ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 Справа № 904/1499/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Білецької Л.М.

при секретарі судового засідання: Малик Д.І.

за участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1, представник за довіреністю б/н від 04.01.2016;

від позивача: ОСОБА_2, представник за довіреністю б/н від 28.12.2015;

від відповідача-1: (в режимі відео конференції) ОСОБА_3, представник за довіреністю від 23.12.2015 № 2; ОСОБА_4, представник за довіреністю від 23.12.2015 № 1;

від відповідача-2: у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Радів-Агро» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 по справі № 904/1499/15 (суддя Рудь І.А.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера», м. Дніпропетровськ

до відповідача-1 Приватного підприємства «Радів-Агро», смт. Млинів, Млинівського району, Рівенської області

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Поліс», м. Дніпропетровськ

про стягнення 139950,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 заяву № 382 від 29.10.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі № 904/1499/15 задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросфера» новим кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД».

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на приписи ст. ст. 512, 516, 517 ЦК України, ст. 25 ГПК України та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» мотивована обґрунтованістю заяви ТОВ «Агросфера ЛТД» про заміну сторони у виконавчому провадженні та наявністю підстав для її задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду відповідач-1 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 по даній справі, а заяву ТОВ «Агросфера ЛТД» про заміну стягувача у виконавчому провадженні залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість прийнятої місцевим господарським судом ухвали про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки при укладенні договору відступлення прав вимоги сторони у справі, не змінюючи кредитора у зобовязанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Також, апелянтом акцентовано увагу на тому, що до повноважень господарського суду Дніпропетровської області не входять обовязки щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Крім того, апелянт вказує на розгляд місцевим господарським судом заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні без повідомлення сторін, що є порушенням його права, як відповідача, передбаченого ст. ст. 4-2, 4-3, 22 ГПК України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.01.2016.

30.12.2015 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від ТОВ «Агросфера ЛТД» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній просить залишити ухвалу господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/1499/15 від 30.11.2015 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

11.01.2016 розгляд справи відкладався на 26.01.2016.

26.01.2016 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу скасувати з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2015 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з Приватного підприємства «Радів-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Поліс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» 89658,01 грн. проіндексованої суми вартості товару, 46130,96 грн. процентів за користування товарним кредитом, 4161,92 грн. пені.

Стягнуто з Приватного підприємства «Радів-Агро» на користь позивача 2799,02 грн. витрат по сплаті судового збору (а. с. 46-49 том 2).

На виконання зазначеного рішення господарським судом 12.05.2015 видано накази (а. с. 50-51 том 2).

Про примусове виконання наказів, за заявою стягувача, старшим державним виконавцем ВДВС Млинівського РУЮ, 21.10.2015 винесено постанови (а. с. 52-53 том 2).

30.10.2015 ТОВ «Агросфера ЛТД» звернулось до суду з заявою в порядку ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та просить суд замінити сторону у виконавчому провадженні, у звязку із укладанням 19.10.2015 між заявником та ТОВ «Агросфера» договору відступлення права вимоги № 69-ВПВ (далі договір (а. с. 54 том 2)).

Як встановлено судом та вбачається з доданих до заяви документів, відповідно до умов п. 1.1. договору, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги і стає кредитором за договором купівлі-продажу № 14673 від 21.07.2014, укладеному між первісним кредитором і продавцем по договору купівлі-продажу та ПП «Радів-Агро» боржником і покупцем по договору купівлі-продажу.

Згідно п. 1.2. договору до нового кредитора переходять усі права (як майнового так і немайнового характеру) первісного кредитора, передбачені договором купівлі - продажу, в обсязі і на умовах, що існували станом на « 19» жовтня 2015 року - дату переходу цих прав, а також переходять права, які виникнуть у майбутньому, після моменту переходу прав і будуть існувати у часі аж до повного виконання (задоволення) боржником вимог нового кредитора, право на які, передбачені умовами договору купівлі-продажу.

Згідно п. 1.3. договору моментом переходу усіх прав від первісного кредитора до нового кредитора є « 19» жовтня 2015 року. З цієї дати новий кредитор стає кредитором у зобовязанні - договорі купівлі-продажу і має усі права кредитора (продавця) у договорі купівлі-продажу.

З аналізу умов вказаного договору відступлення права вимоги вбачається, що між сторонами здійснено саме відступлення вимоги кредитора за договором купівлі-продажу від 19.10.2015 № 69-ВПВ.

На виконання умов п. 2.2. договору, згідно яких новий кредитор зобовязаний, задля усунення ризиків настання для нього несприятливих наслідків, письмово повідомити боржника про передання первісним кредитором своїх прав за договором купівлі-продажу новому кредитору, ТОВ «Агросфера ЛТД» 21.10.2015 направило на адресу ПП «Радів-Агро» повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні б/н від 19.10.2015 (а. с. 55-56 том 2).

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в апеляційному порядку, колегія суддів вважає визначальним наступне.

Згідно з п. 1.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, ст. 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у звязку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією субєкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобовязанні (статті відповідно 512 і 520 ЦК України); процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1 та 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому заміна кредитора саме у зобовязанні допускається протягом усього часу існування зобовязання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

В силу приписів ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобовязання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невідємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобовязанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому ст. 25 ГПК України.

Частиною 1 ст. 25 ГПК України передбачено зокрема, що у разі заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, на думку колегії суддів, справа розглянута місцевим господарським судом відповідно до діючих норм матеріального права, з повним та всебічним дослідженням наявних в матеріалах справи доказів.

Посилання апелянта на те, що згідно п. 1.3. договору про відступлення права вимоги на момент переходу усіх прав у нового кредитора існує зокрема, право вимоги до боржника, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, втілене в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2015 по справі № 904/1499/15 безпідставне, оскільки вказана умова договору не змінює тієї обставини, що за договором уступки права вимоги передані права саме за договором купівлі-продажу, а не за рішенням суду. Дана умова договору лише фіксує розмір зобовязання, яке уступається саме за договором купівлі-продажу.

Доводи апелянта стосовно того, що до повноважень господарського суду Дніпропетровської області не входять обовязки щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні колегією суддів відхиляються, оскільки такими повноваженнями господарський суд наділений з огляду на приписи ч. 1 ст. 25 цього Кодексу та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України (п. 61 Постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Також колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта стосовно відсутності повноважень у директора ТОВ «Агросфера» ОСОБА_5 на підписання договору відступлення права вимоги від 19.10.2015 № 69-ВПВ, з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Агросфера» від 25.06.2015 № 141 (а. с. 128-131 том 2), ОСОБА_5 Рустєма Енвєровича призначено директором ТОВ «Агросфера» з 30.06.2015 та наділено останнього необхідним обсягом повноважень з урахуванням обмежень передбачених статутом товариства (посада керівник, підписант з обмеженнями згідно статуту).

25.08.2015 зборами учасників ТОВ «Агросфера» прийнято рішення про припинення товариства шляхом його ліквідації у добровільному порядку (протокол від 25.08.2015 № 25/08-1, а. с. 135 том 2). При цьому ліквідатором товариства призначено ОСОБА_5 Рустєма Енвєровича.

Таким чином, здійснюючи управління ТОВ «Агросфера» з 30.06.2015 по 03.11.2015 саме ОСОБА_5 мав повноваження на підписання вищевказаного договору про відступлення права вимоги.

Той факт, що договір про відступлення права вимоги підписаний ОСОБА_5 в якості директора, а не ліквідатора не може свідчити про підписання його не уповноваженою особою.

Отже, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» від 29.10.2015 № 382 про заміну сторони у виконавчому провадженні по даній справі.

Між тим, колегія суддів вважає, що прийняття місцевим господарським судом ухвали відбулося з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Так, в силу п. 2) ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є у будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо, зокрема справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

У відповідності до абзацу другого пункту 61 Постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи з урахуванням особливостей щодо субєктного складу учасників процесу, передбачених згаданою нормою Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач, боржник, державний виконавець, правонаступник стягувача або боржника).

Зазначені особи повідомляються про час і місце відповідного судового засідання, але їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Між тим, в порушення вказаних п. 3 ч. 3 ст. 104 ГПК та Постанови пленуму ВГСУ, місцевим господарським судом розглянуто вищезазначену заяву без повідомлення сторін учасників судового процесу про час і місце відповідного судового засідання, що у будь-якому випадку є підставою для скасування оскаржуваної ухвали в даній справі, як неправомірної.

Крім того, згідно заяви про заміну сторони ТОВ «Агросфера ЛТД» просило замінити сторону у справі і сторону (стягувача) у виконавчому провадженні. При цьому, згідно оскаржуваної ухвали суду замінено лише сторону (стягувача) у виконавчому провадженні. Таким чином заява не розглянута в частині заміни саме сторони у справі.

У звязку з викладеним заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, п. 3 ч. 3 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Радів-Агро» задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 по справі № 904/1499/15 скасувати та прийняти нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» про заміну сторони у виконавчому провадженні задовольнити.

Замінити позивача по справі (стягувача у виконавчих провадженнях) Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросфера» (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 31320991) новим кредитором (процесуальним правонаступником) Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 37213747).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 01.02.2016

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

ОСОБА_6