УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.01.2016Справа № 910/979/16

Суддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж»; Корпорації Азюр Груп Холдінг С.А.

про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсними змін до установчих документів, визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

22.01.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Громадянина Ірландії ОСОБА_1 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж» та Корпорації Азюр Груп Холдінг С.А. про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж», які оформлені протоколом №2/2013 від 04.02.2013; визнання недійсними змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж», державну реєстрацію яких проведено 05.02.2013р.; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж» від 08.02.2013р.; визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж», які оформлені протоколом №3/2013 від 15.02.2013р.; визнання недійсними змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж», державну реєстрацію яких проведено 19.02.2013р.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви без розгляду на підставі пунктів 1, 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України - позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано; не подано доказів надсилання відповідачеві 2 копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно із п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і всіх доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.56 вказаного Кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

За приписами ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.п.69,70 Правил надання поштового зв'язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009р. Кабінету Міністрів України, фізичні особи подають для пересилання міжнародні посилки, міжнародні відправлення з оголошеною цінністю, відправлення "EMS", дрібні пакети відкритими. Для пересилання дрібних пакетів, мішків "М", міжнародних посилок, міжнародних відправлень з оголошеною цінністю, відправлень "EMS" відправник у встановленому порядку заповнює митні декларації у кількості, що визначена країною призначення у Керівництві з приймання міжнародних поштових відправлень.

У разі подання для пересилання фізичною особою в міжнародних поштових відправленнях товарів, сукупна вартість яких перевищує суму, визначену законодавством, приймання здійснюється у порядку та на умовах, встановлених законодавством для юридичних осіб.

За змістом п.п.71, 72, 73 Правил надання поштового зв'язку, юридичні особи для пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень складають список таких відправлень незалежно від їх кількості, який оформляється у порядку, передбаченому для внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю. У разі подання для пересилання міжнародних поштових відправлень, на які складається митна декларація, підписи, якими засвідчується список, повинні відповідати підписам у митній декларації. Юридичні особи подають для пересилання міжнародні посилки, міжнародні поштові відправлення з оголошеною цінністю, відправлення "EMS" з товарним вкладенням, дрібні пакети закритими. На міжнародні поштові відправлення, для декларування вкладення яких відповідно до законодавства використовувалася вантажна митна декларація, посадовими особами митних органів можуть накладатися засоби ідентифікації. Під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля.

Згідно з п.47 вказаних Правил на міжнародному поштовому відправленні найменування адресата та його поштова адреса зазначаються латинськими літерами і арабськими цифрами. У разі коли поштова адреса написана мовою країни призначення, під нею повторюється найменування населеного пункту і країни призначення українською мовою (великими літерами).

Найменування відправника та його поштова адреса зазначаються українською мовою або латинськими літерами і арабськими цифрами. У разі зазначення поштової адреси українською мовою найменування населеного пункту і країни повторюється латинськими літерами.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї всіма документами відповідачу 2 (нерезиденту) є митна декларація відправленої поштової кореспонденції, засвідчена підписом працівника відділення поштового зв'язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

За змістом положень п.3.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 Господарського процесуального кодексу України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Відповідно до відомостей, які містяться в доданих до позовної заяви витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, найменуванням відповідача 2 є: Корпорація Азюр Груп Холдінг С.А. (Azur Group Holding S.A.), місцезнаходженням якої є: Комплекс Трастової Компанії, вул. Аджелтейк, острів Аджелтейк, Маджуро, МН 96960, Маршалові острови.

Одночасно, як встановлено судом, в якості доказу виконання обов'язку, передбаченого п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, щодо направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача 2, позивачем до матеріалів позову надано лише фіскальний чек №9972 від 22.01.2016 про направлення поштової кореспонденції одержувачу Азур Груп на адресу відповідача: Макіро, Маршалові острови.

Наразі, належних доказів на підтвердження того, що відповідач 2 станом на час подання розглядуваного позову змінив найменування з Корпорація Азюр Груп Холдінг С.А. на Азур Груп та знаходиться саме за зазначеною адресою, а також жодних доказів направлення позову та доданих до нього документів на адресу місцезнаходження Корпорації Азюр Груп Холдінг С.А. (Azur Group Holding S.A.), яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивачем не представлено.

Вищевказана обставина є суттєвою, оскільки приписами статті 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача 2 після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку Корпорація Азюр Груп Холдінг С.А. позбавлена можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахування всіх обставин, на які посилається ОСОБА_1 та поданих позивачем доказів.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові від 18.12.2013р. Вищого господарського суду України по справі №910/15306/13.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що фіскальний чек №9973 від 22.01.2016 не є належним доказом виконання позивачем вимог ст.56, 57 Господарського процесуального кодексу України щодо направлення на адресу відповідача 2 копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів.

При цьому, п.4 ч.1 ст.65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

За приписами п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, відповідно до ст.54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно із ч.3 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За змістом Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах, або позовна заява не підписана позивачем.

Виходячи зі змісту позовної заяви б/н від 21.01.2016 ОСОБА_1, що подана до Господарського суду міста Києва, остання підписана представником позивача - ОСОБА_5

Одночасно, в додатках до поданого до суду позову, заявником додано довіреність б/н від 18.06.2014р., якою громадянин Ірландії ОСОБА_1 уповноважує громадянина України ОСОБА_6 представляти його інтереси та вести від його імені справи з усіма необхідними повноваженнями в судах загальної юрисдикції. Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам, строком на три роки, а саме до 18.06.2017.

Крім того, в доданих до позову документах міститься також довіреність б/н від 20.01.2016 наступного змісту «Я, громадянин України, ОСОБА_6, діючий на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мацібурою О.В. 18.06.2014р., від імені громадянина Ірландії ОСОБА_1, цією довіреністю уповноважую ОСОБА_8 та ОСОБА_5 представляти мої інтереси та вести від мого імені справи з усіма необхідними повноваженнями в судах загальної юрисдикції..».

Тобто, виходячи зі змісту вказаного правочину, довіреністю б/н від 20.01.2016 громадянин ОСОБА_6 уповноважив, зокрема, громадянина ОСОБА_5 представляти свої інтереси та вести справи від свого імені, а не представляти інтереси та діяти від імені громадянина Ірландії ОСОБА_1.

Жодних інших доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_5 повноважень на підписання позовної заяви б/н від 21.01.2016 матеріали позовної заяви не містять.

Отже, суд дійшов висновку, що всупереч приписам ст.54 Господарського процесуального кодексу України, подана до суду ОСОБА_1 позовна заява б/н від 21.01.2016 підписана не уповноваженою на те особою.

За приписами п.1 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно п.3.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», встановлено, що недодержання вимог ст.54, ст.56 та п.п.2, 3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 25.06.2015р. по справі №910/4312/15-г.

За таких обставин, у зв'язку з ненаданням позивачем належних доказів направлення відповідачу 2 копії позову та всіх доданих до нього документів, приймаючи до уваги ненадання позивачем до поданих до суду позовних матеріалів належних доказів на підтвердження того, що позовну заяву б/н від 21.01.2016 підписано уповноваженою на те особою, враховуючи приписи ст.ст.54, 57, п.п.1, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п.п.1, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя Грєхова О.А.