КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа№ 14/399

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача: Ворончак І.Й. - представник, дов. б/н від 25.01.2016;

від відповідача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від третьої особи 1: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від третьої особи 2: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від третьої особи 3: ОСОБА_3 - представник, дов. № 186 від 14.12.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2015, винесену за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО"

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011

у справі № 14/399 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трикотажна фабрика "Киянка"

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399 - без змін.

Ухвала мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник, не є істотними обставинами в розумінні ч.1 ст.112 ГПК України та не спростовують фактів, які були покладені в основу судового рішення про відсутність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс", оформленого протоколом № 1/08-11 від 08.11.2010.

В апеляційній скарзі скаржник просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі № 14/399 скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2015 у справі № 757/2070/15-ц встановлено нові обставини, що мають істотне значення для вирішення господарської справи № 14/399, які не були і не могли бути відомими заявнику на момент розгляду справи № 14/399; встановлення таких обставин фактично відбулося в судовому засіданні 27.02.2015 і такі обставини спростовують доводи, на підставі яких Господарським судом міста Києва 30.11.2011 було прийнято рішення у справі № 14/399 про відмову в задоволенні позовних вимог.

Скаржник наголошує на тому, що спір про скасування рішення зборів учасників ТОВ "Киянка-плюс", оформленого протоколом № 01/08 від 08.11.2010, виникає між ТОВ "ОРО" та ТОВ "Киянка-плюс", тобто між товариством та його учасником, а не між учасниками одного товариства; основним учасником ТОВ "ОРО" був ОСОБА_6, який володів понад 90% статутного фонду ТОВ "ОРО" і особисто підписав протокол № 01/1210 від 01.11.2010, яким було звільнено ОСОБА_4 з посади директора ТОВ "ОРО" та призначено ОСОБА_7 на цю посаду; що на момент проведення спірних зборів учасників від 08.11.2010 ТОВ "Киянка-плюс" знало про те, що ОСОБА_4 була звільнена з посади директора ТОВ "ОРО", а на її посаду було призначено іншу особу - ОСОБА_7

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників позивача та третьої особи-3, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем подана до суду першої інстанції позовна заява про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс", оформленого протоколом № 1/08-11 від 08.11.2010.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2012 у справі № 14/399 рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" задоволено у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду від 12.06.2012 у справі № 14/399 постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2012 у справі № 14/399 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399 залишено без змін.

13.03.2015 позивачем подано до суду першої інстанції заяву, у якій позивач просив переглянути рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399 за нововиявленими обставинами та за наслідками перегляду судового рішення прийняти нове рішення про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399 і задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами позивачем зазначено встановлені рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/2070/15-ц обставини. які, на думку заявника, не були і не могли бути відомими особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи № 14/399, і які, як вважає заявник, є істотними для розгляду цієї справи в розумінні п.1 ч.2 ст.112 ГПК України, з огляду на те, що вони спростовують висновки суду першої інстанції, в частині визначення загальних зборів учасників ТОВ "Киянка-плюс" повноважними за присутності на них в якості директора ТОВ "ОРО" ОСОБА_4

Заявник вказує на те, що, як випливає зі змісту вищевказаного рішення Печерського районного суду міста Києва, ОСОБА_7 був з 02.11.2010 і, відповідно, станом на 08.11.2010, директором ТОВ "ОРО" і тільки ОСОБА_7, станом на дату проведення загальних зборів ТОВ "Киянка-плюс", був повноважним представником ТОВ "ОРО" на вказаних вище зборах; відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Статтею 112 ГПК України встановлено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами та цією статтею встановлено підстави для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами.

В п.п.2, 5, 8.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" із змінами і доповненнями, роз'яснено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство; необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте); нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення; ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи; не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК; Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі; отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Також, в п.2 листа Вищого господарського суду України від 09.04.2009 № 01-08/204 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)" вказано, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення; господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається; водночас нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2015, справа № 757/2070/15-ц, позов ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" про внесення змін до трудової книжки задоволено; визнано ОСОБА_7 таким, що був призначений і приступив до виконання обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" з 2 листопада 2010 року; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРО" внести зміни до запису трудової книжки, належної ОСОБА_7, зазначивши 2 листопада 2010 року датою призначення ОСОБА_7 на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО".

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07.10.2015, апеляційне провадження № 22-ц/796/12709/2015, рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_7 про визнання таким, що був призначений і приступив до виконання обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" з 02 листопада 2010 року та ухвалено в цій частині нове рішення; відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання таким, що був призначений і приступив до виконання обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" з 02 листопада 2010 року; в іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року залишено без змін.

Однак, як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 14/399, висновок про те, що загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" від 08.11.2010 було проведено відповідно до вимог чинного законодавства України, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають, ґрунтується на наступних обставинах: як вбачається із матеріалів справи, на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" ОСОБА_4 була присутня у якості директора та повноважного представника ТОВ "ОРО", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 08.11.2010; на положеннях приписів ч.ч.1, 3 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"; посилання позивача на те, що ОСОБА_5 на час проведення зборів було відомо про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ТОВ "ОРО" не підтверджені матеріалами справи та спростовані поясненням ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тому не можуть братись судом до уваги.

Також, у вказаному рішенні господарського суду зазначено, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, як на підставу позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_4, яка діяла від імені позивача, як директор, згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ "ОРО" від 01.11.2010 № 2/1210 була звільнена з посади директора.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було додано до позовної заяви, у тому числі й копії протоколу № 2/1210 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" від 01.11.2010, яким оформлено рішення про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ТОВ "ОРО" 01.11.2010 та призначення на посаду директора ТОВ "ОРО" ОСОБА_7; про призначення ОСОБА_7 на посаду директора ТОВ "ОРО" 02.11.2010 та наказу № 1 від 02.11.2010 ТОВ "ОРО" про те, що ОСОБА_7 приступає до виконання обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" з 02.11.2010.

Таким чином, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" внести зміни до запису трудової книжки, належної ОСОБА_7, зазначивши 02.11.2010 датою призначення ОСОБА_7 на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО", про що прийняте рішення Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2015, з урахуванням рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.10.2015, не є істотною обставиною для справи № 14/399 господарського суду.

Як вбачається із рішення Печерського районного суду від 27.02.2015 та рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.10.2015, висновки цих судів ґрунтуються на змістах протоколу загальних зборів учасників ТОВ "ОРО" № 1210 від 01.11.2010 та наказу № 1 від 02.11.2010, згідно із яким ОСОБА_7 приступає до виконання обов'язків директора ТОВ "ОРО" з 02.11.2010.

Однак, рішення господарського суду від 30.11.2011 у справі № 14/399 було прийняте з урахуванням наявних у справі № 14/399 протоколу № 2/1210 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" від 01.11.2010 та наказу ТОВ "ОРО" за № 1 від 2010, яким як і решті доказів, наявних у матеріалах справи № 14/399, господарським судом першої інстанції була надана оцінка відповідно до ст.43 ГПК України.

Посилання заявника на положення ст.35 ГПК України безпідставне, оскільки перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, врегульованою розділом ХІІІ Господарського процесуального кодексу України, до якого стаття 35 не віднесена.

Доводи апеляційної скарги не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Оскільки обставина, встановлено рішенням Печерського суду міста Києва від 27.02.2015, із врахуванням рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.10.2015, а саме, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" внести зміни до запису трудової книжки, належної ОСОБА_7, не є такою, що могла б вплинути на прийняття іншого судового рішення у справі № 14/399, то відсутні підстави для висновку про істотність даної обставини, що є підставою для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами відповідно до ст.112 ГПК України.

Як вже зазначалось, господарським судом у справі № 14/399 була надана оцінка наявним у справі доказам, а обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, не може вважатися нововиявленою обставиною.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами чинного законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 112, 114 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі № 14/399 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" залишити без задоволення.

2. Справу № 14/399 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 29.01.2016.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді В.І. Рябуха

Н.Ф. Калатай