КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа№ 910/26447/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Рябухи В.І.

Ропій Л.М.

при секретарі Фесенко А. В.

За участю представників:

від позивача: Чуйко Я. В. - представник за довіреністю від 27.11.2015

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2015

у справі № 910/26447/15 (суддя Грєхова О. А.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс»

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 у справі № 83/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 у справі № 910/26447/15 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від. 07.09.2015 у справі № 83/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва № 910/26447/15 від 23.11.2015 повністю і прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від. 07.09.2015 по справі № 83/15.

В апеляційній скарзі заявник послався на те, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від. 07.09.2015 у справі № 83/15 порушує права ТОВ «Хлібсервіс», винесено з грубим порушенням норм чинного законодавства України та Регламенту вказаного суду, а суд першої інстанції при винесенні оспорюваної ухвали не надав належної правової оцінки поданим учасникам судового процесу доказам та проігнорував суттєві обставини, що мають значення для розгляду заяви про скасування третейського рішення.

Так, апелянт зазначив про те, що третейський суд прийняв оспорюване рішення за відсутності представника відповідача, не повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи, що прямо суперечить п. 5 ст. 122-5 ГПК України та ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та позбавило останнього можливості захистити свої права та надати відзив/заперечення на позову заяву.

Також апелянт зазначив про те, що третейським судом було здійснено розгляд спору, не передбаченого третейською угодою, спірне третейське застереження (п. 6.8 договору поруки) не відповідає закону, оскільки в момент його підписання між позивачем та відповідачем спору не існувало, третейське застереження підписувалось з метою врегулювати порядок вирішення спірних питань, які виникатимуть за договором поруки в майбутньому, що суперечить Закону України «Про третейські суди», оскільки, як вказано в ухвалі Верховного суду України від 12.08.2009, за змістом ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом, тобто передумовою укладення третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду є наявність спору (ухвала Верховного суду України від 12.08.2009).

Також апелянт послався на те, що, виходячи з приписів чинного законодавства, третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а рішення третейських судів не є рішеннями органу судової влади, а їх рішення є обов'язковими тільки для сторін третейського розгляду, а тому спір щодо стягнення з ТОВ «Хлібсервіс» як поручителя за кредитним договором перед ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», на думку апелянта, повинен бути вирішений у державному суді, в даному випадку у Господарському суді міста Києва.

Крім того, як на підставу для необхідності розгляду спору сторін державним судом апелянт послався на те, що під час чинності договору поруки в Україні відбулись політичні та інші події, які значно вплинули на правовідносини між сторонами, суттєво змінились істотні умови, що спричинили неможливість виконання договору поруки та виникнення підстав для його розірвання. Апелянт повідомив, що з цього приводу він отримав 02.07.2015 висновок Торгово-промислової палати України № 4833/05-05.4 щодо впливу форс-мажорних обставин (обставин не переробної сили) на унеможливлення виконання обов'язку за договором про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО-KL від 06.03.2012.

Також апелянт зазначив про те, що позивач у спорі невірно та неправомірно нарахував заявлені до стягнення суми, а суд, не перевіривши правильність нарахування заявлених сум, вирішив задовольнити позов. Апелянт зазначив, зокрема, про те, що відповідно до приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення вказаної операції забороняється, починаючи з 14.04.2014, нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, в той час як відповідач по справі в термін до квітня 2015 знаходився та провадив свою діяльність в місті Донецьку, а третя особа й досі знаходиться в місті Донецьку, тобто на території, на якій впроваджена антитерористична операція.

Крім того, апелянт зазначив про те, що третейським судом не прийнято до уваги те, що у відношенні до неї Господарським судом Запорізької області 12.01.2015 порушено справу про банкрутство № 908/130/15-г, в рамках якої позивач увійшов до реєстру вимог кредиторів із сумою заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/КL від 06.03.2012, а відтак, позивач вже звернувся з вимогою та фактично отримав можливість задоволення своїх вимог про стягнення суми за вказаним кредитним договором.

Ухвалою від 25.12.2015 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді Скрипка І. М., Куксов В. В. відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Золотий Урожай» прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 11.01.2016.

11.01.2016 судове засідання у справі № 910/26447/15 не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді Шаптали Є.Ю. у відпустці.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.01.2016 № 09-52/6/16, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) у справі Шаптали Є. Ю. у відпустці та відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/26447/15.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2016, справу № 910/26447/15 призначено судді-доповідачу Калатай Н.Ф.

Ухвалою від 21.10.2015 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Ропій Л. М., Рябуха В. І. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Золотий Урожай» прийнято до свого провадження, розгляд справи призначений на 27.01.2016

Відповідач та третя особа в судове засідання представників не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, а також те, що частиною 2 ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідач та третьої особи за наявними матеріалами апеляційного провадження.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорювану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст.ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів справи слідує, що Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі позивач) звернулось до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» (далі відповідач) про стягнення з останнього як поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» (далі третя особа) згідно з договором поруки від 03.12.2013 заборгованості третьої особи за укладеним з позивачем договором про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/КL від 06.03.2012. Загальна сума, яка була заявлена до стягнення становила, 23 135 150,72 долара США та 8 367 500,04 грн.

