ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Справа № 915/2048/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Державного підприємства Миколаївський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 ()

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України, пр. Леніна, 141-В, м. Миколаїв, 54001

про стягнення заборгованості у сумі 4 415 143, 00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 01-13/1192 від 18.12.2015 року;

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 01-13/1193 від 18.12.2015 року;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 0-14-0.6-1495/2-16 від 28.01.2016 року;

від третьої особи: ОСОБА_5, довіреність № 12-19/54 від 04.01.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Державного підприємства Миколаївський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою до відповідача ОСОБА_1 управління Держземагенства у Миколаївській області про стягнення основної заборгованості в розмірі 4 415 143, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Відстрочено позивачу ОСОБА_6 підприємству Миколаївський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою сплату судового збору. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 22.12.2015 року.

В судовому засіданні 22.12.2015 року судом оголошувалась перерва до 20.01.2016 року.

В судовому засіданні 20.01.2016 року судом оголошувалась перерва до 28.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.01.2016 року здійснено процесуальне правонаступництво відповідача з ОСОБА_1 управління Держземагенства у Миколаївській області на Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

В судовому засіданні 28.01.2016 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив наступне.

Між ДП "Миколаївський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" та ОСОБА_1 управлінням Держземагенства України у Миколаївській області був укладений договір про закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель від 13.09.2013 року № 4.

Відповідно до умов згаданого договору інститут зобов'язався виконати інвентаризацію земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 59 354 га в межах території Миколаївської області та скласти технічну документацію із землеустрою за результатами її проведення.

Позивачем виконана та передана відповідачу дана технічна документація на загальну суму 7 122 400,00 грн., що підтверджується долученими до позовної заяви узгодженими сторонами актами приймання та здачі послуг, накладною про передачу технічної документації від 13.12.2015 року. Проте, Головне управління Держземагенства України у Миколаївській області свої зобов'язання стосовно проведення повної оплати за надані послуги інститутом не виконало, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 4 415 143, 00 грн. з урахування проведеної на протязі 2013-2015 років часткової оплати наданих послуг в сумі 2 707 257, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 96, 509, 525, 530, 610, 617, 901 ЦК України, ст. 193, 218, 222 ГК України та умовами договору.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов (арк. 49-52) та просили суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначили наступне.

ОСОБА_6 фінансовою інспекцією в Миколаївській області проведено перевірку державних закупівель в ОСОБА_1 управлінні Держземагентства у Миколаївській області за період з 01.01.2013 року по 01.05.2014 року, про що складено відповідний акт від 26.05.2014 року № 14-24/128. В ході перевірки виявлено ряд недоліків, що призвело до зменшення кредиторської заборгованості на суму 421 565, 26 грн.

Таким чином, станом на 22.12.2015 кредиторська заборгованість перед позивачем складає 3 993 577, 74 грн.

ОСОБА_1 управлінням Держземагентства у Миколаївській області визнається заборгованість перед позивачем на суму 3 993 577, 74 грн. та вживаються усі можливі заходи в межах повноважень для її погашення, як розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Отже, з боку ОСОБА_1 управління відсутнє порушення умов зазначеного договору, в тому числі щодо відшкодування заборгованості, та порушення вимог статей 525, 526, 615 Цивільного кодексу України, як це зазначає позивач.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами статті 49 Бюджетного кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України Головне управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області подано суду письмові пояснення по суті спору (арк. 58-64). Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив суду наступне.

У 2013 році відповідачем були взяті бюджетні зобовязання укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель від 13.09.2013 року № 4. Вказаний договір було укладено в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на 2013 рік (ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, п. 2.1 Порядку № 309).

На виконання п. 2.2, п. 2.4 Порядку № 309 відповідач подав до ОСОБА_1 управління реєстр бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів та реєстр бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів.

На виконання вимог законодавства відповідач подав до ОСОБА_1 управління на виконання платіжне доручення.

