ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2016р. Справа № 908/4929/14

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючого судді Ніколаєвої Л.В., суддів Огороднік Д.М., Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання Бова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/4929/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Капітал»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

про стягнення 5 324 103,06 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 14.12.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 08-18/4439 від 16.12.2015р.

Суть спору: ТОВ «ФК «Фактор капітал» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» основний борг в сумі 5 324 103,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.04.2013р. між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ПАТ «МК «Азовсталь» укладено договір № 161/13, на виконання умов якого ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» передало ПАТ «МК «Азовсталь» паливо дизельне загальною вартістю 5 324 103,06 грн.; що 21.03.2014р. між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ТОВ «ФК «Фактор Капітал» укладено договір факторингу № 1/6Ф, за умовами якого ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» відступило ТОВ «ФК «Фактор Капітал» право вимоги виконання від ПАТ «МК «Азовсталь» зобов'язання по оплаті товару за договором № 161/13 від 11.04.2013р.; що ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» 23.05.2014р. повідомило відповідача про відступлення права вимоги та зазначило реквізити та контактний телефон фактора; що зобов'язання з оплати вартості товару відповідач не виконав. Нормативно позивач обґрунтовує позовні вимоги ст.ст. 512, 514, 526, 610, 611, 629, 693, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.12.2014р. у справі № 908/4929/14, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.04.2015р., позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ «МК «Азовсталь» на користь ТОВ «ФК «Фактор капітал» основний борг 5324 103,06 грн. та судовий збір 73080,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду від 06.07.2015р. касаційну скаргу ПАТ «МК «Азовсталь» задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.04.2015р. та рішення господарського суду Запорізької області від 10.12.2014р. скасовано, справу №908/4929/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

При цьому згідно з вказівками, що містяться у Постанові ВГСУ від 06.07.2015р., та які в силу вимог ч.1 ст.111-12 ГПК України є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, судами попередніх інстанцій не досліджено чи здійснено ТОВ «ФК «Фактор Капітал» на дату одержання боржником письмового повідомлення про відступлення факторові права грошової вимоги платіж у відповідності до умов п.п. 4.1., 4.2. договору факторингу № 1/6Ф від 21.03.2014р., у звязку з чим не надано відповідної оцінки запереченням відповідача чи справді мало місце відступлення права грошової вимоги ТОВ «ГАУКРАЇНА-2020» ТОВ «ФК «Фактор Капітал» згідно умов договору факторингу № 1/6Ф від 21.03.2014р.; не досліджено зміст п.п. 5.2., 6.4. договору поставки нафтопродуктів № 161/13 від 11.04.2013р., якими передбачено умови щодо строків оплати ПАТ «МК «Азовсталь» за отримані ресурси та чи виконано позивачем зобовязання щодо надання боржнику зазначених у п. 6.4. вказаного договору документів, відповідно, чи наступив строк оплати останнім вартості отриманого ним товару за договором поставки нафтопродуктів № 161/Ф від 11.04.2013р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.08.2015р. матеріали справи № 908/4929/14 за позовом ТОВ «ФК «Фактор Капітал» до ПАТ «МК «Азовсталь» про стягнення 5324103,06 грн. направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено суддю господарського суду Донецької області Ніколаєву Л.В. Ухвалою суду від 14.08.2015р. вказана справа прийнята до провадження.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2015р. справу № 908/4929/14 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Донецької області. Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 12.10.2015р. визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи № 908/4929/14: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Левшина Я.О., Шилова О.М. Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2015р. справу № 908/4929/14 прийнято до колегіального розгляду у зазначеному складі колегії суддів.

16.10.2015р. за вх. № 02-51/707 на офіційну електронну адресу господарського суду Донецької області надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач всупереч вимогам п. 6.4. договору № 161/13 від 11.04.2013р. не надав відповідачу повний пакет документів, передбачений цим пунктом, а тому у відповідача на момент звернення позивача до суду з даним позовом не виникли зобовязання по оплаті товару за договором № 161/13 від 11.04.2013р., оскільки умовами п. 5.2. договору встановлено, що оплата за поставлені ресурси здійснюється протягом строку, вказаного у специфікації, який обчислюється з моменту поставки ресурсів та надання документів, вказаних у п. 6.4. договору. Також відповідач посилається на те, що позивач не надав до позовної заяви доказів, що підтверджують перерахування фактором клієнтові грошової суми у розмірі 5 323 103,06 грн., що передбачено вимогами п.п. 4.1.,4.2. договору факторингу № 1/6Ф від 21.03.2014р.; що позивачем не надані докази направлення повідомлення про відступлення права вимоги за договором поставки № 161/13 від 11.04.2013р. в сумі 5324103,06 грн. на адресу відповідача.

