РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/32136/15

За позовом: товариства з додатковою відповідальністю "УКРЛІФТСЕРВІС";

до відповідача-1: комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА";

до відповідача-2: комунального підприємства "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ-112 ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ";

про: стягнення 98.182,83 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Брунь В.П. - за довіреністю від 10.07.2015 № 103;

відповідача-1: Кметик-Власенко О.В. - за довіреністю від 04.01.2016 № 431-3;

відповідача-2: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з додатковою відповідальністю "УКРЛІФТСЕРВІС" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА" та комунального підприємства "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ-112 ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ" про стягнення 133.182,83 грн заборгованості.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідачем-2 порушено грошове зобов'язання за укладеним між ними договором з технічного обслуговування і ремонту ліфтів від 13.11.2007 № 202-07.

З метою забезпечення виконання відповідачем-2 грошових зобов'язань перед позивачем за договором від 13.11.2007 № 202-07, між позивачем, як кредитором, відповідачем-1, як поручителем, та відповідачем-2, як боржником, укладено договір поруки від 30.04.2015 № 3, за умовами якого відповідач-1 зобов'язується солідарно відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-2 зобов'язання вказаного в п. 2.1 договору з технічного обслуговування і ремонту ліфтів від 13.11.2007 № 202-07.

Однак, відповідач-2 взяті на себе грошові зобов'язання за договором від 13.11.2007 № 202-07 не виконав.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав шляхом солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості в розмірі 133.182,83 грн, яка складається з суми основної заборгованості - 107.602,85 грн, пені - 24.151,89 грн, 3 % річних - 1.428,09 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/32136/15.

Винесені судом ухвали у даній справі надсилалися відповідачам на адресу їх місцезнаходжень, які відповідають відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідачі правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиву на позов від останніх до суду не надійшло. Відтак, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідач-2 своїх повноважних представників в судове засідання не направив, обґрунтованих пояснень з цього приводу до суду від останнього не надходило.

До господарського суду надійшла заява представника позивача від 07.07.2014 № б/н про зменшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви позивача, останній зменшив свої вимоги до 98.182,83 грн., з яких: основна заборгованість складає 72.602,85 грн; пеня в сумі 24.151,89 та 3 % річних в сумі 1.428,09 грн.

Вказана заява позивача прийнята судом, тому, спір розглядається з урахуванням зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 25.01.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників позивача та відповідача-1 по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з додатковою відповідальністю "УКРЛІФТСЕРВІС", як підрядником, (далі - позивач) та комунальним підприємством "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ-112 ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ", як замовником, (далі - відповідач-2) укладено договір з технічного обслуговування і ремонту ліфтів від 13.11.2007 № 202-07, з урахуванням укладених додаткових угод (далі - Договір).

У відповідності до предмету Договору, відповідач-2 доручає, а позивач приймає на себе організацію і виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів на об'єктах відповідача-2 відповідно з додатком № 1, який є невід'ємною частиною Договору (п. 1.1 Договору).

Щомісячна вартість послуг згідно п. 2.1 Договору визначена сторонами у додатку № 1 до Договору "Відомість обсягів робіт на щомісячне технічне обслуговування ліфтів". Щомісячна вартість послуг на 2015 рік становить 69.776,14, а з 01.07.2015 - 57.061,82 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що в кінці поточного місяця позивач надає відповідачу-2 акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості. Акти складаються у чотирьох примірниках. Оформлення акту виконаних робіт відповідач-2 здійснює до 25 числа поточного місяця, а всі зупинки ліфтів з вини позивача за період з 26 числа до кінця місяця враховуються при оформленні акту в наступному місяці.

Як визначено в п. 5.2 Договору, відповідач-2 підписує акти, засвідчує підпис печаткою та у триденний строк повертає два примірники актів позивачу.

На підставі підписаних актів відповідач-2 оплачує виконані роботи не пізніше десятого числа наступного місяця (п. 5.3 Договору).

