємства Лисичанський шляхрембуд (далі КП «Лисичанський шляхрембуд», відповідача у справі) про стягнення з останнього 42 813 грн 58 коп., з яких:

- 25 720 грн 00 коп. - заборгованість за договором купівлі-продажу нафтопродуктів та надання послуг від 08.05.2013 № 05310/13 БР;

- 1 815 грн 90 коп. 3 % річних за період прострочення оплати з 07.06.2013 по 15.10.2015;

- 15 277 грн 68 коп. інфляційні втрати за період прострочення оплати з жовтня 2013 року по червень 2015 року (включно).

Позивач, посилаючись на статті 173, 179, 193, 216-218, 230 Господарського кодексу України (далі ГК України) та статті 11, 509, 526, 527, 530, 549, 551, 610, 625, 692 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами у справі договору щодо своєчасної оплати поставлених відповідачеві нафтопродуктів на підставі видаткової накладної № ВТ00121317 від 08.05.2013 на суму 25 720 грн 00 коп.

Позивач не скористався правом участі в судовому засіданні, але надіслав 25.01.2015 до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке судом задовольняється.

Комунальне підприємство Лисичанський шляхрембуд (далі КП «Лисичанський шляхрембуд») відповідач у справі, відзив на позов та витребувані судом докази не подав, не скористався правом участі в судовому засіданні, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення від 03.12.2015 про вручення поштового відправлення відповідачу 08.12.2015.

Справа розглядалася судом неодноразово. Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обов'язковою. Відповідачу надавалася можливість прийняти участь у судовому засіданні та надати відзив на позов.

До початку даного судового засідання будь-яких клопотань відповідач не надав.

Відповідно до статті 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

На підставі викладеного справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем у справі докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з витягу за № НОМЕР_1 з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 19.01.2016 місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД», позивача у справі, 69091, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд.71-А, кімната 91.

Між сторонами за позовом 08.05.2013 укладено договір купівлі продажу нафтопродуктів та надання послуг № 05310/13-БР (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого продавець, позивач у справі, зобовязався передати паливо у власність покупцеві, відповідачу у справі, а покупець, в свою чергу, зобовязався прийняти паливо й сплатити за нього певну грошову суму в строки й на умовах, встановлених даним договором. З моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні у продавця. Відпустка палива зі зберігання покупцеві здійснюється на підставі предявлених талонів на паливо на АЗС продавця (а.с.28-30).

Момент переходу права власності на паливо, згідно з пунктом 1.3 договору, наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною, оформленою між продавцем та покупцем, заповненої відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Продавець видає покупцю (представникові покупця) талони в момент видачі видаткової накладної, інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній.

Початком обчислення строку виконання зобовязання продавця, позивача у справі, відпустити паливо покупцеві по талонах є дата підписання сторонами видаткової накладної на паливо. Передача покупцеві палива зі зберігання без предявлення талона не здійснюється. У випадку якщо покупець не скористається своїм правом одержати паливо в період звичайного строку зберігання (183 календарних дня), сторони прийшли до згоди, що паливо залишається на зберіганні в продавця на період не більше 6 строків зберігання (1098 календарних днів зберігання понад звичайний строк зберігання) і даний період є періодом, протягом якого в порядку статті 256 і статті 257 ГК України покупець має право висунути вимогу до продавця по поверненню палива. Після закінчення понад звичайний строк зберігання покупець втрачає право на це паливо (пункт 1.7 договору).

У пункті 2.1 договору сторони визначили, що ціна на паливо, а також його кількість зазначаються продавцем у видатковій накладній на паливо, а також у рахунку фактурі. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її оформлення). У вартість палива входять послуги зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат продавця, повязаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцеві по талонах.

Термін дії договору встановлено у пункті 4.1 до 31.12.2013, а в частині грошових зобовязань - до повного виконання.

Позивач у справі на виконання своїх зобовязань за договором у період з 08.05.2013 по 31.12.2013 відпустив відповідачу дизельного палива на суму 15 420 грн 00 коп. та бензину А-76 на суму 10 300 грн 00 коп. на загальну суму 25 720 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № ВТ00121317 від 08.05.2013 та видано 208 штук талонів на його отримання (а.с.31).

На підтвердження виконання зобовязань по відпуску нафтопродуктів (палива) відповідачу позивач надав реєстр розшифровку талонів до вказаної накладної № ВТ00121317 від 08.05.2013, яким підтверджується, що відповідачем використана вся кількість талонів 208 штук з 13.05.2013 по 25.06.2013 на загальну суму 25 720 грн 00 коп. (а.с.47-50).

Відповідач в порушення умов пункту 2.1 договору не оплатив вартість отриманого від позивача палива, заборгованість відповідача складає 25 720 грн 00 коп., про що складено акт звірення взаємних розрахунків станом на 21.09.2015, який підписано сторонами без зауважень (а.с.32).

Не виконання відповідачем своїх зобовязань по розрахунках стало підставою для звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 25 720 грн 00 коп.

Позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, нарахував та предявив до стягнення також інфляційні витрати в сумі 15 277 грн 68 коп. за період прострочення виконання зобовязань з жовтня 2013 року по червень 2015 року (включно) та 3 % річних в сумі 1 815 грн 00 коп. за період прострочення з 07.06.2013 по 15.10.2015.

Відповідач вимог позивача не спростував.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши подані позивачем у справі докази, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору купівлі-продажу нафтопродуктів та надання послуг від 08.05.2013 № 05310/13 БР, який за правовою природою є договором купівлі продажу і регулюються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) про купівлю продаж та глав 19, 20 Господарського кодексу України (далі ГК України) загальні положення про господарські зобов'язання та господарські договори.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання своїх зобовязань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів та надання послуг від 08.05.2013 № 05310/13 БР, на підставі якого заявлено цей позов, він передав у власність відповідачеві у період з 08.05.2013 по 31.12.2013 нафтопродукти на суму 25 720 грн 00 коп.

Відповідач не оплатив отриманий від позивача товар у визначений у пункті 2.1 договору строк, не надав доказів оплати і на дату прийняття цього рішення.

Отже, колегія суддів вважає вимоги позивача стосовно стягнення заборгованості в сумі 25 720 грн 00 коп. доведені матеріалами справи, заявлені обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись вказаною нормою закону, заявив до стягнення 3 % річних за період прострочення виконання грошових зобовязань з 07.06.2013 по 15.10.2015 в сумі 1 815 грн 90 коп. та інфляційні нарахування за період прострочення виконання грошових зобовязань з жовтня 2013 року по червень 2015 року в сумі 15 277 грн 68 коп.

Перевіркою розрахунку 3 % річних та інфляційних нарахувань за заявлений період порушень законодавства та арифметичних помилок не встановлено.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1 815 грн 90 коп. та інфляційні нарахування в сумі 15 277 грн 68 коп. заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю в сумі 42 813 грн 58 коп.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1 218 грн 00 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Лисичанський шляхрембуд», 93193, Луганська область м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Гоголя, буд.31, ідентифікаційний код 05401887, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД», 69091, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд.71-А, кімната 91, ідентифікаційний код 24316073, заборгованість в сумі 25 720 грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 15 277 грн 68 коп. та 3 % річних у сумі 1 815 грн 90 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 218 грн 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 02.02.2016.

Головуючий суддя Р.Є. Якушенко

Суддя А.Г. Ворожцов

Суддя А.В. Секірський