Проте, в грудні 2013 року Головне управління не мало можливості здійснити виконання платіжного доручення № 129 у звязку з відсутністю відповідного фінансового ресурсу, оскільки не отримало у грудні 2013 року відповідних підкріплень субрахунку Єдиного казначейського рахунку для виконання наданих платіжних доручень розпорядників і одержувачів бюджетних коштів за незахищеними статтями видатків державного бюджету.

В звязку з закінченням бюджетного періоду платіжне доручення № 129 було повернуто відповідачу, а сума невиконаного бюджетного фінансового зобовязання була зарахована до кредиторської заборгованості останнього.

Таким чином, погашення кредиторської заборгованості відповідача по договору повинно здійснюватись за рахунок коштів державного бюджету в межах обсягів, передбачених в Законі України Про державний бюджет України на відповідний рік.

Надані у 2015 році платіжні доручення відповідача на погашення вищезазначеної кредиторської заборгованості ОСОБА_1 управлінням виконані в повному обсязі. Станом на 17.12.2015 за відповідачем рахується кредиторська заборгованість у сумі 3 993 557, 74 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між ДП "Миколаївський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" та ОСОБА_1 управлінням Держземагенства України у Миколаївській області був укладений договір про закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель від 13.09.2013 року № 4 (арк. 10-14).

Відповідно до п. 10.1 Договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання взятих сторонами зобовязань, але не пізніше 31 грудня 2013 року.

До договору сторонами укладались додаткові угоди, якими вносились зміни в частині термінів виконання робіт, ціни договору, продовження дії договору в частині виділених з Державного бюджету асигнувань по КПКВК 2755020 «Проведення земельної реформи» на погашення кредиторської заборгованості (арк. 16-18, 53-54, 96).

Договір та додаткові угоди підписані представниками сторін та скріплені печатками.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникли зобовязальні відносини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору учасник зобов'язується за завданням Замовника у 2013 році надати послуги, зазначені в п. 1.2 цього Договору, а Замовник - прийняти і оплатити зазначені послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування послуг: Послуги інженерні (проведення інвентаризації земель) на виконання робіт з інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 59 354 га в межах території Миколаївської області та складення за їх результатами технічної документації із землеустрою.

Відповідно до п. 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 13.09.2013 року ціна цього договору 7 122 400,00 грн. (сім мільйонів сто двадцять дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) (арк. 18).

Відповідно до п. 3.2 Договору протокол погодження договірної ціни (Додаток 1) є невід'ємною частиною Договору і є підставою для розрахунку.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки по Договору здійснюються на підставі ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України та наявного бюджетного фінансування.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата по договору здійснюється поетапно після передачі виконаних послуг замовнику та підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 6.2.3 Договору замовник має право зменшувати обсяг закупівлі послуг та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Відповідно до п. 6.4.1 Договору учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за належні послуги.

Додатковою угодою № 6 від 16.06.2015 року до договору сторонами внесено зміни до договору та погоджено, що дія договору продовжується на 2015 рік в частині виділених з Державного бюджету асигнувань по КПКВК 2755020 «Проведення земельної реформи» на погашення кредиторської заборгованості в сумі 544 579, 00 грн. Решта заборгованості буде погашена у наступних роках в межах виділених асигнувань.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов договору про закупівлю послуг за державні кошти позивач виконав роботи з інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 59 354 га на загальну суму 7 122 400, 00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи Актом № 1 приймання та здачі земельно-кадастрових робіт за виконання робіт І етапу на суму 2 136 732, 00 грн. та Актом № 2 приймання- передачі виконаних послуг за виконання послуг за результатами ІІ етапу на суму 4 985 668, 00 грн. (арк. 25-26).

Роботи замовником прийняті, акти та накладна про вартість виконаних послуг належним чином складені, підписані та скріплені печатками сторін (арк. 25-27).