У відповідності до п. 6.1 Договору, при порушенні строку оплати за виконані роботи, вказаного в п. 5.3 Договору, відповідач-2 сплачує позивачу пеню в розмірі двох облікових ставок НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

З метою забезпечення виконання відповідачем-2 його грошових зобов'язань за Договором, між позивачем, як кредитором, відповідачем-1, як поручителем, та відповідачем-2, як боржником, укладено договір поруки від 30.04.2015 № 3 (далі - Договір поруки).

За Договором поруки забезпечується часткове виконання відповідачем-2 зобов'язання сплатити позивачу вартість наданих позивачем послуг за Договором, а саме здійснення оплати вартості вказаних послуг за період з 01.05.2015 по 30.06.2015, в визначені Договором строки (п. 2.1 Договору поруки).

Відповідач-1 солідарно з відповідачем-2 відповідає в повному обсязі перед позивачем за виконання зобов'язань, вказаних у п. 2.1 Договору поруки (п. 3.1 Договору поруки).

У разі невиконання відповідачем-2 зобов'язання, вказаного у п. 2.1 Договору поруки, позивач має право звернутися з вимогою до відповідача-1 про виконання зобов'язання в частині оплати наданих послуг, починаючи з 01.05.2015 (п. 6.1 Договору поруки).

Між сторонами спору 26.06.2015 укладена додаткова угода № 1 до Договору поруки, відповідно до якої період солідарної відповідальності по оплаті послуг продовжено до 31.07.2015.

Приписами ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, станом на 08.12.2015 позивач, виконуючи взяті на себе зобов'язання за Договором та на його умовах, виконав роботи в період з 01.05.2015 по 31.07.2015 загальною вартістю 196.001,75 грн, а відповідач їх отримав, що підтверджується Актами приймання виконаних робіт, а саме: від 29.05.2015 № 6, від 30.06.2015 № 6 та від 31.07.2015 № 9, які підписані з обох сторін спору та скріплені відбитками їх печаток (засвідчені копії вказаних актів наявні в матеріалах справи).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем-2 зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт за Договором, відповідач-2, у строк, визначений п. 5.3 Договору, отримані ним роботи на користь позивача оплатив частково в сумі 123.398,90 грн. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача-2 перед позивачем заборгованості у розмірі 72.602,85 грн.

Позивачем 27.11.2015 направлена на адресу місцезнаходження відповідача-1 вимога від 26.11.2015 № 615 про сплату суми заборгованості, однак вказана вимога залишена останнім без виконання.

З огляду на те, що відповідач-2 не виконав свої грошові зобов'язання за Договором позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав шляхом стягнення з відповідачів заборгованості, яка виникла в останніх на підставі Договору та Договору поруки, в межах їх зобов'язань за вказаними правочинами.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів пені в сумі 24.151,89 грн, 3 % річних в сумі 1.428,09 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, підсумовуючи сукупність фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів основної заборгованості в сумі 72.602,85 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідачів перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачами жодними доказами не спростовано.

З огляду на те, що відповідач-2 своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем-2 допущено порушення у зобов'язанні за Договором, господарський суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідачів пені в сумі 24.151,89 грн, 3 % річних в сумі 1.428,09 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85, 89 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА" (03039, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, буд. 17-Б; ідентифікаційний код 32375554) та комунального підприємства "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ-112 ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНУ" (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 170/172; ідентифікаційний код 35509645) з будь-яких їх рахунків, виявлених державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь товариства з додатковою відповідальністю "УКРЛІФТСЕРВІС" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 24-А; ідентифікаційний код 05472637, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) основну заборгованість в сумі 72.602 (сімдесят дві тисячі шістсот дві) грн 85 коп; пеню в сумі 24.151 (двадцять чотири тисячі сто п'ятдесят одна) грн 89 коп; 3 % річних в сумі 1.428 (одна тисяча чотириста двадцять вісім) грн 09 коп; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.472 (одна тисяча чотириста сімдесят дві) грн 74 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01 лютого 2016 року

Суддя С.В. Балац