ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2016 Справа № 905/3383/15

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астер-М» м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ТЕРМ» м.Донецьк

про стягнення суми заборгованості у розмірі 265687,68грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-довіреність б/н від 11.01.2016р.

від відповідача: не явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астер-М» м.Харків звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ТЕРМ» м.Донецьк про стягнення суми заборгованості у розмірі 265687,68грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань на підставі видаткових накладних на загальну суму 265687,68грн.

Як стверджує позивач, після отримання товару, відповідач свої зобов`язання по оплаті товару не виконав.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 22, 49, 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає у позовній заяві позивач, згідно досягнутої між позивачем та відповідачем домовленості, згідно видаткових накладних позивач передав у власність відповідачу товар на загальну суму 344681,42грн.: №-01 від 28.01.2013р. на суму2316,86грн.; №-01 від 28.02.2013р. на суму 3468,83грн.; №-01 від 11.06.2013р. на суму 9256,05грн.; №-01 від 12.06.2013р. на суму 2388,29грн.; №-01 від 03.07.2013р. на суму 868,93грн.; №-01 від 04.07.2013р. на суму 3933,71грн.; №-03 від 02.08.2013р. на суму 4309,94грн.; №-04 від 02.08.2013р. на суму 48489,86грн.; №-01 від 16.09.2013р. на суму 1536,20грн.; №-01 від 20.11.2013р. на суму 12642,46грн.; №-01 від 20.11.2013р. на суму 217417,42грн.; №-01 від 05.12.2013р. на суму 5283,94грн.; №-01 від 05.12.2013р. на суму 24893,60грн.; №-03 від 05.12.2013р. на суму 1483,05грн.; №-01 від 05.12.2013р. на суму 3548,86грн.; №-01 від 06.12.2013р. на суму 2843,42грн. (а.с.6, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 23, 25, 27, 32, 34, 36, 37, 39).

Зі сторони відповідача видаткові накладні підписані уповноваженими представниками, що підтверджується довіреностями на отримання ТМЦ. (а.с.12, 14,16, 18, 24, 26, 28, 33, 35, 38, 40).

Відповідач здійснив часткову оплату отриманої продукції на суму 67000,00грн., що підтверджується банківською випискою (а.с.31).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем ( з урахуванням часткової оплати) складає 277681,42грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому стягненню з відповідача підлягає основний борг у розмірі 265687,68грн.

Згідно з ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Пунктом 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим ( ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи викладене, господарський суд задовольняє позовні вимоги, в звязку з доведеністю, обґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ТЕРМ» (83114, м.Донецьк, вул.Щорса, б.97А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Астер-М» (61013, м.Харків, вул.Шевченка, 24а, ) основний боргу у розмірі 265687 (двісті шістдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім)грн.68коп., судовий збір у розмірі 3985 (три тисячі девятсот вісімдесят пять)грн.31коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 28.01.2016р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу