КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/24014/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Святюк Т.О. ( довір. від 12.08.15);

Від відповідача - Слюсар С.В. (довір. №2-282д від 29.12.15);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансзалізничсервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015р.

у справі № 910/24014/15 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансзалізничсервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 3905901,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2015р. у справі №910/24014/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що строк дії договору закінчився, правові підстави для висновку про зобов'язання відповідача здійснити попередню оплату товару - відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що відповідач ухиляється від своїх обов'язків за договором та не перерахував позивачу суму попередньої оплати за товар. Відповідно до п.10.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до 31 серпня 2015р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань. Оскільки попередня оплата є взаєморозрахунками між сторонами, то договір поставки на сьогодні є діючим та таким що підлягає виконанню.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

Між ПАТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ", як покупцем, та ТОВ "ТРАНСЗАЛІЗНИЧСЕРВІС", як постачальником, укладено договір поставки від 07.07.2015 № УГВ11262//25-15, відповідності до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору вказується в специфікації в гривнях та включаючи ПДВ (для резидента) або в іноземній валюті (для нерезидента).

Як передбачено сторонами у п.4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом 50 % попередньої оплати від ціни договору в розмірі 3905901,03 грн., на підставі рахунку. Постачальник протягом трьох днів з дня надходження коштів, як попередньої оплати, підтверджує їх використання згідно з актом приймання-передачі товарів проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Решта суми договору сплачується покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації. До рахунка додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товарів або видаткова накладна (п. 4.2 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплений печатками сторін і діє до 31 серпня 2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань (п. 10.1 договору).

Приписами частин 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальна вартість товару визначено у специфікації, яка є додатком до договору та складає 7811802,06 грн.

22 липня 2015 року позивачем надіслано відповідачеві лист від 22.07.2015 № 56-7, до якого додано рахунок-фактуру від 07.07.2015 № СФ-0040015 на суму 3905901,03 грн., з проханням здійснити попередню оплату протягом триденного строку з моменту отримання даного листа. Зазначений лист відповідач отримав 28 липня 2015 року, що підтверджується повідомленням поштового зв'язку.

29 липня 2015 року позивач надіслав відповідачеві лист-вимогу від 29.07.2015 № 59-7, яким просив відповідача здійснити попередню оплату товару у розмірі 50 % його вартості у семиденний строк з дня отримання вимоги.

З повідомлення поштового зв'язку вбачається, що відповідач лист-вимогу позивача від 29.07.2015 № 59-7 отримав 31 липня 2015 року. (засвідчені копії вказаних листів та докази їх відправлення і отримання містяться у матеріалах справи).

Листом №78-7 від 20.08.2015р. позивач повідомив відповідача про готовність до відвантаження товару та необхідність надати позивачем рознарядки для відвантаження товару відповідно до договору поставки №УГВ11262/15-15.

Як вбачається з матеріалів справи позивач попередню оплату товару у розмірі 3905901,03 грн., що складає 50 % його вартості, на користь позивача не здійснив, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом про стягнення попередньої оплати.

Згідно ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

За змістом статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У даному випадку сторони погодили зустрічне виконання відповідачем зобов'язання поставити товар після виконання позивачем зобов'язання сплатити 50% попередньої оплати від ціни договору в розмірі 3 905 901,03 грн.

Згідно частинами 1, 3 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Враховуючи, що позивач не сплатив 50% попередньої оплати, відповідач мав право зупинити виконання свого обов'язку з його поставки до виконання позивачем свого зобов'язання.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що право на стягнення з відповідача суми, яка є предметом спору у даній справі, виникло б у позивача у тому випадку, коли товар, узгоджений сторонами у специфікації до договору, позивач, до здійснення відповідачем попередньої оплати, поставив, а відповідач його належним чином прийняв. Таких доказів матеріали справи не містять.

Крім того, термін дії договору встановлено до 31 серпня 2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України унормовано, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ч.7 ст.180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

З наведеного слідує, що договір діє лише в частині взаєморозрахунків до повного виконання, а в іншій - до 31 серпня 2015 року.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що оскільки попередня оплата є взаєморозрахунками між сторонами, то договір поставки на сьогодні є діючим, не можуть буди покладені в основу рішення у зв'язку з тим, що жодні дії по виконанню взятих на себе господарських зобов'язань за договором сторонами до його закінчення не здійснювались, отже відсутні підстави вимагати його виконання після закінчення його терміну.

Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат, а саме адвокатських витрат у розмірі 110 000 грн., то відповідно до ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, при відмові в позові - на позивача.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансзалізничсервіс" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015р. у справі №910/24014/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/24014/15.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло