РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/29200/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Діта ЕстФарм» (SRL «DITA ESTFARM»)
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Тева Україна»
простягнення 128634,96 доларів США
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача Макаренко Д.В. - представник
від відповідача не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діта ЕстФарм» (SRL «DITA ESTFARM») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тева Україна» 128634,96 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання маркетингових послуг від 01.01.2013 в частині здійснення розрахунків за надані послуги, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 97613,82 доларів США. Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить суд стягнути з відповідача відсотки у розмірі 31021,14 доларів США, нараховані за період прострочення з 11.01.2014 по 31.10.2015. При цьому, з огляду на положення п. 8.1 договору про надання маркетингових послуг від 01.01.2013, позивач обґрунтовує свої вимоги з посиланням на законодавство Республіки Молдова.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що вирішення даного спору за законодавством Республіки Молдова суперечить положенням ст. 4 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, відповідач вказує на фіктивність договору про надання маркетингових послуг від 01.01.2013.

В судовому засіданні 28.12.2015 оголошувалась перерва до 14.01.2016.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав.

Представники відповідача в судове засідання не з'явилися.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що в матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діта ЕстФарм» (постачальник послуг) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тева Україна» (отримувач послуг) укладено договір про надання маркетингових послуг (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору за даним договором отримувач послуг наймає постачальника послуг для надання маркетингових послуг, в тому числі дослідження фармацевтичного ринку Республіки Молдова, аналіз динаміки попиту на ринку Республіки Молдова на фармацевтичні продукти, які постачаються отримувачем послуг в Республіку Молдова, відповідно до окремих договорів купівлі-продажу, укладених з постачальником послуг та іншими резидентами Республіки Молдова.

Послуги надаються у формі письмових звітів, наданих отримувачу послуг щомісячно до 10 числа (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п.3.1 Договору за маркетингові послуги, які будуть надані постачальником послуг, отримувач послуг погоджується та зобов'язується виплатити постачальнику послуг винагороду, розмір якої залежить від позитивного економічного ефекту наданих маркетингових послуг для господарської діяльності отримувача послуг та визначається згідно з умовами, викладеними в п.3.3 даного договору.

Пунктом 3.3.1 Договору передбачено, що постачальник послуг та отримувач послуг попередньо погоджують річні та на їхній основі квартальні плани придбання постачальником послуг та іншими резидентами Молдови у отримувача послуг товарів, по відношенню до яких постачальник послуг буде надавати отримувачу послуг маркетингові послуги по даному Договору. Також з метою встановлення розміру винагороди отримувач послуг повідомляє постачальнику послуг будь-яким зручним для сторін способом обсяги квартальних поставок товарів, що здійснюються отримувачем послуг на користь інших покупців товарів в Республіці Молдова.

Згідно з п. 3.3.2 Договору розмір винагороди залежить від виконання постачальником послуг та резидентами Республіки Молдова квартальних та річних планів, згаданих в п. 3.3.1.

Відповідно до п. 3.3.3 Договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 18.07.2013 до Договору) загальний розмір винагороди становить 14% від загального обсягу продажу товарів відповідно до річних та квартальних планів, та складається з таких частин:

- винагорода у розмірі 10% від суми кожного інвойса, виставленого отримувачем послуг та/або виробником (як визначено в додатку 1 до даної Додаткової угоди) за товари, поставлені постачальнику послуг, а також резидентам Республіки Молдова;

- винагорода у розмірі 2% від загальної вартості товарів, що поставлені отримувачем послуг та/або виробником (як визначено в додатку 1 до даної Додаткової угоди) постачальнику послуг та резидентам Республіки Молдова в межах річного плану (за умови виконання постачальником послуг річного плану); якщо план на певний квартал не виконано постачальником послуг та резидентами Республіки Молдова, але за підсумками наступного кварталу постачальник послуг та резиденти Республіка Молдова виконали план за поточний та попередній квартали, за підсумками такого поточного кварталу отримувач послуг та/або виробник (як визначено в додатку 1 до даної Додаткової угоди) надає постачальнику послуг винагороду у розмірі 2% від загальної вартості товарів, поставлених отримувачем послуг та/або виробником (як визначено в додатку 1 до даної Додаткової угоди) постачальнику послуг в межах квартального плану за поточний та попередній квартали;

- винагорода у розмірі 2% від загальної вартості товарів, поставлених отримувачем послуг та/або виробником (як визначено в додатку 1 до даної Додаткової угоди) постачальнику послуг та Резидентам Республіки Молдова в межах річного плану (за умови виконання постачальником послуг річного плану).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем умов Договору в частині здійснення розрахунків за надані послуги.

