донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.01.2016 справа №908/4166/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від прокуратури від позивача від відповідача від третьої особи ОСОБА_4, за посвідченням; не з'явився; не з'явився; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Кіпаріссервіс-2013", м. Мелітополь, Запорізька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від16.09.2015 р. (підписано 21.09.2015 р.)
у справі№ 908/4166/15 (суддя Соловйов В.М.)
за позовомМелітопольського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних відносинах Мелітопольської міської ради, м. Мелітополь, Запорізька область
до Приватного підприємства "Кіпаріссервіс-2013", м. Мелітополь, Запорізька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаОСОБА_5 підприємства "Комунальна власність" Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь, Запорізька область
простягнення 41 016,14 грн.
В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року до господарського суду звернувся Мелітопольський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних відносинах Мелітопольської міської ради, м. Мелітополь, Запорізька область (Позивач) із позовом до Приватного підприємства "Кіпаріссервіс-2013", м. Мелітополь, Запорізька область (Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 підприємства "Комунальна власність" Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь, Запорізька область (Третя особа) про стягнення з відповідача на користь третьої особи заборгованості з орендної плати за договором оренди № 268 від 13.09.2013р. в сумі 41 016,14 грн., з яких 35 177, 24 грн. основного боргу, 319,88 грн. - 3 % річних від простроченої суми та 5 519,02 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.09.2015 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права України та при неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що йому не було повідомлено про дати слухання справи, а також на те, що спірне приміщення за цільовим призначенням відповідачем фактично не використовувалось.

Прокурор вважав рішення господарського суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явились, але через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без участі їх представників, які судовою колегією задоволені.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників учасників процесу, які не скористались правом участі в судовому засіданні, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Між сторонами укладено договір оренди № 268 від 13.09.2013 р. (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає вбудовані нежитлові приміщення (літ. А-4) площею 194,0 кв. м., які розташовані за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2 (надалі - Майно) та знаходяться в комунальній власності Мелітопольської міської ради Запорізької області. Вартість майна, що здається в оренду, визначена відповідно експертного висновку і становить на 31.07.2013р. 298 539,00 грн. Майно здається в оренду з метою розміщення офісу.

Строк дії вищезазначеного Договору встановлений до 11.09.2016р. включно.

За змістом п. 2.1 Договору, відповідач вступає в термінове платне користування майном одночасно із підписанням сторонами Договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Пунктом 3.1 Договору сторони встановили, що орендна плата визначена згідно Методики розрахунку плати за оренду майна комунальної власності Мелітопольської міської ради, затвердженої рішенням 21 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 30.03.2012р. № 3/1 та становить 20 % від незалежної оцінки, що складає 4 935,88 (чотири тисячі девятсот тридцять пять гривень 88 коп.) гривень, без урахування ПДВ, за базовий місяць розрахунку - серпень 2013 року (останній місяць по якому є інформація про індекс інфляції), перераховується відповідачем позивачу не пізніше 20-числа наступного місяця за звітнім на розрахунковий рахунок третьої особи з урахуванням щомісячного індексу інфляції та нарахування ПДВ на щомісячну орендну плату.

Орендна плата за вересень 2013 року визначиться шляхом коригування орендної плати за серпень 2013 року на індекс інфляції за вересень 2013 року.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Розрахунок орендної плати - Додаток є невідємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.5 Договору, в разі припинення (розірвання) Договору оренди відповідач сплачує фактичне використання майна в розмірі орендної плати до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє відповідача від обовязку сплатити заборгованість з орендної плати, якщо така виникла у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції.

Відповідно до п. 8.4 Договору, згідно ст. 615, ч.3 ст.651 ЦК України позивач має право відмовитися від договору в односторонньому порядку у разі невиконання відповідачем обовязків, встановлених пунктом 5 Договору та у разі несплати орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Як вбачається, відповідачем, на підставі акту прийому-передачі від 13.09.2013р., було прийняте в оренду від позивача вбудоване нежитлове приміщення (літ. А-4), площею 194,0 кв. м, розташоване за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2.

Оскільки предметом оренди за Договором є комунальне майно, правовідносини сторін щодо порядку користування ним регулюються приписами Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Як передбачено ст. 18 зазначеного Закону, орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Згідно вимог ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до вимог, передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За змістом ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною пятою статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Із вказаними нормами цілком узгоджуються пункти 3.1, 3.5 Договору.

Відповідач в узгоджені строки та в узгоджених розмірах орендну плату не вносив, внаслідок чого за останнім склалася заборгованість за оренду приміщення за період з грудня 2014р. по квітень 2015р. в розмірі 35 177,24 грн.

Оскільки доказів оплати заборгованості з орендної плати за договором оренди в розмірі 35 177,24 грн. відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з грудня 2014р. по квітень 2015р. в розмірі 35 177,24 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно п. 3.5 Договору, у разі припинення (розірвання) Договору оренди відповідач сплачує фактичне використання майна в розмірі орендної плати до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє відповідача від обовязку сплатити заборгованість з орендної плати, якщо така виникла у повному обсязі, ураховуючи штрафні санкції.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.11.2014р. у справі №908/3182/14, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду від 16.04.2015р., встановлений факт припинення Договору оренди № 268 від 13.09.2013 р. на підставі листа Мелітопольської міської ради від 06.05.2014р. про розірвання Договору на підставі п. 8.4 Договору, відповідача зобовязано повернути позивачу спірне приміщення.

Згідно до ст. 35 ГПК України, факти встановленні рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За змістом акту прийому-передачі відповідач повернув позивачу нежитлове приміщення площею 194,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2, лише 29.04.2015р. (а.с. 28).

Оскільки, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості з орендної плати за період з грудня 2014р. по квітень 2015р., судова колегія вважає, що нарахування орендної плати за зазначений період є цілком правомірним.

У зв'язку з чим не приймаються твердження скаржника в апеляційній скарзі щодо неправомірного нарахування спірної заборгованості.

Щодо посилань відповідача про фактичне невикористання орендованого приміщення, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження зазначеного у розумінні ст.ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України.

Отже судова колегія вважає доводи апеляційної скарги не заснованими на законі та розцінює їх як спробу відповідача ухилитися від виконання зобовязання по оплаті спірної заборгованості.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості в розмірі 35 177,24 грн. є вірним.

За порушення строків оплати позивач вимагає стягнути 319,88 грн. 3% річних за періоди з 21.01.2015 р. по 14.07.2015р., з 21.02.2015р. по 14.07.2015р., з 21.03.2015р. по 14.07.2015р., з 21.04.2015р. по 14.07.2015р. та з 21.05.2015р. по 14.07.2015р. та інфляційні у розмірі 5 519,02 грн. за період з лютого 2015 року по червень 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 319,88 грн. 3% річних за періоди з 21.01.2015 р. по 14.07.2015р., з 21.02.2015р. по 14.07.2015р., з 21.03.2015р. по 14.07.2015р., з 21.04.2015р. по 14.07.2015р. та з 21.05.2015р. по 14.07.2015р. та інфляційних у розмірі 5 519,02 грн. за період з лютого 2015 року по червень 2015 року, судова колегія вважає його вірним.

Судова колегія вважає безпідставними твердження відповідача щодо неналежного повідомлення про час та місце розгляду справи,оскільки копія ухвали від 07.09.2015р. про відкладення розгляду справи на 16.09.2015р. була направлена на його адресу 08.09.2015р., що відповідає терміну направлення простої кореспонденції в 4 дні, згідно "Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень", що затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. № 958.

Наданий відповідачем лист УДППЗ "Укрпошта" від 12.10.2015р. № 09/1-01-1697 у якості доказу про невчасне повідомлення його про розгляд справи 16.09.2015 року лише 24.09.2015 р. судовою колегією до уваги не приймається, оскільки згідно зазначеного листа та згідно даних з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" (Відстеження пересилання поштових відправлень) це повідомлення стосується дати отримання копії рішення від 16.09.2015 року у даній справі, а не копії ухвали від 07.09.2015р.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 16.09.2015 року у справі № 908/4166/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Кіпаріссервіс-2013", м. Мелітополь, Запорізька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.09.2015 року у справі № 908/4166/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим: 1 позивачу, 2 відповідачу, 3 до справи, 4 ГС , 5 ГС