ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Справа № 915/2103/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. № б/н від 18.01.2015

представник відповідача в судове засідання не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Промпостач сервіс 2007, 04053, м.Київ, провулок Киянівський, буд. 3-7, оф. 111

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Вознесенський сиркомбінат

56500, Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.Молодогвардійська, 58-А

про: стягнення 502 776,22 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Промпостач сервіс 2007

звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства Вознесенський сиркомбінат інфляційних збитків в розмірі 451 297,43 та 3% річних в розмірі 51 478,80 грн.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що рішення у справі № 5016/1248/2012(14/48) набрало законної сили та станом на 23 вересня 2015 року сума заборгованості за вищезазначеним рішенням відповідачем сплачена не була. Зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідач в судове засідання 23.09.2014 не зявився, причини неявки не повідомив, відзив по суті позовної заяви до суду не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 545 (а.с. 34).

Господарським судом враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

У відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне:

23.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю Промпостач

сервіс 2007 та Публічним акціонерним товариством Вознесенський

сиркомбінат був укладений Договір на постачання природного газу № 1203, у

відповідності до умов якого позивач зобовязується передати відповідачу

природний газ , а відповідач зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах

даного договору.

У звязку з неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством

Вознесенський сиркомбінат своїх зобовязань по Договору, Товариство з

обмеженою відповідальністю Промпостач сервіс 2007 звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Вознесенський сиркомбінат заборгованості в розмірі 767525,64 грн., з яких: 571986,0 грн. основного боргу за договором, 17159,60 грн. штрафу за несплату фактично спожитого газу, 6420,00 грн. штрафу за недобір місячного обсягу газу, 24145,34 грн. пені, 127814,10 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди та 20000,0 грн. витрат на юридичну допомогу.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.09.2012 у справі № 5016/1248/2012(14/48) позов Товариства з обмеженою відповідальністю Промпостач сервіс 2007 задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Вознесенський сиркомбінат, 571986,60 грн. основного боргу, 17159,60 грн. штрафу за несплату фактично спожитого обсягу газу, 6420,00 грн. штрафу за недобір місячного обсягу газу 24145,34 грн. пені та 12394,29 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 12.09.2012 у справі № 5016/1248/2012(14/48) , господарським судом Миколаївської області 28.09.2012 року було видано відповідний наказ.

В позовній заяві позивач зазначає, що станом на 23 вересня 2015 року

рішення господарського суду Миколаївської області від 12.09.2012 у справі №

5016/1248/2012(14/48) не виконано. Заборгованість стягнута за вищезазначеним

рішенням Товариству з обмеженою відповідальністю Промпостач сервіс 2007

сплачена не була, що і зумовило позивача звернутись до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства Вознесенський сиркомбінат інфляційних збитків в розмірі 451 297,43 та 3% річних в розмірі 51 478,80 грн.

У судовому засіданні 20.01.2016 представник позивача вказав, що на час

розгляду справи у суді рішення господарського суду Миколаївської області від 12.09.2012 у справі № 5016/1248/2012(14/48) відповідачем не виконано, ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку.

Частинами 1, 3 ст. 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобовязання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 202-205 Господарського кодексу України, ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

При цьому чинне законодавство не повязує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Аналогічна думка міститься в Постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 №13/210/10 та від 12.09.2011 №6/433-42/183. З рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавство про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність (Зазначена правова позиція викладена Верховним судом України в «Аналізі практики застосування ст.. 625 ЦК України»).

У відповідності до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно наданого до суду розрахунку позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 01 грудня 2012 року по 30 листопада 2015 року на суму заборгованості 517 986,60 грн. в розмірі 51 478,80 грн. та інфляційні втрати за період з грудня 2012 року по листопад 2015 року на суму заборгованості 517 986,60 грн. в розмірі 451 297,43 грн.

Судом за допомогою програми «Законодавство» перевірений розрахунок інфляційних втрат та визначено що розмір інфляційних за період з грудня 2012 року по листопад 2015 року становить 451 579,30 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають інфляційні у розмірі 451 297,43 грн., які заявлені позивачем в позовній заяві.

За підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» та з урахуванням вірного визначення кількості днів прострочення, розмір 3% річних які підлягають задоволенню становить 51 474,81 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3,99 грн. (51 478,80 грн. 51 474,81 грн.) задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Вознесенський сиркомбінат» (56500, Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.Молодогвардійська, 58-А, р/р 9871 в м. Одеса обласна дирекція Укрсоцбанк, МФО 328016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промпостач сервіс 2007 (04053, м.Київ, провулок Киянівський, буд. 3-7, оф. 111 п/р 1400 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) 51 474,81 3% річних, 451 297,43 грн. збитків від інфляції та 7 466,22 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 25.01.2016

Суддя Н.О.Семенчук