За результатами розгляду спору сторін по суті, 07.09.2015 Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у справі № 83/15 прийнято рішення, яким позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО-KL від 06.03.2012 в розмірі 23 135 150,72 доларів США, 344 760,26 грн. пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією, 895 421,12 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією та третейський збір в розмірі 25 500 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою, в якій просив скасувати вказане рішення повністю.

В обґрунтування своєї заяви відповідач постався на те, що:

1. третейське застереження прописано у договорі поруки від 03.12.2013, а підставою розгляду спору у третейському суді є стягнення за договором про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО-KL від 06.03.2012, який третейського застереження не містить;

2. за договором про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО-KL від 06.03.2012 боржником є третя особа, в той час як третейським судом стягнуто заборгованість з поручителя за договором поруки від 03.12.2013;

3. третейська угода, укладена сторонами, не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки не визначає, який саме спір повинен розглядатись судом. Крім того, на момент її укладення не існувало спору, який був предметом розгляду в третейському суді;

4. третейський суд прийняв рішення за відсутності представника відповідача, не повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи;

5. рішення третейського суду винесено передчасно, без дослідження всіх обставин, які є важливими для правильного вирішення спору, яке базується на повному всебічному розгляду всіх обставин по справі. Так заявник зазначив про те, що:

- третейським судом при вирішення спору по суті не прийнято до уваги те, що Суворовським районним судом міста Одеси розглядалась справа № 523/12678/15ц за позовом ТОВ «Хлібсервіс» до ОСОБА_6, ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», третя особа ТОВ «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення неустойки, розірвання договору поруки

- в процесі виконання сторонами договору про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО-KL від 06.03.2012 та під час чинності договору поруки від 03.12.2013 в Україні відбулись політичні та інші події (проведення антитерористичної операції), які значно вплинули на правовідносини між сторонами, суттєво змінились істотні умови, що спричинили неможливість виконання договору поруки та виникнення підстав для його розірвання;

- третейським судом не надано оцінки наданій третьою особою належним чином засвідченій копії Торгово-промислової палати України № 4833/05-5.4 від 02.07.2015 щодо впливу форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на унеможливлення виконання обов'язку за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО-KL від 06.03.2012.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаної заяви, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Частина 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» встановлює, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду визначені в ст. 122-5 ГПК України.

Отже,чинним законодавством України встановлений виключний перелік підстав, з яких рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване.

Вказана позиція викладена в п. 6.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», згідно з яким перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, у разі оскарження рішення третейського суду з інших підстав, ніж наведені в частині другій статті 122-5 ГПК, у прийнятті відповідної скарги слід відмовити з посиланням на частину четверту статті 122-1 і відповідний пункт частини другої статті 122-5 ГПК названого Кодексу. Якщо заява про скасування рішення третейського суду обґрунтована посиланням як на підставу (підстави), зазначені в Законі та в ГПК, так і на іншу підставу (підстави), які не передбачені цими законодавчими актами, то відповідна заява підлягає розглядові в тій частині, що підпадає під ознаки частини третьої статті 51 Закону та частини другої статті 122-5 ГПК, а в прийнятті її в іншій частині слід відмовити.

Зі змісту як заяви відповідача про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у справі № 83/15 від 07.09.2015, так і апеляційної скарги третьої особи на ухвалу Господарського суду міста Києва 23.11.2015 у справі № 910/26447/15, винесену за результатами розгляду вказаної заяви відповідача, відповідач та третя особа, серед іншого, посилаються на інші, ніж визначені 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 122-5 ГПК України підстави для скасування оспорюваного рішення, зокрема, щодо правильності нарахування заявлених до стягнення сум, проте, враховуючи, що при розгляді господарським судом заяви про скасування рішення третейського суду перегляд третейської справи по суті не здійснюється і, відповідно, результати такого перегляду не включені законом до виключного переліку підстав, з яких рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, колегією суддів посилання відповідача та третьої особи на інші, ніж визначені ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 122-5 ГПК України, підстави до уваги не приймаються і не розглядаються.

Щодо решти підстав, на які заявник та апелянт посилаються як на підстави скасування оспореного рішення Третейського суду, слід зазначити таке.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Стаття 12 Закону України «Про третейські суди» визначає види і форму третейської угоди і зокрема те, що:

- третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ч. 1);

- третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (ч. 4);

- третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди (ч. 5);

- третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом (ч. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2012 позивач та третя особа уклали договір про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/КL (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач відкриває третій особі невідновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті - доларах США та на підставі додаткових угод цього договору окремими частинами (траншами) надає третій особі кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених цим договором, а третя особа зобов'язується використати кредит для оплати за попереднім договором за пакети акцій ПАТ «Кримхліб», ПАТ «Сімферопольській комбінат хлібопродуктів», ПАТ «Одеський коровай» та корпоративних прав ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця», ТОВ «Торговий дім «Коровай», ТОВ «Котовський хлібозавод» та на поповнення обігових коштів, своєчасно та у повному обсязі виплачувати позивачу проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути позивачу кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами цього договору (п.п. 1.1, 1.5 кредитного договору).