09.11.2015р. за вх. № 02-51/850 на офіційну адресу господарського суду надійшло клопотання відповідача, згідно з яким останній просить суд у випадку незгоди з позицією відповідача по справі відстрочити виконання рішення суду до 10.11.2017р., з посиланням на важкий фінансовий стан з огляду на те, що станом на 30.06.2015р. заборгованість Державного бюджету України перед відповідачем по сплаті бюджетного відшкодування ПДВ складала 1392695 тис. грн., а заборгованість підприємств контрагентів перед відповідачем 3644 тис. грн.; на проведення антитерористичної операції у Донецькій області, внаслідок якої мали місце труднощі при веденні господарської діяльності, додаткові витрати на поновлення обєктів інфраструктури, а також труднощі при здійсненні платежів; на те, що відповідачем передано 12 легкових машин на виконання Постанови КМУ № 1921 від 28.12.2000р., якою затверджено Положення про військово-транспортний обовязок. В додаток до клопотання надані копії ОСОБА_3 (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.2015р., наказу ПАТ «МК «Азовсталь» від 05.02.2015р. № 53 «Про заходи в період зниження обємів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату», довідки про прийом машин, що належать ПАТ «МК «Азовсталь» до Збройних сил України Маріупольським ОМВК від 17.08.2015р. № 3987, довідки про прийом машин, що належать ПАТ «МК «Азовсталь» до органів Державної прикордонної служби України пунктом прийому техніки ВЧ 9937.

10.11.2015р. за вх. № 18698/15 господарський суд одержав письмові пояснення позивача, в яких останній посилається на те, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості від боржника відбувся в дату укладення договору факторингу № 1/6Ф від 21.03.2014р. з огляду на зміст п.п. 1.3., 2.1. 6.1. вказаного договору, після чого фактор став новим кредитором у зобовязанні по відношенню до боржника стосовно заборгованості та набув відповідне право вимоги. Водночас, підтвердженням переходу права вимоги від клієнта фактору також є письмове повідомлення боржника про укладення договору факторингу, в якому останнього повідомлено про укладений договір факторингу, про відступлення грошової вимоги факторові і визначена грошова вимога на суму 5324103,06 грн., яка підлягає сплаті, а також названий фактор ТОВ «ФК «Фактор Капітал», якому має бути здійснений платіж. Позивач також зазначає, що чинне законодавство не містить імперативної норми про черговість надання грошових коштів фактором клієнтові та відступлення права грошової вимоги клієнтом фактору, а тому умови про розмір та строк надання фактором клієнтові фінансування можуть вирішуватись сторонами на власний розсуд та зазначатися в укладеному між сторонами договорі факторингу, у звязку з чим в разі порушення цих умов це може свідчити лише про неналежне виконання сторонами своїх зобовязань за договором факторингу. Також позивач посилається на те, що відповідно до договору № 161/13 від 11.04.2013р. позивач поставив, а відповідач прийняв товар по видатковій накладній № 374 від 22.02.2014р. на підставі узгодженої сторонами специфікації № 4 від 07.02.2014р., а тому не можуть бути прийняті твердження відповідача щодо обовязку оплати поставленого позивачем товару після надання останнім документів, передбачених п. 6.4. вказаного договору, з огляду також на те, що ці документи позивач був зобовязаний надати до початку приймання товару, але відповідач не відмовився від прийняття товару за відсутності цих документів та прийняв його, про що свідчить підпис відповідача та печатка останнього на видатковій накладній.

23.11.2015р. за вх. № 20496/15 господарський суд одержав відзив позивача на клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, згідно з яким позивач просить суд відмовити відповідачу у задоволенні вказаного клопотання з посиланням на те, що позивачем здійснено дослідження наданого відповідачем ОСОБА_3 (Звіту про фінансовий стан) та фінансової звітності відповідача, яка офіційно публікується на сайті http://smida.gov.ua та встановлено, що підприємство відповідача отримує прибуток від поточної діяльності, має достатні для погашення заборгованості грошові кошти на банківських рахунках, здійснює капітальні інвестиції, а також на те, що строк відстрочки виконання рішення не є вмотивованим. Так, позивач вважає безпідставними посилання відповідача на погіршення фінансового стану у звязку із заборгованістю Державного бюджету України по сплаті відшкодування ПДВ в розмірі 1392695 тис. грн. та контрагентів в розмірі 3644 тис. грн. та проведенням антитерористичної операції, внаслідок якої відповідачем понесені додаткові витрати на поновлення обєктів інфраструктури, з огляду на офіційно оприлюднений чистий дохід підприємства, який станом на 30.06.2015р. складав 14267092 тис.грн., динаміку зростання надходжень від реалізації продукції та інші операційні доходи. Щодо функціонування платіжної системи, то позивач зазначає, що функціонування банківської системи в зоні проведення АТО відбувається в надзвичайному режимі, проте здійснення платежів залишається можливим, що підтверджується звітом про рух грошових коштів відповідача, відповідно до якого за перше півріччя 2015р. підприємство відповідача отримало 720407 тис. грн. в якості повернення податків і зборів, 1296164 тис. грн. в якості авансів від покупців і замовників, здійснило витрачання на оплату праці, відрахування на соціальні заходи. Зазначений рух грошових коштів відбувався в безготівковій формі шляхом банківського переказу, а тому посилання відповідача на труднощі при здійсненні платежів позивач вважає також безпідставними. Щодо передачі відповідачем транспортних засобів органам Державної прикордонної служби та Збройних Сил України на виконання Постанови КМУ № 1921 від 28.12.2000р., яким затверджено Положення про військово транспортний обовязок, то позивач зазначає, що цим положенням не передбачено вилучення транспортних засобів із власності та, разом з тим, передбачена компенсація шкоди за рахунок державного бюджету. До того ж, автомобілі належать до основних засобів, а погашення заборгованості має відбуватися за рахунок грошових коштів, які у відповідача на розрахункових рахунках наявні в достатній кількості. Наданий відповідачем наказ «Про заходи в період зниження обємів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату» містить перелік заходів щодо скорочення робочих годин робітників, проте строк застосування таких заходів визначений з 09.02.2015р. по 31.03.2015р., а тому позивач припускає, що на даний час потреба в таких заходах вже відпала. В додаток до цих заперечень позивачем надано копію витягу з сайту http://smida.gov.ua щодо квартальної фінансової звітності ПАТ «МК «Азовсталь». Аналогічний відзив позивача на клопотання відповідача з додатком документів надійшов і на офіційну електронну адресу господарського суду 23.11.2015р. за вх. № 02-51/914.

24.11.2015р. за вх. № 20726/15 господарський суд одержав клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до 31.12.2016р., в якому останній посилається на аналогічні підстави для відстрочення виконання рішення суду, що і у клопотанні відповідача, яке надійшло на офіційну електрону адресу 09.11.2015р. за вх. № 02-51/850. В додаток до клопотання від 24.11.2015р. за вх. № 20726/15, крім раніше наданих документів, надано наказ ПАТ «МК «Азовсталь» від 12.11.2015р. № 532 «Про заходи в період зниження обємів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату», в якому, зокрема, міститься перелік заходів щодо скорочення робочих годин робітників, зупинення доплат та надбавок зі строком застосування таких заходів з 16.11.2015р. по 31.12.2015р.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.12.2015р., у звязку з перебуванням судді Левшиної Я.О. у відпустці, визначений наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Огороднік Д.М., Шилова О.М. Ухвалою суду від 10.12.2015р. справа № 908/4929/14 прийнята до провадження у зазначеному складі колегії суддів.

26.01.2016р. за вх. № 24220/16 господарський суд одержав клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду в остаточній редакції, згідно з яким останній просить суд відстрочити рішення суду до 01.01.2017р. та, в якому останній посилається, крім раніше зазначеного в клопотаннях від 09.11.2015р. за вх.№ 02-51/850 та від 24.11.2015р. за вх. № 20726/15, на те, що надання відстрочки виконання рішення суду дасть відповідачу можливість здійснити заходи щодо збільшення розміру прибутку з метою погашення існуючих господарських зобовязань та здійснення погашення заборгованості без негативного впливу на експлуатаційну діяльність та фінансовий стан підприємства; на те, що на сьогоднішній день набрали законної сили рішення по 6 адміністративним справам за позовом ПАТ «МК «Азовсталь» до Спеціалізованої ДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів, відповідно до яких відповідачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 6436209 грн., тобто відповідач найближчим часом очікує повернення сум бюджетного відшкодування у вказаному розмірі, які будуть направлені на погашення заборгованості перед контрагентами. До вказаного клопотання, крім раніше наданих, відповідачем надані ОСОБА_3 (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р., Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за січень вересень 2015р., наказ ПАТ «МК «Азовсталь» від 25.12.2015р. № 605 «Про заходи в період зниження обємів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату», постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2015р. по справі № 805/772/15-а, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015р. по справі № 805/772/15-а, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2015р. по справі № 805/734/15-а, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015р. по справі № 805/734/15-а, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 805/1174/15-а, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015р. по справі № 805/1174/15-а, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2015р. по справі № 805/1582/15-а, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015р. по справі № 805/1582/15-а, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі № 805/1778/15-а, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015р. по справі № 805/1778/15-а, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. по справі № 805/2020/15-а, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.08.2015р. по справі №805/2020/15-а.

Представник позивача у судовому засіданні 26.01.2016р. підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, проти задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.01.2016р. просив суд відмовити у задоволенні позову, але у випадку задоволення позову просив суд задовольнити клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до 01.01.2017р.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 26.01.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

11.04.2013р. між ПАТ «МК «Азовсталь» (покупець, відповідач) та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (постачальник) укладено договір № 161/13, за умовами якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити матеріали (ресурси) на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1. договору).

Умовами п.2.1. договору передбачено, що кількість, номенклатура ресурсів визначаються в специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з умовами п. 3.1. договору, постачання ресурсів здійснюється видами транспорту, визначеними в специфікаціях.

Відповідно до умов п. 3.2. договору, строки поставки ресурсів визначаються в специфікаціях.

Згідно з умовами п. 5.2. договору поставки оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом строку, визначеного в специфікації, який розраховується з моменту поставки ресурсів та надання документів, визначених в пункті 6.4. цього договору.

У п. 6.4. встановлено, що постачальник зобовязаний надати покупцю до початку прийому товару наступні документи: рахунок на оплату ресурсів (оригінал); транспортні та супровідні документи (в т.ч. товаро транспортну накладну (оригінал) та накладну на поставлені ресурси (оригінал) при поставці автомобільним транспортом; залізничну накладну (копію) при поставці залізничним транспортом); пакувальні документи (копії); сертифікат чи паспорт якості постачальника чи виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником) (копія); сертифікат санітарно гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках) (копія); акт прийому-передачі ресурсів (в 2-х екземплярах), оформлений зі сторони постачальника (оригінал); інші документи, вказані у специфікації. Постачальник зобовязаний надати покупцю рекомендованим листом чи під розпис про отримання податкову накладну на всю суму податкових зобовязань, які виникли у постачальника в день виникнення податкових зобовязань з ПДВ.

Відповідно до умов п. 6.5. договору покупець вправі відмовитися від приймання поставлених ресурсів до надання документів, вказаних у п. 6.4. цього договору.

Умовами п.п. 10.4., 10.5. договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін щодо необхідності надання згоди на укладення органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (за наявності таких вимог), та діє до 08 квітня 2014 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобовязань (у т.ч. гарантійних) по цьому договору.

Розбіжності, які виникли при укладанні договору № 161/13 від 11.04.2013р., були урегульовані шляхом складання протоколу розбіжностей, який підписаний сторонами та скріплений печатками обох підприємств.

У Специфікації № 4 від 07.02.2014р. до договору № 161/13 від 11.04.2013р. ПАТ «МК «Азовсталь» (покупець, відповідач) та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (постачальник) встановили, що постачальник передає, а покупець приймає та оплачує наступні ресурси: пальне дизельне зимове ДСТУ 4840:2007 на загальну вартість 5640000 грн. разом з ПДВ; ресурси постачаються залізничним транспортом; строк оплати поставлених ресурсів: 20 банківських днів по факту поставки ресурсів; датою поставки вважається: дата штемпеля на залізничній накладній на ст. прибуття.

