КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Справа№ 910/16764/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Овсій Д.Ю. за довіреністю від 08.12.15;

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015

у справі №910/16764/15 (суддя С.А. Ковтун)

за позовом ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ"

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна теплоізоляція"

про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна теплоізоляція" про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2015 у справі №910/16764/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ОСОБА_3 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження. Розгляд справи призначення на 09.12.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 відкладено до 20.01.2016.

У судове засідання 20.01.2016 з'явився представник третьої особи. Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники позивача та відповідача не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до статуту, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ" в редакції, затвердженій загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ" від 21.11.2011 (протокол № 13) учасниками Товариства є:

ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі у розмірі 250000грн., що складає 50%;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна теплоізоляція" з часткою у статутному капіталі у розмірі 250000грн., що складає 50%.

У свою чергу, учасниками товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна теплоізоляція" є: ОСОБА_5 (40% статутного капіталу), ОСОБА_3 (40% статутного капіталу), ОСОБА_6 (20% статутного капіталу).

10.12.2013 відбулися загальні збори засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ", в яких були присутні засновники Товариства ОСОБА_4 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна теплоізоляція" в особі директора ОСОБА_5.

Загальні збори прийняли рішення, оформлені протоколом № 18, про: затвердження статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ" в новій редакції; доручення в.о. генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ" ОСОБА_7 забезпечити проведення державної реєстрації нової редакції статуту Товариства та виконання прийнятих цими зборами рішень згідно з чинним законодавством.

Згідно з статутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ" в редакції, затвердженій загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ" від 10.12.2013 (протокол № 18), засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДАНІ" є:

ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі у розмірі 250000грн., що складає 50%;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна теплоізоляція" з часткою у статутному капіталі у розмірі 250000грн., що складає 50%.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться в тому числі інформацію про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) її засновника (учасника).

Згідно статті 2 цього ж закону терміни "істотна участь" та "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" вживаються у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

У Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» визначення кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов'язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

Згідно частини 1 статті 167 Господарського кодексу України, Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права належать учаснику господарської організації (в тому числі товариства з обмеженою відповідальністю) та включають наступні правомочності:

- участь цієї особи в управлінні господарською організацією;

- отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону;

- інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Позивач, не є учасником Відповідача. Як один з бенефіціарних кінцевих власників (контролерів), Позивач не має жодних прав безпосередньо впливати на рішення Відповідача.

Таким чином, правомочність особи в управлінні господарської організації пов'язана з володінням такою особою корпоративними правами та статусом учасника товариства, і не пов'язана зі статусом бенефіціарного кінцевого власника (контролера).

Відповідно до статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі в тому числі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Як вже зазначалось вище, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Враховуючи зазначене, даний спір взагалі не підвідомчий господарським судам.

За змістом статті ГПК поняття "підвідомчість" розкривається через перелік категорій справ, які підпадають під юрисдикцію господарських судів.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 ГПК України). (Рекомендації Вищого господарського суду, від 27.06.2007, № 04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам")

Вказується на елементи підвідомчості:

по-перше, це коло юридичних справ, що віднесені до відання того чи іншого юрисдикційного органу, а по-друге, - це той правовий зв'язок, який існує між юридичною справою та юрисдикційним органом, який зумовлює віднесення конкретної категорії справ до предмета відання цього органу29.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що при визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 Господарського кодексу України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним пунктом 4 частини першої статті 12 ГПК України справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1 ГПК господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої статті 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання.

Не підлягає розширеному тлумаченню пункт 4 частини першої статті 12 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув.

Відповідачем по вказаній справі є товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ».

Корпоративними правами Відповідача володіють двоє учасників:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційна теплоізоляція»;

- ОСОБА_4.

Позивач є учасником Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційна теплоізоляція», яке є учасником Відповідача. Позивач не є і не був учасником Відповідача. Одночасно, Позивач не володів та не володіє корпоративними правами Відповідача.

Таким чином, між Позивачем та Відповідачем ніколи не виникали корпоративні відносини.

Отже, даний спір не є корпоративним, оскільки не стосуються корпоративних прав особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, оскільки не стосуються взагалі діяльності господарського товариства.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що даний спір не є корпоративним (що надає право на звернення до господарського суду фізичним особам). В зв'язку з чим, справа не підсудна господарським судам за суб'єктним складом.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, що повністю відкидають можливість судочинства.

Існування норм, що регулюють припинення провадження у справі, викликано необхідністю вилучати з процесу судочинства справи, порушені за позовами, що подані на підставі помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду, або внаслідок розпорядчих дій сторін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за потрібним припинити провадження у справі №910/16764/15 на підставі п.1 ст.80 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах за суб'єктним складом сторін та не є корпоративним спором.

В абзаці 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 «Про судове рішення» зазначено: «Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідальності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі».

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування та припинення провадження у справі №910/16764/15.

Керуючись ст. ст 80, 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 у справі №910/16764/15 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 у справі №910/16764/15 скасувати.

3. Провадження у справі №910/16764/15 припинити.

4. Матеріали справи №910/16764/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Чорна

Л.В. Кропивна