РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016Справа №910/27505/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Житлово-будівельного кооперативу "Буревісник-9" про стягнення 1 494 001,34 грн., за участю представників позивача - Кучкової Ю.В., довіреність №91/2015/11/11-6 від 11.11.2015 року, відповідача - Поратуй О.Б., довіреність №б/н, від 04.11.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 874 010,60 грн. основного боргу, 425 532,69 грн. інфляційних втрат, 28 613,09 грн. 3 % річних та 165 844,95 грн. пені у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання з оплати теплової енергії за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 510477 від 01.07.2001 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.11.2015 року.

14.12.2015 року позивачем в судовому засіданні надано письмові пояснення у справі.

14.12.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 21.12.2015 року.

21.12.2015 року відповідачем в судовому засіданні надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову.

21.12.2015 року в судовому засіданні відповідачем надано клопотання про призначення комплексної судової експертизи.

21.12.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 23.12.2015 року.

22.12.2015 року позивачем через канцелярію суду надано заперечення на клопотання про призначення експертизи.

23.12.2015 року в судовому засіданні відповідачем надано заяву про відкликання клопотання про призначення експертизи.

23.12.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 13.01.2016 року.

13.01.2016 року позивачем через канцелярію суду надано заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.07.2001 року року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальник) та Житлово - будільним кооперативом "Буревісник-9" (абонент) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №510477, відповідно до умов якого предметом договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.2.1. договору позивач зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та обсягах згідно з додатком №1 до цього договору.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2001 року (п. 8.1. договору ).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 8.4. договору).

Доказів припинення строку дії договору матеріали справи не містять.

Згідно п.2.3.1. договору відповідач зобов'язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 2 додатку № 4 до договору споживач (відповідач) щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №2 за адресою: вул. Червоногвардійська, №38 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду.

Згідно п. 3 додатку № 4 до договору сплату абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконував, внаслідок чого за період з 01.07.2013 року по 01.08.2015 року виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.08.2015 року складає 874 010,60 грн., з урахуванням часткових сплат.

Поясненнями позивача, частково відповідача, поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі зазначених даних облікових карток (табуляграм), відомостей обліку теплової енергії стверджується факт поставки позивачем відповідачу протягом указаного періоду за вказаним вище договором теплової енергії на суму 874 010,60 грн. (в т.ч. ПДВ), а також факт користування відповідачем цією тепловою енергію.

Доказів сплати відповідачем вищезазначених сум боргу суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 874 010,60 грн. боргу за спожиту теплову енергію є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати теплової енергії за договором, з них на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 425 532,69 грн. інфляційної складової боргу, 28 613,09 грн. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 3.5. додатку 4 до договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання його умов передбачено пеню, яка нараховується на суму боргу на початок місяця, у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення до моменту його повного погашення.

Позивачем у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати теплової енергії нараховано 165 844,95 грн. пені.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи цей припис вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені та штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Таким чином, керуючись ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір пені до 5000,00 грн.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи які в ньому викладені про неправильне нарахування позивачем суми основного боргу не приймаються судом до уваги та повністю спростовуються поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі зазначених даних облікових карток (табуляграм), відомостей обліку теплової енергії, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово - будільного кооперативу "Буревісник-9" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 3, 3-А, 3-Б; код 22876499) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, код 00131305) 874 010 (вісімсот сімдесят чотири тисячі десять) грн. 60 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 28 613 (двадцять вісім тисяч шістсот тринадцять) грн. 09 коп. 3 % річних, 425 532 (чотириста двадцять п'ять тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 69 коп. інфляційних втрат, 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. пені та 22 410 (двадцять дві тисячі чотириста десять) грн. 02 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.01.2016 р.

Суддя С.О. Чебикіна