ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

25 січня 2016 року Справа № 5016/1956/2012(5/74)

Банкрут: Приватна виробничо-торгівельна фірма "АГРОДІЛО", 54055, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 30389518

Кредитори:

1.Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва, 54030, м.Миколаїв, вул.Артилерійська, 19

2.Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Снігурівському районі Миколаївської області, 57300, Миколаївська область, м.Снігурівка, вул.Леніна, 72

3.Державна податкова інспекція у Центральному районі м.Миколаєва Миколаївської області державної податкової служби, 54030, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 24/2

4.Центральний районний центр зайнятості м.Миколаєва, 54001, м.Миколаїв, вул.Нікольська, 68

5.Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, 54050, м.Миколаїв, вул.Торгова, 63-А

6. Публічне акціонерне товариство Дельта-Банк, 01015, м.Київ, вул.Фрунзе, 39

7.Державне підприємство Державний резервний насіннєвий фонд України, 03038, м.Київ, вул.Ямська, 32

8.Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, 54017, м.Миколаїв, пр.Леніна, 93

9.Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС, 03187, м.Київ, вул.Академіка Заболотного, 38, офіс 23

10.Снігурівське управління водного господарства, 57300, Миколаївська область, м.Снігурівка, вул.Леніна, 196

11.Миколаївське обласне управління водного господарства, 54030, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 14

12.Товариство з обмеженою відповідальністю Юрмаш-Універсал, 73034, АДРЕСА_2

13.Товариство з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія, 04050, м.Київ, вул.Мельникова, 12

14.Публічне акціонерне товариство Український інноваційний банк, 04053, м.Київ, вул.Смирнова-Ласточкіна, 10-а

Ліквідатор: арбітражний керуючий ОСОБА_1, 54001, м.Миколаїв, а/с № 194

Філія Товарної біржі Електронні торги України в місті Херсон, 73025, АДРЕСА_3

Суддя Ржепецький В.О.,

за участі представників:

від 2-го кредитора: ОСОБА_2 за дорученням №1 від 04.01.2016;

ліквідатор: арбітражний керуючий ОСОБА_1 посвідчення № 522 від 24.03.2013;

від ППВТФ Агро-Ленд : ОСОБА_3 за довіреністю №01 від 25.01.2016;

присутній: власник Приватної виробничо-торгівельної фірми "АГРОДІЛО": ОСОБА_4

встановив:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.09.2012 порушено провадження у справі про банкрутство Приватної Виробничо-Торгівельної фірми "Агроділо" за процедурою, передбаченою ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 30.06.1999).

Постановою господарського суду Миколаївської області від 31.10.2012 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено ОСОБА_1

Ліквідатором подано до господарського суду заяву про визнання договору купівлі-продажу майнового комплексу, розташованого в м. Снігурівка, вул. Виноградна, 21 від 07.10.2008, укладеного між Приватною виробничо-торгівельною фірмою "Агроділо" (далі ПВТФ "Агроділо") та приватним підприємством виробничо-торгівельною фірмою "Агро-Ленд" (далі ППВТФ "Агро-Ленд") недійсним.

Заява ліквідатора обґрунтована тим, що відчуження майна банкрута здійснено за значно заниженою ціною, а тому спірний договір є збитковим для боржника. Виконання договору не підтверджено, що перешкоджає відновленню платоспроможності боржника, а тому спірний договір підлягає визнанню недійсним відповідно до ч.10 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 (суддя Міщенко В.І.), яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2015, відмовлено в задоволенні заяви ліквідатора ПВТФ "Агроділо" ОСОБА_1 від 23.10.2014 №23-10/14 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008, укладений між ПВТФ "Агроділо" та ППВТФ "Агро-Ленд".

Постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2015 скасувано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015, справу передано на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області в частині розгляду заяви ліквідатора ПВТФ Агроділо ОСОБА_1 від 23.10.2014 №23-10/14 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008, укладеного між ПВТФ Агроділо та ППВТФ Агро-Ленд стосовно майнового комплексу, розташованого в м. Снігурівка, вул. Виноградна, 21.

За результатами повторного автоматичного розподілу головуючим у справі №5016/1956/2012 (5/74) в частині розгляду заяви ліквідатора від 23.10.2014 №23-10/14 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008, визначено суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 17.12.2015 заяву прийнято в провадження суддею Ржепецьким В.О. та призначено до розгляду на 13.01.2016.

Ухвалою суду від 13.01.2016 відкладено на 25.01.2016 розгляд заяви ліквідатора ПВТФ «Агроділо» ОСОБА_1 від 23.10.2014 №23-10/14 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008, укладеного між ПВТФ «Агроділо» та ППВТФ «Агро-Ленд» стосовно майнового комплексу, розташованого в м. Снігурівка, вул. Виноградна, 21, зобовязано приватне підприємство виробничо-торгівельну фірму «Агро-Ленд» надати суду первинну бухгалтерську документацію на підтвердження виконання умов спірного договору.

Ліквідатором ОСОБА_1 18.01.2016 подано суду клопотання про визнання причини пропуску строку позовної давності поважною та поновлення строку позовної давності за заявою про визнання договору купівлі-продажу від 01.10.2008 недійсною.

Клопотання обґрунтовано тим, що в порушення вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що діяла до 18.01.2013, керівниками підприємства-банкрута документацію та майнові активи арбітражному керуючому не передано. Арбітражний керуючий звертався із відповідними запитами до колишніх керівників підприємства ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак це позитивних результатів не дало. З матеріалів реєстраційної справи арбітражний керуючий встановив, що власник та керівник ПВТФ «Агроділо» ОСОБА_4 24.11.2008 прийняв рішення про вихід з учасників ПВТФ «Агроділо» та передав права на фірму та статутний фонд ОСОБА_5 Бухгалтерська документація, податкові документи, документи господарської діяльності ОСОБА_4 ОСОБА_5 не передавались, що свідчить про приховування колишнім власником та керівником ПВТФ «Агроділо» ОСОБА_4 факту відчуження активів банкрута на користь іншого підприємства, засновником якого є останній, з метою унеможливлення оскарження укладених ним договорів. Відповідно до абз. 32 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ОСОБА_4 є заінтересованою особою стосовно боржника.

Арбітражним керуючим ОСОБА_1 22.01.2016 подано суду уточнення до заяви про визнання договору купівлі-продажу від 07.10.2008 недійсним, в якому останній просить суд визнати договір купівлі-продажу від 07.10.2008 недійсним відповідно до ч. 11 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки договір підписано невідомою особою, згідно даних єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб засновником обох підприємств значиться ОСОБА_4, який відповідно до абз. 32 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є заінтересованою особою.

Клопотанням №2101/2016-1 від 21.01.2016 Приватне підприємство виробничо-торгівельна фірма «Агро-Ленд» просить суд залучити до матеріалів справи: копію платіжного доручення №349 від 01.10.2008 на суму 120000,00 грн. щодо сплати ППВТФ «Агро-Ленд» на користь ПВТФ «Агроділо» коштів за майновий комплекс по вул. Виноградна, 21 згідно рахунку-фактури №СФ-000004 від 01.10.2008; копію рахунку-фактури СФ-000004 від 01.10.2008 на суму 120000,00 грн.; копію видаткової накладної №00000754 від 07.10.2008 на суму 120000.00 грн.

Присутні в судовому засіданні представники сторін не заперечують проти задоволення клопотання.

Судом ухвалено залучити надані ППВТФ «Агро-Ленд» документи до матеріалів справи.

В судовому засіданні ліквідатор ОСОБА_1 підтримав заяву про визнання договору купівлі-продажу від 07.10.2008 недійсним, з урахуванням уточнень від 22.01.2016, клопотання від 15.01.2016, просить суд задовольнити клопотання, визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, поновити строк позовної давності за заявою, заяву задовольнити на підстав п. 1 ч. 11 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В судовому засіданні представник ППВТФ «Агро-Ленд» заперечує проти поновлення підприємству банкруту строку позовної давності, просить про застосування строків позовної давності посилаючись на те, що з фінансових звітів та балансу ПВТФ «Агроділо» керівнику було відомо про відчуження активів. ППВТФ «Агро-Ленд» заперечує проти задоволення заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008, вважає її безпідставною посилаючись на те, що: 1) спірний договір укладений банкрутом із ППВТФ «Агро-Ленд», яке не є заінтересованою особою в розумінні ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; 2) з матеріалів справи та пояснень ліквідатора не вбачається, що в результаті вказаного договору кредиторам було завдано збитків; 3) договір виконано, підприємство-боржник ще у 2008 році отримало кошти за продане майно в розмірі 120000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №349 від 01.10.2008.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено такі обставини.

Згідно з абз. 12 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції закону, що діяла до 18.01.2013 (далі Закон), до повноважень ліквідатора в ліквідаційній процедурі входить, зокрема, подавати до господарського суду заяви про визнання угод боржника недійсними з підстав, передбачених ч. 10 ст. 17 Закону про банкрутство.

Відповідно до ч. 10 ст. 17 Закону, керуючий санацією в трьохмісячний строк з дня прийняття рішення про санацію має право відмовитися від виконання договорів боржника, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство, не виконаних повністю або частково, якщо: виконання договору завдає збитків боржнику; договір є довгостроковим або розрахований на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом більшим, ніж строки санації боржника; виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника.

Тобто, ч. 10 ст. 17 Закону не передбачено підстав для визнання недійсними угод, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство.

Підстави для визнання угод боржника недійсними визначено ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство. (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 у справі №14/5026/1311/2012).

З наведених міркувань витікає необґрунтованість заяви, що розглядається, в частині посилань ліквідатора на положення ч. 10 ст. 17 Закону та обставини, які з цього витікають, а відтак, з урахування його заяви від 22.01.2016, господарський суд в подальшому розглядає заяву на предмет відповідності положенням п.1 ч. 11 ст. 17 Закону.

Відповідно до ч.11 ст. 17 Закону, угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною, якщо: угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті якої кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки; угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов'язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв'язку з його виходом зі складу учасників боржника.

Правовий аналіз наведеної норми дозволяє дійти висновку про те, що для застосування господарським судом при розгляді відповідної заяви положень п. 1 ч.11 ст. 17 Закону необхідно встановити одночасну наявність таких обставин: наявність підстав визнання договору недійним, встановлених цивільним законодавством, укладення угоди із заінтересованими особами і завдання кредиторам (чи можливість завдання) збитків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як витікає з матеріалів справи, 07.10.2008 між ПВТФ "Агроділо" в особі директора ОСОБА_7 (що діяв за рішенням власника ПВТФ "Агроділо" ОСОБА_4О.) та ППВТФ "Агро-Ленд" в особі засновника ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу майнового комплексу, що розташований за адресою: вул. Виноградна, 21, м. Снігурівка, Миколаївська обл., посвідчений приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1247(далі - Договір).

Ліквідатор в своїй заяви про визнання недійним договору купівлі-продажу майнового комплексу, розташованого в м. Снігурівка, вул. Виноградна, 21 від 07.10.2008, укладеного між Приватною виробничо-торгівельною фірмою "Агроділо" та приватним підприємством виробничо-торгівельною фірмою "Агро-Ленд", посилається на той факт, що цей правочин укладено сторонами без наміру на реальне настання правових наслідків.

Разом з тим, в процесі нового розгляду цієї справи господарським судом встановлено хибність цих тверджень. А саме, господарським судом витребувано, а ППВТФ "Агро-Ленд" надано, копії платіжного доручення №349 від 01.10.2008, рахунку-фактури СФ-000004 від 01.10.2008, видаткової накладної №00000754 від 07.10.2008 на суму 120000.00 грн., з яких витікає, що останнім сплачено кошти, визначені в спірному договорі купівлі-продажу.

Крім того, як свідчать матеріали справи (т. 4, а.с. 197), ППВТФ "Агро-Ленд" здійснено дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, набуте за договором від 07.10.2008.

Таким чином, договір купівлі-продажу від 07.10.2008 є виконаним, дії сторін, про які є свідчення в матеріалах справи, відповідають предмету та меті договору

Наведені обставини, виключають визнання судом дій сторін наведеного договору як таких, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором.

В своїй заяві від 22.01.2016 ліквідатор посилається на те, що спірний договір укладено між заінтересованими особами.

Відповідно до положень ст. 1 Закону (в редакції, що діяла до 18.01.2013), заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі і звільнені з роботи за рік до порушення провадження у справі про банкрутство, а також особи, які знаходяться у родинних стосунках із зазначеними особами та підприємцем (фізичною особою) - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки.

Як витікає з матеріалів справи, зокрема спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 4, а.с. 160), безсумнівним є той факт, що засновником сторін спірного договору є одна особа ОСОБА_4.

Разом з тим, в розумінні наведених вище положень ст. 1 Закону, ці особи не є заінтересованими стосовно боржника, що виключає застосування положень п. 1 ч.11 ст. 17 Закону у відповідній частині.

Ліквідатор в обґрунтування свої заяви зазначає, що в результаті укладення спірної угоди, кредиторам боржника було завдано шкоду. Разом з тим, заява про визнання недійсним договору не містить розрахунку цієї шкоди. При цьому в судовому засіданні ліквідатором зазначено, що на його думку, розмір шкоди є сумою продажу нерухомості за договором.

Ці твердження не можуть бути визнані господарським судом обґрунтованими з огляду на те, що як встановлено в результаті нового розгляду цієї справи, грошові кошти, які становлять вартість реалізованої за спірним договором нерухомості, отримано боржником в повному обсязі, а отже останній не був позбавлений можливості використати їх для погашення заборгованості перед кредиторами у разі її наявності станом на момент укладення договору.

Таким чином, як свідчать наведені міркування, в процесі нового розгляду справи, господарським судом не встановлено наявності всіх підстав, з якими п. 1 ч.11 ст. 17 Закону повязує можливість визнання договору недійсним.

В процесі розгляду справи ППВТФ "Агро-Ленд" заявлено вимогу про застосування позовної давності до вимог ліквідатора ПВТФ "Агроділо" з посиланням на те, що вимога про визнання договорів недійсними мала бути пред'явлена до 07.10.2011.

Відповідно до заяви ліквідатора від 15.12.2014, він просить відновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на положення ст. 53 ГПК України та ч. 1 ст. 263 ЦК України.

Так, ліквідатор зазначає, що керівник банкрута ОСОБА_6 відбував покарання у вигляді позбавлення волі з 21.06.2010, що на думку ліквідатора є свідченням наявності підстав зупинення строків позовної давності.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення цієї заяви з огляду на те, що по-перше, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу; по-друге, вчинення злочину та відбування покарання не є надзвичайною або невідворотною подією в розумінні ст. 263 ЦК України (якими можуть бути визнані, зокрема, прояви різного виду непереборної сили, яка розповсюджується на невизначене коло осіб).

Клопотанням від 22.01.2016 ліквідатор ПВТФ "Агроділо" просить суд визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити строк позовної давності за заявою про визнання договору купівлі-продажу від 07.10.2008 недійсним.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

До вимог, повязаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п'ята статті 267 ЦК України).

Враховуючи правову позицію, викладену в ухвалі Вищого господарського суду України від 19.11.2015 у даній справі, перебування юридичної особи у процедурі банкрутства не віднесено Законом до обставин, які зупиняють перебіг позовної давності чи виключають її застосування.

Ліквідатор ПВТФ «Агроділо» ОСОБА_1 27.10.2014 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимога заявника про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та поновлення строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Як зазначає ліквідатор в своєму клопотанні, поданню позову боржником у строки, визначені ст. 256 ЦК України, перешкоджали дії ОСОБА_4, спрямовані на приховування відповідної документації.

Разом з тим, з наданих до наведеного клопотання документів, наявності таких обставин не витікає, жоден з наданих ліквідатором доказів не свідчить про наявність у боржника наміру звернутись з позовом про визнання недійсним спірного договору в межах строків позовної давності, тобто з моменту укладення договору 07.10.2008, який є моментом, коли божник довідався про порушення свого права.

Відтак, заява ліквідатора ПВТФ «Агроділо» ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу від 07.10.2008 недійсним задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 17, 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону, що діяла станом на 18.01.2013, ст. ст. 4-1, 53, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора ПВТФ «Агроділо» ОСОБА_1 №23-10/14 від 23.10.2014 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2008 відмовити.

2. Ухвалу надіслати: кредиторам, банкруту, ліквідатору, філії Товарної біржі «Електронні торги України» в місті Херсон, Приватному підприємству виробничо-торгівельній фірмі «Агро-ленд» (вул. Радянська, 46, м. Херсон, 73000).

Суддя В.О.Ржепецький