Так, на виконання умов вказаних договору та специфікації до нього ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» поставило ПАТ «МК «Азовсталь» паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F вид ІІ (код УКТ ЗЕД 2710 19 47 10) кількістю 453,115 т. загальною вартістю з ПДВ 5 324 103,06 грн., що підтверджується видатковою накладною № 374 від 22.02.2014р. та залізничними накладними від 22.02.2014р. Також, тією ж датою ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» виставлений рахунок № 174 на оплату ДТ Євро, марка F, вид ІІ на суму 5 324 103,06 грн.

Як вбачається з залізничних накладних від 22.02.2014р. датою штемпеля ст. прибуття є 27.02.2014р. Отже, строк оплати відповідачем вартості отриманого ним товару наступив 28.03.2014р. (з врахуванням переносу святкового дня).

Між тим, відповідач не здійснив оплату отриманого товару у вказаний строк.

Поряд з цим, судом також встановлено, що 21.03.2014р. між ТОВ «ФК «Фактор капітал» (фактор, позивач) та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (клієнт) укладено договір факторингу № 1/6Ф, за умовами якого клієнт передає фактору, а фактор приймає усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, указаними в п. 1.2. даного договору. (п. 1.1. договору факторингу).

Відповідно до умов п. 1.2. договору факторингу, клієнт відступає фактору право вимагати виконання від боржника зобов'язання по сплаті заборгованості за поставлений товар, які виникли за договором поставки нафтопродуктів № 161/13 від 11.04.2013р, укладеного між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ПАТ «МК «Азовсталь», і не оплачені боржником на момент укладення цього договору. За це фактор зобов'язався оплатити клієнтові суму у розмірі та в порядку, зазначеному у розділі 4 цього договору.

В силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із договору, зазначеного у п. 1.2. цього договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника суми основного боргу у повному обсязі (п. 1.3. договору факторингу).

У розділі 2 договору факторингу встановлений порядок його виконання, а саме: не пізніше 7 робочих днів після набуття чинності цим договором клієнт зобов'язаний сповістити Боржника про укладення цього договору і повідомити, що платіж на користь фактора є належним (п. 2.2. договору факторингу); розрахунки боржника з фактором у відношенні переданих прав вимоги здійснюються в порядку і формах, установлених основним договором (п. 2.3. договору факторингу).

У п. 3.3.3. договору факторингу передбачено, що фактор зобовязується фінансувати клієнта шляхом купівлі у нього права грошової вимоги.

Умовами п. 4.1. договору факторингу передбачено, що за передані права вимоги до боржника за основним договором фактор сплачує клієнтові 5 323 103,06 грн.

Фактор зобов'язується протягом 7 (семи) банківських днів після набуття чинності цим договором перерахувати платіжним дорученням на поточний рахунок клієнта грошову суму, визначену у пункті 4.1. договору (п. 4.2. договору факторингу).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п. 6.1. договору факторингу).

Повідомленням про відступлення права вимоги від 24.03.2014р. ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» повідомило ПАТ «МК «Азовсталь» про відступлення ТОВ «ФК «Фактор капітал» права вимоги за договором поставки від 11.04.2013р. № 161/13, визначено грошову вимогу на суму 5 324 103,06 грн. та строк її сплати (5 календарних днів з моменту отримання повідомлення). Вказане повідомлення одержане ПАТ «МК «Азовсталь» 23.05.2014р., про що свідчить відповідна відмітка останнього на повідомленні.

Між тим, вказана вимога також залишена відповідачем без задоволення.

Додатковою угодою № 1 від 25.11.2014р. до договору факторингу № 1/6Ф від 21.03.2014р., яка укладена між фактором та клієнтом, у зв'язку зі складною фінансовою ситуацією боржника згідно договору, сторони домовились про зменшення ціни передачі права вимоги, що підлягає сплаті фактором клієнту, та виклали п. 4.1. договору факторингу в наступній редакції: «за передані права вимоги до боржника за основним договором фактор сплачує клієнтові 15 000 грн.», а п. 4.2. ст. 4 договору викладено у наступній редакції: «фактор зобовязується перерахувати на поточний рахунок ТОВ «Ріверан Делюкс», , що діє від імені клієнта в якості повіреного, грошову суму, визначену у п. 4.1. цього договору. Банківські реквізити рахунку: рахунок № 0677 відкритий в АТ Піреус банк МКБ МФО 300658. Вказаний платіж є належним та вважатиметься таким, що отриманий клієнтом». Всі інші умови договору факторингу залишені без змін.

Платіжним дорученням № 91 від 08.12.2014р. ТОВ «ФК «Фактор капітал» здійснено перерахування 15 000 грн. з ПДВ на рахунок повіреного ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» - ТОВ «Ріверан Делюкс», який діє на підставі договору доручення № 1/11 від 25.11.2014р. В графі призначення платежу зазначено: «оплата ціни за передачу права вимоги по договору факторингу № 1/6Ф від 21.03.2014р. та додаткової угоди № 1 по договору факторингу».

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, між відповідачем та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (постачальник) укладено договір № 161/13 від 11.04.2013р., згідно з яким постачальник зобов'язався передати пальне дизельне зимове, а відповідач - прийняти та оплатити його у строк, зазначений у Специфікації № 4 від 07.02.2014р., який розраховується з моменту поставки ресурсів та надання документів, визначених в пункті 6.4. цього договору. Так, у вказаній Специфікації сторони договору домовились, що строк оплати товару - 20 банківських днів по факту поставки ресурсів, що визначається з дати штемпеля на залізничній накладній ст. прибуття.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» поставлено, а відповідачем прийнято товар на суму 5 324 103,06 грн., що підтверджується підписаною сторонами договору та засвідченою їх печатками видатковою накладною № 374 від 22.02.2014р., залізничними накладними від 22.02.2014р. та рахунком на оплату від 22.02.2014р. № 174. Згідно з залізничними накладними від 22.02.2014р. датою штемпеля ст. прибуття є 27.02.2014р. Отже, строком оплати одержаного відповідачем товару є 28.03.2014р.

Посилання відповідача на те, що строк оплати за договором № 161/13 від 11.04.2013р. не наступив, з огляду на умови п.п. 5.2., 6.4. цього договору, суд не приймає до уваги оскільки у Специфікації № 4 від 07.02.2014р. до договору № 161/13 від 11.04.2013р. ПАТ «МК «Азовсталь» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» узгодили строк оплати поставлених ресурсів - 20 банківських днів по факту поставки ресурсів та дату поставки - дата штемпеля на залізничній накладній на ст. прибуття. Враховуючи те, що вказана Специфікація укладена 07.02.2014р., тобто пізніше, ніж договір № 161/13 від 11.04.2013р., то фактично ПАТ «МК «Азовсталь» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» дійшли згоди щодо визначення саме такого порядку та строку оплати за поставлений товар. Крім того, відповідно до умов п. 6.5. договору № 161/13 від 11.04.2013р. покупець вправі відмовитися від прийому поставлених ресурсів до надання документів, зазначених у п. 6.4. цього договору. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, товар прийнятий відповідачем без жодних претензій та заперечень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у відзиві на позов, останнім не здійснено оплату отриманого товару на суму 5 324 103,06 грн. у строк, передбачений Специфікацією № 4 від 07.02.2014р. до договору № 161/13 від 11.04.2013р. Таким чином, борг відповідача за одержаний товар становить 5 324 103,06 грн.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Так, судом також встановлено, що 21.03.2014р. між ТОВ «ФК «Фактор капітал» (фактор) та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (клієнт) укладено договір факторингу № 1/6Ф, за умовами якого клієнт відступає фактору право вимагати від боржника (відповідача) виконання зобовязання по сплаті заборгованості за поставлений товар, які виникли за договором поставки нафтопродуктів № 161/13 від 11.04.2013р. в розмірі 5 324 103,06 грн., укладеним між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (постачальник) та ПАТ «МК «Азовсталь» (боржник, відповідач) і не оплачені останнім на момент укладення цього договору. (п. 1.2. договору факторингу).

В силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобовязаннях, що виникли із договору, зазначеного у п. 1.2. цього договору, відносно усіх прав клієнта, у т.ч. одержання від боржника суми основного боргу у повному обсязі (п. 1.3. договору факторингу).

Умовами п.п. 4.1., 4.2. договору факторингу первісно передбачено, що за передані права вимоги до боржника за основним договором фактор сплачує клієнтові 5 323 103,06 грн. протягом 7 (семи) банківських днів після набуття чинності цим договором.

Додатковою угодою № 1 від 25.11.2014р. до договору факторингу № 1/6Ф від 21.03.2014р., укладеною між фактором та клієнтом, внесені зміни до п.п. 4.1., 4.2 договору факторингу, а саме: за передані права вимоги до боржника за основним договором фактор сплачує клієнтові 15000 грн. на поточний рахунок ТОВ «Ріверан Делюкс», що діє від імені клієнта в якості повіреного.

