ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 лютого 2016 року Справа № 914/779/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Корнілової Ж.О., Чернова Є.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги ТОВ "Фінансова компанія "Діалог"
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2015
у справі№914/779/15
за позовомПрокурора Франківського району м.Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради
до1.ТОВ "Фінансова компанія "Діалог", 2.ПП "Перевізник-Міф"
провизнання права комунальної власності на нежитлові приміщення вартістю 2860561грн. та витребування нежитлових приміщень з чужого незаконного володіння
встановив:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.111 ГПК України до касаційної скарги повинні додаватися докази сплати судового збору.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно приписів пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, з 01.09.2015р. розмір сплачуваного судового збору є фіксованим, оскільки, на відміну від редакції вказаного закону, чинної до 01.09.2015р., обчислення судового збору жодним чином не залежить від оспорюваної суми (в разі оскарження вимог майнового характеру).

Отже, за змістом пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у випадку подання апеляційних чи касаційних скарг у справах, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову. Цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом. При цьому якщо платник судового збору був звільнений від обов'язку сплачувати судовий збір (до 01.09.2015р.), то у випадку подання зазначених скарг та заяв після зазначеної дати, розмір судового збору визначається залежно від ставки судового збору, яку мав би сплатити платник до 01.09.2015р. за відсутності у нього пільги щодо сплати такого збору. (п.5 Інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VІІІ)).

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час подання позову, тобто станом на 05.03.2015р.) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як роз'яснено у п.п.2.2.1 постанови Пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є дві вимоги майнового характеру (визнання права власності на нежитлові приміщення вартістю 2860561грн. та витребування нежитлових приміщень з чужого незаконного володіння).

Враховуючи те, що загальна ціна позову становить 5721122 грн., а 2% ціни позову становить 114422,44 грн., що значно перевищує 60 розмірів мінімальних заробітних плат (1218грн.*60=73080 грн.), то сума судового збору, підлягаючого до сплати за подання позовної заяви станом на 05.03.2015р., становила 73080 грн.

Зважаючи на викладене, судовий збір при поданні касаційної скарги має сплачуватися в максимальному розмірі, а саме в сумі 87696 грн. (73080х1,2)

Однак, згідно квитанції від 22.12.2015 №321 при поданні касаційної скарги заявником судовий збір сплачено не в повному обсязі, а лише в розмірі 1500 грн.

Отже, скаржником не дотримано норм процесуального закону, що згідно з п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України є достатньою підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.86 та п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Діалог" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 у справі №914/779/15 повернути скаржнику, а згадану справу - до господарського суду Львівської області.

Судді:В.Овечкін
Ж.Корнілова
Є.Чернов