УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.01.2016Справа № 910/875/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ"

до відповідача-1: Управління державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, відповідача-2: Управління державної служби охорони України при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ

про стягнення 1 051 633,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 15.01.2016 (вх. № 875/16 від 21.01.2016) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального кодексу України викладено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Згідно з пунктом 2 частини 2 названої статті позовна заява повинна містити, зокрема, найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Фактично у позовній заяві в якості відповідачів визначено:

- Управління державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (39002, м. Запоріжжя, вул. Запорізька,15, ідентифікаційний код 08596891) в якості відповідача-1;

- Управління державної служби охорони України при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 8) в якості відповідача-2.

Водночас, з витягу, зробленого судом із офіційного джерела, а саме Інформаційно-ресурсного центру https://usr.minjust.gov.ua, вбачається, що повним найменуванням юридичної особи із визначеним у позовній заяві ідентифікаційним кодом 08596891 є Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області, тоді як у позовній заяві не вірно визначено повне найменування юридичної особи, вказаної в якості відповідача-1 (Управління державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області).

Крім того, у позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код відповідача-2. При цьому, за відсутності ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача-2, за наявності повного найменування відповідача-2, зазначеного лише позивачем, суд позбавлений можливості перевірити правильність зазначення у позовній заяві повного найменування відповідача-2 та місцезнаходження останнього, враховуючи при цьому відсутність доданих до позовної заяви жодних матеріалів на підтвердження вказаних у позовній заяві повного найменування та місцезнаходження (або фактичного знаходження) відповідача-2.

Наведене свідчить про недодержання позивачем вимог статті 54 Господарського процесуального кодексу України та, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в наведеній нормі чітко вказано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011№ 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 збитків в розмірі 1051633,00 грн.

Водночас, підставою поданого позову вказано Договір № 15-12630 на централізовану охорону обєктів технічними засобами сигналізації з реагування наряду міліції ДСО та перезакриттям об'єкту від 01.12.2014, який був укладений між позивачем та відповідачем-1.

Згідно переліку додатків до позовної заяви вищезазначений договір до позовної заяви не додано, наразі до позовної заяви додане клопотання про витребування доказів, а саме зазначеного договору, в порядку ст. 38 ГПК України.

Про укладення між позивачем та відповідачем-1 інших "договорів на охорону" в позовній заяві не вказано, а рівно такі договори до позовної заяви не додані.

Відповідно до абз. 6 стор. 5 позовної заяви, належними відповідачами у справі позивач вважає Управління державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (відповідач-1), яке безпосередньо "укладало договори на охорону і мало їх виконувати належним чином", та Управління державної служби охорони України при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ (відповідач-2), яке "є головним підприємством і має контролювати свої відокремлені підрозділи".

Водночас, позивачем не вказано на жодні докази, які мають підтверджувати його твердження стосовно того, що відповідач-2 є головним підприємством відповідача-1 і має контролювати останнього як відокремлений підрозділ.

Наведене, в свою чергу, свідчить, що у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога до відповідача-2, та доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини стосовно позовних вимог до відповідача-2.

При цьому зазначення позивачем відповідних обставин і доказів та їх подальша оцінка судом має значення при визначенні територіальної підсудності справи Господарському суду міста Києва (ст. 15 Господарського процесуального кодексу України).

Судом також враховано, що згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких грунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отримання позовної заяви і доданих до неї документів усіма учасниками процесу є обов'язковою передумовою розгляду справи судом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

До позовної позивачем додано фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 15.01.2016, з яких вбачається направлення позовної заяви з додатками відповідачу-2 на адресу: м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 8.

Водночас, позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження місцезнаходження відповідача-2 за вищевказаною адресою або фактичного знаходження та отримання відповідачем-2 будь-якої поштової кореспонденції за вказаною у позовній заяві адресою.

Відтак, додані позивачем до позовної заяви фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 15.01.2016 не приймаються судом в якості належних доказів направлення відповідачу-2 копії позовної заяви та доданих до неї документів на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № б/н від 15.01.2016 підлягає поверненню позивачеві без розгляду.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 2, 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега