ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016р. Справа№ 914/3903/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сандора, с. Миколаївське Миколаївської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок, м. Львів

про стягнення 1 656 296, 66 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сандора до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок про стягнення 1 123 013, 20 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.11.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.11.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду, в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 11.01.2016 р. продовжено строк вирішення спору, визначений ч. 1 ст. 69 ГПК України, на 15 днів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях. 31.12.2015 р. представником позивача була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з ТзОВ Торгова мережа Барвінок суму в розмірі 1 656 296, 66 грн., з яких основний борг в розмірі 1 564 071, 27 грн., пеню в розмірі 64 241, 67 грн., 3 % річних в розмірі 4 397, 58 грн. та інфляційні втрати у розмірі 23 586, 14 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сандора (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок (надалі - відповідач) про стягнення 1 656 296, 66 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 10.12.2014 р. між ним та відповідачем був укладений договір № ТП-84 (надалі - договір). Відповідно до п. 1.1 договору, позивач зобов»язується передати у власність відповідача визначений цим договором товар на підставі замовлень відповідача, а відповідач зобов»язується приймати названий товар та оплачувати його.

Факт поставки товару позивачем підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, копії яких долучені до матеріалів справи.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що відповідач зобов»язаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 50 календарних днів з моменту отримання відповідачем товару від позивача за умови своєчасного надання позивачем всіх передбачених цим договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на поставлений товар. У випадку несвоєчасного надання позивачем відповідних документів на товар, термін розрахунків продовжується на відповідну кількість днів протермінування, але не менше ніж до дати надання відповідних документів у повному обсязі.

Відповідач за отриманий товар оплату не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 1 564 071, 27 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 64 241, 67 грн., інфляційні втрати в розмірі 23 586, 14 грн. та 3% річних 4 397, 58 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив посилаючись на те, що у позивача перед відповідачем існує заборгованість в розмірі 309 320, 51 грн., тому сума основного боргу, яку просить стягнути позивач, підлягає коригуванню та відповідному зменшенню на вищевказану суму.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 10.12.2014 р. між сторонами був укладений договір № ТП-84. Відповідно до п. 1.1 договору, позивач зобов»язується передати у власність відповідача визначений цим договором товар на підставі замовлень відповідача, а відповідач зобов»язується приймати названий товар та оплачувати його.

Факт поставки товару позивачем підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що відповідач зобов»язаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 50 календарних днів з моменту отримання відповідачем товару від позивача за умови своєчасного надання позивачем всіх передбачених цим договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на поставлений товар. У випадку несвоєчасного надання позивачем відповідних документів на товар, термін розрахунків продовжується на відповідну кількість днів протермінування, але не менше ніж до дати надання відповідних документів у повному обсязі.

В порушення умов договору відповідач свої зобовязання щодо оплати за поставлений позивачем товар не виконав, внаслідок чого у нього за період з 06.08.2015 р. по 05.10.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 1 873 391, 78 грн., проте зважаючи на те, що у позивача перед відповідачем існує заборгованості в розмірі 309 320, 51 грн. за надані відповідачем послуги мерчандайзингу (додаток № 3 до договору), тому позивач просить стягнути з відповідача 1 564 071, 27 грн.

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Зважаючи на те, що представник відповідача доказів погашення заборгованості за поставлений йому товар не представив, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 1 564 071, 27 грн. підлягають до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 23 586, 14 грн. та 3% річних в розмірі 4 397, 58 грн., суд вважає, що вони розраховані вірно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за поставлений товар відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожень протермінований день від несвоєчасно сплаченої, несплаченої чи сплаченої в неповному обсязі суми.

Відповідно до Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем пені в розмірі 64 241, 67 грн. проведено відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладаються на відповідача повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 359, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» (57262, с. Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області, ) суму у розмірі 1 681 141, 11 грн. з них:

- 1 564 071, 27 грн. основної заборгованості;

- 64 241, 67 грн. пені;

- 4 397, 58 грн. 3% річних;

- 23 586,14 грн. інфляційних втрат;

- 24 844, 45 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 01.02.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.