номер провадження справи 8/220/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 Справа № 908/6088/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит (юр. адреса: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 24-а; факт. адреса: 94800, Луганська область, м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Гидростандарт (72314, Запорізька область, м.Мелітополь, вул. Свердлова, 231/8)

про тлумачення правочину, а саме поняття відповідна партія продукції в редакції Специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору поставки № 80/15-3СА від 14.05.2015 р.

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача не з'явився

Відповідача не з'явився

Заявлено позовні вимоги про тлумачення правочину, а саме поняття відповідна партія продукції в редакції Специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору поставки № 80/15-3СА від 14.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.12.2015 р. порушено провадження по справі № 908/6088/15, розгляд справи призначений на 21.01.2015 р.

Рішення постановлено в судовому засіданні 21.01.2016 р.

Позивач та відповідач своїх представників в судове засідання не направили. Позивач не повідомив суд про причини неявки в представника. Відповідач надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, про відмову від позову позивач не заявив, суд визнав за можливе розглянути справу по суті в судовому засіданні 21.01.2016 року за відсутності представників сторін.

Позовні вимоги заявлено з наступних підстав, викладених у позовній заяві: 14.05.20.15 р. ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» та ПП «Гидростандарт» укладено договір поставки № 80/15-3СА. До цього договору укладений протокол узгодження розбіжностей. Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 договору відповідач взяв на себе зобов'язання поставити, а позивач прийняти та оплатити продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості та в строки, за ціною і з якісними показниками, погодженими сторонами в договорі і Специфікаціями, які є невід'ємними частинами договору. Згідно Специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору відповідач зобов'язався на протязі 7 робочих днів з моменту підписання договору поставити позивачу продукцію. Таким чином, відповідач повинен був виконати зобов'язання з поставки в строк до 22.05.2015 р. Сторони в специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору також зазначили умови поставки та оплати продукції, зокрема, п. 4 Специфікації розрахунки за поставлену постачальником продукцію виконуються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 30 календарний день з моменту приймання відповідної партії продукції на склад покупця. У випадку коли строк оплати приходиться на вихідний та/або неплатіжний день, оплата виконується на наступний банківський день. Позивач вказує, що аналіз змісту специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору дозволяє зробити висновок, що окрім даних, передбачених ст.. 266 ГК України, вона містить умови договору (новація) ст.. 604 ЦК України, щодо строків розрахунку за продукцію, а також кількості товару (партії) відносно якого виникає грошове зобов'язання. Специфікація від 14.05.2015 р. фактично є власне специфікацією, яка передбачена ст. 266 ГК України, а також містить у собі елементи додаткової угоди, передбаченої ст.. 188 ГК України, що безпосередньо змінює умови договору за згодою сторін. Виконуючи умови договору відповідач здійснив поставку товару 18.05.2015 р., 25.05.2015 р., 04.06.2015 р. Непоставленою продукцією за специфікацією № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору є комплект фітингів у кількості 200 шт. В жовтня 2015 р. відповідач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з ТОВ «Свердловськантрацит» заборгованості за поставлену продукцію за договором. В позовній заяві відповідач свою позицію мотивував посиланням на п. 5.3 договору, згідно з яким розрахунки здійснюються покупцем на протязі 60 календарних днів з дати поставки відповідної партії продукції. Під партією, в порушення досягнутої згоди та умов специфікації, відповідач розуміє кількість продукції за видатковою накладною, та відповідно вартість такої продукції вважає грошовим зобовязанням, що суперечить умовам специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. щодо новації. Правовим наслідком новації є припинення попереднього зобов'язання щодо визначення партії продукції (п. 4.1 договору) та строків оплати продукції (п. 5.3 договору). Щодо нового строку оплати продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 30 й календарний день з моменту приймання відповідної партії продукції на склад покупця, відповідач погодився зі змінами в договорі. Що стосується визначення партії продукції відповідач вважає, що діє незмінена редакція п. 4.1 договору, а партією є кількість товару за одним товаросупроводжувальним документом. Позивач вважає, що у звязку з новацією поняття партія відповідної продукції за специфікацією означає всю кількість товару, вказаного в Специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору. Позивач з посиланням на ст.. 213 ЦК України просить надати тлумачення поняттю відповідна партія продукції в редакції Специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору поставки № 80/15-3СА від 14.05.2015 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов вказує, що доводи, викладені у позові вже оцінювалися господарським судом Луганської області, який вже здійснював тлумачення поняття «партія продукції» оцінюючи виконання відповідачем зобов'язань по договору поставки № 80/15-3 СА з протоколом узгодження розбіжностей та специфікацію 1/3. Відповідач вважає, що сторони чітко визначили поняття «партія продукції» та додаткового тлумачення договору не потрібно. Правовідносини, які склалися між сторонами, свідчать, що при укладенні та виконанні договору № 80/15-3 СА його тлумачення сторонами співпадало та відповідний спір між ними відсутній.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив:

ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» (покупець, позивач у справі) та ПП «Гидростандарт» (постачальник, відповідач у справі) 14.05.2015 укладено Договір поставки № 80/15-3СА, відповідно до якого Постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими сторонами у Договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами чинного Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, погоджені сторонами у Специфікаціях до Договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або товаросупровідним документом.

Згідно з п. 5.2 Договору ціни за продукцію, що поставляється Постачальником, встановлюються сторонами у відповідних Специфікаціях до цього Договору. Розрахунки за продукцію, що поставляється Постачальником за цим Договором, здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк і порядок оплати не погоджено у Специфікаціях до чинного Договору (п. 5.3 Договору).

У п. 4 Специфікації № 1/3 від 14.05.2015 до Договору встановлено, що розрахунки за продукцію, що поставляється Постачальником за цією Специфікацією, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на тридцятий календарний день з моменту приймання відповідної партії продукції на склад покупця. У випадку якщо строк оплати припадає на вихідний та/або неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.

Як свідчать вивченні матеріали, на виконання умов Договору ПП «Гідростандарт» здійснило поставку продукції за видатковими накладними від 18.05.2015 № РН-0000381 на суму 526787 грн. 56 коп., № РН-0000421 від 25.05.2015 на суму 201606 грн. та № РН-0000448 від 04.06.2015 на суму 19392 грн. 46 коп.

Правовідносини сторін щодо виконання договору № 80/15-ЗСА в частині здійснення розрахунків були предметом розгляду господарського суду Луганської області у справі №913/941/15. Рішенням господарського суду Луганської області від 14.12.2015 р. у справі № 913/941/15 задоволено позовні вимоги ПП «Гидростандарт» до ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» про стягнення 716006 грн. 02 коп. заборгованості за договором поставки № 80/15-3 від 14.05.2015 р., 153596 грн. 91 коп. пені, 8557 грн. 16 коп. річних процентів.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про тлумачення умов договору № 80/15-3СА від 14.05.2015 р. щодо поняття «відповідна партія товару».

Частиною 1 ст. 637 ЦК України визначено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Правила тлумачення змісту правочину визначені в частинах 3 та 4 ст. 213 Цивільного кодексу України, згідно яких при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, підставою для застосування такого правового інституту як тлумачення змісту угоди має бути наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги зясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тобто потребує встановлення справжньої волі, вираженої при вчиненні правочину, та відповідності волі та волевиявлення.

З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Відповідно, тлумачення не може створювати, натомість може тільки розяснювати вже існуючі умови угоди.

Зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб встановлення справжньої волі сторін при вчиненні правочину та можливості виконання ними умов правочину. А тому тлумачення договору (правочину) можливе до виконання сторонами його умов.

Судом встановлено та сторонами не заперечується факт виконання зазначеного договору. Спір між сторонами, предметом розгляду якого були вимоги про стягнення заборгованості за поставлений товар за спірним договором, розглянуто господарським судом Луганської області у справі № 913/941/15 (на час винесення рішення по даній справі рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015 р. у справі № 913/941/15 набрало чинності).

Суд зазначає, що звернення однією із сторін до суду щодо неналежного виконання іншою стороною його умов, є спором сторін, який вирішується судом шляхом застосування, у тому числі, умов договору. Застосування судом умов договору при вирішенні спору є способом тлумачення змісту правочину.

Відповідно до ст.. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд зауважує, що вимога позивача про тлумачення поняття «партія товару» стосується фактичного виконання договору, та не входить в предмет позову щодо тлумачення договору, а тому відсутні правові підстави для зясування зазначених обставин.

Таким чином, у позивача відсутнє право вимагати тлумачення змісту умов виконаного договору.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги про тлумачення правочину, а саме поняття відповідна партія продукції в редакції Специфікації № 1/3 від 14.05.2015 р. до договору поставки № 80/15-3СА від 14.05.2015 р. безпідставними, внаслідок чого в задоволенні позову відмовляється.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст. 213, 637 ЦК України, керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 26 січня 2016 року.

Суддя І.А. Попова