ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р.Справа № 922/4730/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, с. Комсомольське 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 фінансова інспекція України в м. Києві, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт", м. Харків
про стягнення 207362,91 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 871/22 від 18.12.2015 року

третьої особи - не з*явився

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 207362,91 грн. завданої матеріальної шкоди (збитків).

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання не з*явився, витребувані ухвалами суду документи не надав.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвал суду у тому числі і ухвали про поновлення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 30 грудня 2015 року до суду повернулося повідомлення про вручення третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідачу судової ухвали про поновлення провадження у справі та призначення справи до розгляду у справі № 922/5736/15.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що третя особа - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 фінансова інспекція України в м. Києві та відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

13 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" (відповідачем) було укладено договір на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання №16/134.

Згідно пункту 1.1 договору відповідач зобов'язався у 2011 році виконати на свій ризик роботи, що зазначені в додатку №1 до договору, а позивач прийняти і оплатити ці роботи.

Відповідно до пункту 1 додатку № 1 до договору відповідач зобов'язався виконати наступні роботи: "Послуги по ремонту основного та допоміжного обладнання котлів типу ТП-100, ТПП-210 та ТПП-210 А Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (код класифікатора 28.30.9).

Згідно пункту 3.1 договору та пункту 2 додатку № 1 до договору зазначено, що загальна вартість робіт (ціна договору) становить 20149999,18 грн. (з ПДВ).

Відповідно до пункту 4.1, 4.2 договору та пункту 3 додатку №1 до договору зазначено, що розрахунки за договором здійснюються позивачем в наступному порядку: 90% від вартості виконаних робіт (згідно актів приймання виконаних робіт) протягом 30 днів після підписання акту; остаточний платіж в розмірі 10% здійснюється позивачем протягом 30 днів з моменту напрацювання відремонтованим обладнанням 720 годин.

Згідно пункту З.2, 3.3 договору зазначено, що безпосередній перелік, обсяг і вартість робіт обумовлюється сторонами в кошторисній документації (калькуляції), що є додатком № 2 до договору. Кошторис (калькуляція), передбачена додатком №2 до договору є твердим.

Відповідно до пункту 1.4. договору зазначено, що відповідач зобов'язан виконати роботи, визначені договором зі свого матеріалу і своїми силами, якщо інше не встановлено додатком №1 до договору. При цьому відповідач відповідає за доброякісність використаних ним матеріалів. Якщо робота виконується з матеріалів позивача, у договорі мають бути визначені норми витрат матеріалу згідно робочої документації на відповідне обладнання, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність відповідача за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків.

У період з 15 січня 2015 року по 06 квітня 2015 року на підприємстві позивача ОСОБА_1 фінансовою інспекцією у м. Києві проводилася планова виїзна ревізія фінансово- господарської діяльності, під час якої було виявлено суттєве завищення вартості ремонтних робіт відповідачем.

Роботи за договором прийняті у відповідності до актів приймання виконаних підрядних робіт на загальну суму 2860080,00 грн.

Ревізією встановлено, що розрахунок загальновиробничих витрат виконано без застосування знижувальних коефіцієнтів К=0,4123 при розрахунку І блоку та К=0,7821 при розрахунку III блоку відповідно до роз'яснень, наведених в листі Держбуду України №7/7-630 від 09 липня 2002 року.

Незастосування знижувальних коефіцієнтів при визначенні працевтрат, які включаються до складу загально виробничих витрат, в порушення вимог додатку 3 та пункту 3.1.12 ДБН Д 1.1.1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", затвердженого Наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 року №174, ГКД 34.08.601-2003 "Порядок визначення вартості ремонту основного та допоміжного енергетичного обладнання, передавальних пристроїв і споруд", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики від 30 квітня 2003 року №207, призвело до завищення вартості прийнятих ремонтних робіт на загальну суму 134789,90 грн. (без ПДВ).

Застосування коефіцієнтів до заробітної плати при визначенні прямих витрат підрядної організації призвело, в порушення вимог пункту 2.1 ГКД 34.08.601-2003 "Порядок визначення вартості ремонту основного та допоміжного енергетичного обладнання, передавальних пристроїв і споруд", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики № 207 від 30 квітня 2003 року, до завищення прямих витрат на оплату праці на суму 27432,00 грн.

Окрім цього, завищення заробітної плати призвело до понаднормового нарахування Єдиного соціального внеску на суму 10580,52 грн.

Таким чином, вартості прийнятих ремонтних робіт завищено на суму 38012,52 грн. (без урахування ПДВ).

Проте, роботи за договором № 16/133 від 13 квітня 2011 року, вартість яких завищено на суму 172802,42 грн. (без ПДВ), прийняті Зміївською тепловою електричною станцією на суму 2860080,00 грн. та сплачені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" у повному обсязі.

Зазначене призвело в порушення пункту 14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 18 "Будівельні контракти", затвердженого Наказом Мінфіну України від 28 квітня 2001 року N205, пункт 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року N318 до матеріальної шкоди (збитків) на суму 207362,91 грн., та викривлення фінансової звітності.

Таким чином, як вбачається з висновків Державної фінансової інспекції України в м. Києві, під час укладення та виконання договору, відповідачем була неправильно розрахована вартість виконаних ремонтних робіт, що призвело до нанесення позивачу матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 207362,91 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ненаалежне виконання).

Відповідно до частини 4 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов 'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно пункту 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, які особа понесла у зв'язку із знищенням або ушкодженням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якби його право не було порушене (упущена вигода).

Згідно пунктів 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов 'язків.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 193, 224, 225 Господарського кодексу України, статтями 11, 22, 526, 610, 611, 1166 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" (61128, м. Харків, пр. 50 річчя СРСР, 151, поточний рахунок 6 в "ОСОБА_3 Аваль", м. Київ, МФО 380805, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (юридичнка адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, поштова адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, розрахунковий рахунок 2 в АТ "Ощадбанк", м. Київ. МФО 300465, ) в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Комсомольське, Балаклійське шосе, ) 207362,91 грн. завданої матеріальної шкоди (збитків) та 4147,26 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_4