Згідно з п. 11.16 Кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 3 від 21.06.2013, усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корп. А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.

З метою забезпечення виконання третьою особою своїх зобов'язань за Кредитним договором, позивач як кредитор та відповідач як поручитель уклали договір поруки від 03.12.2013 (далі Договір поруки), відповідно до статті 2 якого відповідальність відповідача перед позивачем включає зобов'язання, які були невиконані третьою особою, та які передбачені Кредитним договором, з урахуванням всіх змін і доповнень до нього, зокрема, але не обмежуючись: зобов'язання повернути третій особі кредит, наданий в доларах США в межах невідновлювальної кредитної лінії, відкритої терміном до 03.03.2017 за Кредитним договором з граничним лімітом кредитування в сумі 20 000 000 доларів США (з урахуванням індексу інфляції у разі прострочення повернення кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії в національній валюті України), в строк/и, зазначені в Кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Кредитним договором та/або цим договором - достроково.

В п. 6.8 Договору поруки сторони погодили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корп. А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.

Отже, як Кредитний договір, так і Договір поруки, які сторонами укладені в добровільному порядку, містять третейську угоду, яка встановлює, що всі спори та вимоги, що виникають при виконанні вказаних договорів, або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду в Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» згідно з регламентом третейського суду.

При цьому, сторонами був визначений предмет спору, що включає в себе всі можливі спори, які можуть виникнути між сторонами в рамках договору, не обмежуючись якимись конкретними спорами.

Аналіз приписів ст.ст. 2, 12 Закону України «Про третейські суди» дає підстави для висновку, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 08.04.2015 у справі № 910/8043/14.

Статті 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, посилання відповідача та третьої особи на відсутність третейського застереження або на невідповідність його вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди» не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

У вказаному п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України йдеться про справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Враховуючи, що предметом позову, з яким позивач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», було стягнення з відповідача як поручителя третьої особи згідно з Договором поруки заборгованості останньої за укладеним з позивачем Кредитним договором, вказаний спір не відноситься до тих спорів, які не можуть бути передані на розгляд третейського суду.

Крім того, відповідно до приписів чинного законодавства наявність третейської угоди не є відмовою від права на звернення до суду та, відповідно, не позбавляє сторін права звернутися до державного суду за захистом своїх прав, а лише надає сторонам можливості звернутися з позовом, окрім державного суду, ще й до погодженого сторонами третейського суду. При цьому, у випадку виникнення між сторонами спору вирішення якого відповідно до третейської угоди віднесено на розгляд третейського суду, сторони мають право передати його на розгляд або третейського або державного суду за власним вибором і звернення в такому випадку саме до третейського суду є правом сторони.

Слід зазначити і про те, що в матеріалах справи відсутні докази як визнання третейської угоди недійсною компетентним судом, так і того, що склад третейського суду, яким прийнято оспорюване рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди».

Щодо посилань відповідача та третьої особи на те, що третейський суд прийняв оспорюване рішення за відсутності представника відповідача, не повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи, що прямо суперечить п. 5 ст. 122-5 ГПК України та ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та позбавило останнього можливості захистити свої права та надати відзив/заперечення на позову заяву, слід зазначити таке.

Зі змісту п. 5 ст. 122-5 ГПК України та ст. 51 Закону України «Про третейські суди» слідує, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване у випадку, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У вказаній нормі, як про підставу для скасування рішення третейського суду, йдеться не про розгляд третейським судом справи за відсутності представника особи, яка є учасником справі, а про вирішення питання про права і обов'язки осіб, які не є учасниками відповідного судового процесу, тобто не залучені до участі у справі в якості позивача, відповідача або третьої особи, а відтак, обставини щодо неучасті представника відповідача в судових засіданнях колегією суддів як підстава для скасування рішення Третейського суду не досліджуються як такі, що не впливають на розгляд цієї справи по суті.

З огляду на досліджені обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що справа, по якій третейським судом прийнято рішення, є підвідомчою третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 ЗУ «Про третейські суди»; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 у справі № 910/26447/15 про відмову у задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 07.09.2015 у справі № 83/15 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» відсутні.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати на подачу апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай».

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, ст.ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 у справі № 910/26447/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 у справі № 910/26447/15 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/26447/15.

Повний текст постанови складено: 28.01.2016

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді В.І. Рябуха

Л.М. Ропій