Відповідно до п. 8.1 Договору даний договір повинен тлумачитись та регулюватися законодавством Республіки Молдова. Всі спори, які можуть виникнути при виконанні даного Договору або у зв'язку із ним, сторони намагатимуться вирішити шляхом переговорів. При неможливості вирішити спір шляхом переговорів, сторона, чиї інтереси порушені, має право звернутися до компетентних судових інстанцій країни відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

За змістом ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі.

Законом України від 10.11.1994 №238/94-ВР Верховною Радою України ратифіковано Договір між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, підписаний 13.12.1993.

Відповідно до ст. 33 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах зобов'язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у випадках, передбачених законом або міжнародним договором, застосовує норми права інших держав.

Наведене спростовує твердження відповідача про неможливість розгляду даного спору Господарським судом міста Києва.

За правовою природою укладений між сторонами Договір є договором надання послуг.

У відповідності до ст. 970 Цивільного кодексу Республіки Молдова за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується надати певні послуги іншій стороні (замовнику), а замовник зобов'язується виплатити обумовлену винагороду.

Статтею 971 Цивільного кодексу Республіки Молдова визначено, що оплата послуги здійснюється після її надання. Якщо плата за послуги обчислюється по певним періодам часу, оплата здійснюється по закінченню кожного періоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 572 Цивільного кодексу Республіки Молдова зобов'язання мають виконуватися належним чином, добросовісно, у встановленому місці та у встановлений час.

У відповідності до п. 4.1 Договору остаточна сума винагороди визначається а акті приймання-передачі та підлягає оплаті протягом 5 робочих днів після того, як обидві сторони підпишуть акт приймання-передачі послуг.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов Договору було надано відповідачу послуги на загальну суму 352545,89 доларів США, що підтверджується наступними актами прийому-передачі послуг: № 1/2013 від 01.05.2013 на суму 71529,06 доларів США, №2/2013 від 20.05.2013 на суму 27073,03 доларів США, №3/2013 від 31.05.2013 на суму 11527,65 доларів США, №4/2013 від 30.06.2013 на суму 38647,62 доларів США, №5/2013 від 31.07.2013 на суму 13140,44 доларів США, №6/2013 від 30.08.2013 на суму 14545,67 доларів США, №7/2013 від 30.09.2013 на суму 19838,91 доларів США, №8/2013 від 31.10.2013 на суму 32286,73 доларів США, №9/2013 від 30.11.2013 на суму 26342,96 грн, №10/2013 від 31.12.2013 на суму 97613,82 доларів США. Вказані акти підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств.

Однак, взятих на себе зобов'язань щодо оплати наданих послуг відповідачем належним чином виконано не було, а оплачено лише частину вартості послуг - у розмірі 250062,23 доларів США. Решта вартості наданих послуг - у розмірі 97613,82 доларів США сплачена відповідачем не була.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту існування заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо фіктивності Договору про надання маркетингових послуг від 01.01.2013, оскільки факт надання відповідних послуг засвідчено підписаними представниками сторін актами наданих послуг, про які зазначено вище.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 97613,82 доларів США є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного богу, за прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих послуг позивач просить стягнути з відповідача відсотки у розмірі 31021,14 доларів США, нараховані за період прострочення з 11.01.2014 по 31.10.2015.

Відповідно до ч.1 ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова на грошові зобов'язання на строк прострочки нараховуються відсотки.

Частиною 2 ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова передбачено, що у випадку здійснення угод без участі споживача нараховуються дев'ять відсотків понад процентну ставку, передбачену ст. 585, якщо інше не передбачено законом або договором. Доказування завдання меншої шкоди не допускається.

В свою чергу, ст. 585 Цивільного кодексу Республіки Молдова визначено, що у випадку, коли у відповідності із законом або договором зобов'язання вважається процентним, виплачуються проценти у розмірі базисної ставки Національного банку Молдови, якщо законом або договором не передбачена інша ставка.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати наданих на підставі Договору послуг, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків у розмірі 31021,14 доларів США підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тева Україна» (02121, м.Київ, проспект Бажана, будинок 12-А, 8, ідентифікаційний код 34770471) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діта ЕстФарм» (SRL «DITA ESTFARM») (2068, Республіка Молдова, м. Кишинів, вул. Буребіста, буд. 23, ідентифікаційний код 359; Moldova, 23, Burebista str., Chisinau, 359) заборгованість у розмірі 97613 (дев'яносто сім тисяч шістсот тринадцять) доларів США 82 центи, відсотки у розмірі 31021(тридцять одна тисяча двадцять один) долар США 14 центів та судовий збір у розмірі 1929 (одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять) доларів США 52 центи.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 26.01.2016

Суддя Ю.М. Смирнова