Відповідачем за рахунок субвенції з місцевого бюджету (п. 4.1 договору) проведено часткову оплату за виконані роботи в розмірі 2 707 257, 00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень (арк. 31-39), а саме:

- платіжне доручення № 769 від 08.10.2015 року на суму 222 032,00 грн.;

- платіжне доручення № 719 від 29.07.2015 року на суму 90 318,00 грн.;

- платіжне доручення № 691 від 30.06.2015 року на суму 77 674,00 грн.;

- платіжне доручення № 659 від 17.06.2015 року на суму 154 555,00 грн.;

- платіжне доручення № 353 від 17.12.2015 року на суму 25 946,00 грн.;

- платіжне доручення № U1550915 від 17.11.2013 року на суму 1 037 442,00 грн.;

- платіжне доручення № U1367055 від 07.10.2013 року на суму 520 290,00 грн.;

- платіжне доручення № U1390430 від 12.10.2013 року на суму 479 000,00 грн.;

- платіжне доручення № U1356122 від 07.10.2013 року на суму 100 000,00 грн.

Відповідно до Акту № 14-24/128 від 26.05.2014 року Державної фінансової інспекції в Миколаївській області, перевіркою стану і достовірності фінансової і бюджетної звітності за операціями з оплати товарів, робіт і послуг на закупівлю яких поширюється дія ЗУ «Про здійснення державних закупівель» та по яких станом на 1 березня 2014 року Головне управління мало кредиторську заборгованість встановлено, що внаслідок виявлення недоліків при оформленні та складанні технічних документацій із землеустрою (проектів) призвели до невиконання умов договору та складання її з порушенням вимог законодавства, що призвело до завищення кредиторської заборгованості по формі № 7-д по КПКВ 2803030 за загальним фондом по КЕКВ 2281 на суму 421 565, 26 грн. та КЕКВ 2240 на суму 37 663, 24 грн., що призвело до порушення вимог ч. 1 ст. 3 Закону № 996 в частині відображення недостовірних даних у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності (арк. 101-102).

Таким чином, по документам ОСОБА_1 управління Держземагенства у Миколаївській області рахується кредиторська заборгованість в розмірі 3 993 577, 74 грн., а по документам ДП «Миколаївській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» рахується дебіторська заборгованість в розмірі 4 415 143, 00 грн., що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків від 02.11.2015 року (арк. 30).

Відповідно до п. 6.2.4 Договору замовник має право повернути акт приймання-передачі виконаних послуг учаснику без здійснення оплати в разі неналежного його оформлення.

Відповідно до п. 6.3.4 Договору учасник зобовязаний здійснювати за власний рахунок виправлення зауважень до підготовленої документації.

Після проведення ОСОБА_6 фінансовою інспекцією в Миколаївській області перевірки, замовник Головне управління Держземагенства у Миколаївській області звернувся до учасника ДП «Миколаївській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» із листом № 24-14-0.6-3173/2-14 від 29.05.2014 року про усунення порушень, допущених про виготовленні документації (арк. 77).

На виконання вищевказаного листа ДП «Миколаївській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виявлені порушення та недоліки виправлені, технічні документації передані у відділ розпорядження землями сільськогосподарського призначення управління землеустрою та охорони земель ОСОБА_1 управління Держземагенства у Миколаївській області, що підтверджується листом від 04.06.2014 року № 01-13/324 (арк. 85).

Таким чином, враховуючи факт підписання сторонами актів виконаних робіт, усунення позивачем недоліків виконаної роботи, відсутність будь-яких доказів невиконання позивачем робіт на суму 421 565, 26 грн. (різниця), суд дійшов висновку про підтвердження факту виконання позивачем робіт на загальну суму 7 122 400, 00 грн.

В подальшому відповідачем вживались заходи щодо виділення бюджетних коштів за рахунок державного бюджету. Так, Головне управління Держземагенства у Миколаївській області зверталось до Держземагенства України із листом від 08.05.2015 року № 21-14-0.6-6261/2-15 про виділення додаткових асигнувань на погашення заборгованості. Листом від 19.06.2015 року № ДС-22-28-0.16-4364/23-15 Держгеокадастр повідомив, що збільшення кошторисних призначень по ОСОБА_1 управлінню Держземагенства у Миколаївській області можливе лише за умови внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік ».

Таким чином, у звязку з відсутністю бюджетних коштів зобовязання з оплати наданих послуг залишились невиконаними, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 4 про закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель від 13.09.2013 року становить 4 415 143, 00 грн.

Судом також враховано, що позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою за вих. № 01-13/322 від 20.04.2015 року про сплату заборгованості за надані послуги, яка отримана відповідачем 20.04.2015 року (арк. 40). У відповідь на претензію відповідачем направлено лист з повідомленням про відсутність бюджетних коштів (лист № 24-14-0.6-6262/2-15 від 08.05.2015 року) (арк. 55).

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості за договором на загальну суму 4 415 143, 00 грн., як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Подія є явищем об'єктивної реальності, яке відбувається незалежно від волі людини та її суб'єктивної поведінки, на відміну від дій, під якими розуміють обставини, що виникають за волею людини, тобто вольові акти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою містить зобовязання з надання послуг і є двостороннім правочином.

Таким чином, в силу ст. 901, 903 ЦК України договір, укладений між сторонами, є підставою для виникнення у сторін такого договору взаємних зобовязань: у позивача (учасника) - виконати роботи (надати послуги); у відповідача (замовника) - прийняти та оплатити такі роботи (послуги). Відповідні зобовязання є зустрічними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 4 ст. 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов'язують виникнення прав і обов'язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність.

Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов'язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.

Таким чином, на відміну від строку, яким є визначений проміжок часу до відомого моменту або події, яка неминуче має настати, відкладальна обставина має характер такої обставини, що може і не настати.

Втім, враховуючи, що умова договору про закупівлю послуг за державні кошти № 4 від 13.09.2013 року про оплату виконаних робіт (послуг) за обставин надходження коштів на рахунок відповідача стосується лише виникнення обов'язку останнього, при цьому ніяким чином не обумовлюючи виникнення відповідного обов'язку позивача з виконання робіт (надання послуг), та не відповідає критерію невідомості щодо можливості настання таких обставин, оскільки, укладаючи договір з такою умовою сторони припускали і розраховували саме на належне виконання свого обов'язку замовником та здійснення ним оплати прийнятих виконаних робіт (послуг), така умова не є відкладальною у розумінні ч. 1 ст. 212 ЦК України, а отже розрахунок за виконані роботи, за відсутності конкретного строку оплати виконаних робіт в договорі, мав бути здійснений відповідачем за правилами ст. 530, 901, 903 ЦК України та п. 4.2 договору, тобто після підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг.

Вказана правова позиція викладена в постановах ВГСУ від 07.07.2015 року по справі № 910/19256/14, від 12.08.2014 року по справі № 910/1606/14.

За приписами ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не вважаються обставинами, які б звільняли від відповідальності, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. Також, норма ст. 625 ЦК України встановлює правило, згідно з яким боржник не звільняється від відповідальності у зв'язку з неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, про те, що відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від матеріальної відповідальності за порушення зобов'язання, зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року та "Бакалов проти України" від 30.11.2004 року, а також в постанові Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 року.

Отже, враховуючи наявну заборгованість відповідача за договором в сумі 4 415 143, 00 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Приписами ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

ОСОБА_3 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Керуючись до ст. 49 ГПК України, п. 3.3 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 судовий збір в сумі 66 227, 15 грн. слід стягнути з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 33, 34, 43, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 () на користь позивача Державного підприємства Миколаївський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 ():

- 4 415 143, 00 грн. (чотири мільйони чотириста п'ятнадцять тисяч сто сорок три грн. 00 коп.) - основної заборгованості.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 () в доход Державного бюджету України (ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір за позовом (П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Миколаївської області, ):

- 66 227, 15 грн. (шістдесят шість тисяч двісті двадцять сім грн. 15 коп.) - судового збору.

Наказ видати державній податковій інспекції після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 02.02.2016 року

Суддя Е.М. Олейняш