Платіжним дорученням № 91 від 08.12.2014р. ТОВ «ФК «Фактор капітал» здійснено перерахування 15000 грн. з ПДВ на рахунок повіреного ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» - ТОВ «Ріверан Делюкс».

У ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Так, повідомленням про відступлення права вимоги від 24.03.2014р. ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» повідомило ПАТ «МК «Азовсталь» про відступлення ТОВ «ФК «Фактор капітал» права вимоги за договором поставки від 11.04.2013р. № 161/13 та визначено грошову вимогу на суму 5324103,06 грн. Вказане повідомлення одержане ПАТ «МК «Азовсталь» 23.05.2014р., про що свідчить відповідна відмітка останнього на повідомленні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відступлення права грошової вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фактор Капітал» дійсно мало місце, а тому у відповідача наявне зобовязання по сплаті основного боргу в розмірі 5324103,06 грн. за договором поставки №161/13 від 11.04.2013р. саме перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фактор Капітал».

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано документів, передбачених умовами п. 4.2. договору щодо перерахування фактором платіжним дорученням на поточний рахунок клієнта грошової суми протягом семи банківських днів, суд до уваги не приймає, оскільки порушення семиденного строку сплати фактором клієнту цього платежу (як і не сплата його на момент одержання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги), свідчить лише про неналежне виконання сторонами своїх зобовязань за договором факторингу та не має відношення до правильного вирішення спору у справі № 908/4929/14.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано докази направлення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за договором поставки № 1/6Ф від 21.03.2014р. спростовуються наявним у матеріалах справи письмовим повідомленням від 24.03.2014р., на якому міститься відмітка відповідача про його одержання.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, а отже і їх задоволення.

Клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до 01.01.2017р. (за вх. № 2420/16 від 26.01.2016р.) залишено судом без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У 7.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, виходячи з наведеного, відстрочення виконання рішення у судовому порядку повязано з наявністю виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Згідно з ст.ст. 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється, зокрема, на основі: самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обставини, на які відповідач посилається, а саме, важкий фінансовий стан, заборгованість підприємств контрагентів, падіння обсягів виробництва та ін., як на підстави для відстрочення виконання рішення суду, не є виключними, а є результатом господарської діяльності відповідача та не можуть бути прийняті в якості підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення. Крім того, дані ОСОБА_3 (Звіт про фінансовий стан) від 30.09.2015р., зокрема, свідчать про наявність в касі відповідача грошових коштів та їх еквівалентів в розмірі 147 408 тис. грн. (рядок 1165), грошових коштів на рахунках в банках в розмірі 147 375 тис. грн. (рядок 1167), а дані Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за січень вересень 2015р., зокрема, свідчать, що чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) відповідача складає 21026328 тис. грн. (код рядка 2000). Отже, якщо певні складнощі у відповідача з веденням господарської діяльності і існували у звязку проведенням АТО, то як свідчать фінансові показники відповідача, на час прийняття даного рішення не існують. Інших доказів, як то наявна загроза банкрутства, відсутність майна, на яке можливо було б звернути стягнення, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Також, з огляду на встановлений судом строк виконання відповідачем взятих на себе зобовязань (28.03.2014р.) за договором поставки №161/13 від 11.04.2013р., суд враховує те, що останні не виконуються ним майже 2 роки.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи матеріальний інтерес позивача, ступінь вини відповідача у виникненні спору, інфляційні процеси в економіці держави, суд відмовляє у задоволенні клопотанні відповідача про відстрочення рішення суду.

Поряд з цим, суд також враховує, що відповідачем не обґрунтовано можливість виконання останнім рішення у заявлений строк. Посилання на те, що відповідач найближчим часом очікує повернення сум бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 6 436 209 грн. не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, не є гарантією спрямування цих грошових коштів саме в рахунок погашення боргу перед позивачем.

За приписами статті 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Капітал» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фактор Капітал» (03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40, ) основний борг в сумі 5 324 103 (пять мільйонів триста двадцять чотири тисячі сто три) грн. 06 коп., судовий збір в сумі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 01 лютого 2016р.

Головуючий суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя Д.М. Огороднік

Суддя О.М. Шилова