РІШЕННЯ

27 січня 2016 року Справа № 922/3662/15

Провадження №18/913/330/15

За позовом державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії, м. Лисичанськ Луганської області

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 179918369,99 грн.

Судова колегія у складі:

головуючий суддя Корнієнко В.В.

суддя Рябцева О.В.

суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 28.12.2015 № 169/д;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 01.01.2016 № СА91/15,

ОСОБА_3 за довіреністю від 01.01.2016 № СА90/15.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за активну електроенергію в сумі 120 098 785,39 грн, заборгованості за реактивну електроенергію в сумі 2,78 грн, яка поставлена відповідачу за договором про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К, пені в сумі 21 985 198,91 грн, трьох відсотків річних в сумі 1 318 905,58 грн та інфляційних втрат в сумі 36 515 477,33 грн за несвоєчасність виконання зобовязань.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 26.08.2015 проти позову заперечує посилаючись на те, що рахунки позивача, які виставлялися відповідачу, і які є підставою для оплати електроенергії (п. 8 додатку до договору «Порядок розрахунків») одержували працівники відповідача, які були не уповноважені на отримання вхідної кореспонденції. Відтак, строк виконання відповідачем своїх зобовязань за договором не настав.

Відзивом на позовну заяву від 08.09.2015 відповідач проти позову також заперечує посилаючись на те, що рахунки-фактури, які вручались працівникам відповідача, підписані неповноважними працівниками позивача працівниками Луганської філії позивача, і тому ці рахунки-фактури не мають юридичної сили.

Відповідач також зазначив, що 26.06.2015 (після предявлення позову) він частково погасив борг по оплаті електроенергії в сумі 119 750 000,00 грн.

Крім того, як вказано відповідачем у відзиві на позовну заяву від 08.09.2015, невиконання умов договору повязано з настанням обставин непереборної сили, що підтверджується Сертифікатом Торгово-промислової палати України, про що своєчасно був повідомлений позивач.

Клопотанням від 08.09.2015 в порядку ст. 83 ГПК України відповідач просив суд визнати недійсним договір про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К, який укладено між сторонами за позовом, в звязку з тим, що позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу на території, на яку не розповсюджується дія ліцензії позивача на право постачання електроенергії.

Клопотанням від 27.01.2016 відповідач просив суд відкласти розгляд справи для належного оформлення документів, які підтверджують повноваження його представників у суді.

В звязку зі складністю спору, з урахуванням клопотання відповідача від 08.09.2015, для розгляду спору 17.09.2015 призначено колегію суддів, яка визначена автоматизованою системою документообігу суду, у складі: ОСОБА_4 (головуючий), ОСОБА_5, ОСОБА_6 (протокол автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.09.2015).

У звязку з відпусткою судді Косенко Т.В. автоматизованою системою документообігу суду здійснено заміну останньої на суддю Зюбанову Н.М. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.11.2015).

У звязку з відпусткою судді Смоли С.В. автоматизованою системою документообігу суду здійснено заміну останнього на суддю Рябцеву О.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.11.2015).

У звязку з відпусткою судді Зюбанової Н.М. автоматизованою системою документообігу суду здійснено заміну останньої на суддю Іванова А.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2015).

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Іванова А.В. автоматизованою системою документообігу суду здійснено заміну останнього на суддю Смолу С.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.01.2016).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К (з додатками до нього), укладеному між сторонами за позовом, позивач в період: жовтень 2014 р. лютий 2015 р. поставив відповідачу активну електроенергію на загальну суму 120 098 785,39 грн та реактивну електроенергію в сумі 2,78 грн, що підтверджується актами приймання-передачі товарної продукції за жовтень-грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 р., які підписані повноважними представниками сторін за договором та скріплені печатками підприємств. Актом приймання-передачі товарної продукції за березень 2015 р. вартість поставленої електроенергії за попередні періоди була скоригована зменшена на суму 212245 грн.

Відповідно до п. 8. Порядку розрахунків, який є додатком до договору, відповідач зобовязався здійснити кінцевий розрахунок за спожиту активну електроенергію та оплату за перетікання реактивної електроенергії на підставі наданих Постачальником рахунків у 5 денний (банківських) термін з дня їх отримання.

Позивач надав відповідачу наступні рахунки для оплати електроенергії:

- рахунок-фактуру від 31.10.2014 № 5/К за електроенергію відпущену відповідачу у жовтні 2014 р. на суму 11 371 829,16 грн.; рахунок вручено 03.11.2014 під розписку провідному спеціалісту відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_7;

- рахунок-фактуру від 30.11.2014 № 5/К за електроенергію відпущену відповідачу у листопаді 2014 р. на суму 30 387 487,61 грн.; рахунок вручено 02.12.2014 під розписку провідному спеціалісту відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_7;

- рахунок-фактуру від 31.12.2014 № 5/К за електроенергію відпущену відповідачу у грудні 2014 р. на суму 27 640 634,69 грн.; рахунок вручено 02.01.2015 під розписку начальнику служби відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_8;

- рахунок-фактуру від 31.01.2015 № 5/К за електроенергію відпущену відповідачу у січні 2015 р. на суму 26 428 241,70 грн.; рахунок вручено 02.02.2015 під розписку провідному спеціалісту відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_7;

- рахунок-фактуру від 28.02.2015 № 5/К за електроенергію відпущену відповідачу у лютому 2015 р. на суму 24 482 840,01 грн.; рахунок вручено 16.03.2015 під розписку провідному спеціалісту відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_7;

- рахунок-фактуру від 28.02.2015 № 5/КР за обсяги компенсації та вартості послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії у лютому 2015 р. на суму 391 643,18 грн.; рахунок вручено 16.03.2015 під розписку провідному спеціалісту відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_7;

- рахунком-фактурою від 31.03.2015 № 5/К було скориговано вартість відпущеної електроенергії за попередній період зменшено на суму 212345 грн.; рахунок вручено 02.04.2015 під розписку начальнику служби сигналізації та звязку відповідача ОСОБА_9

Позивач у позовній заяві вказав, що у порушення умов договору відповідач своєчасно та в повному обсязі не розрахувався з ним за поставлену електроенергію. Борг відповідача складає 120 098 785,39 грн.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за активну електроенергію в сумі 120 098 785,39 грн, заборгованості за реактивну електроенергію в сумі 2,78 грн, яка поставлена відповідачу за договором про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К, пені в сумі 21 985 198,91 грн, трьох відсотків річних в сумі 1 318 905,58 грн та інфляційних втрат в сумі 36 515 477,33 грн за несвоєчасність виконання зобовязань.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 26.08.2015 проти позову заперечує посилаючись на те, що рахунки позивача, які виставлялися відповідачу, і які є підставою для оплати електроенергії (п. 8 додатку до договору «Порядок розрахунків») одержували працівники відповідача, які були не уповноважені на отримання вхідної кореспонденції. Відтак, строк виконання відповідачем своїх зобовязань за договором не настав.

Відзивом на позовну заяву від 08.09.2015 відповідач проти позову також заперечує посилаючись на те, що рахунки-фактури, які вручались працівникам відповідача, підписані неповноважними працівниками позивача працівниками Луганської філії позивача та скріплені її печаткою, і тому ці рахунки-фактури не мають юридичної сили.

Відповідач також зазначив, що 26.06.2015 (після предявлення позову) він частково погасив борг по оплаті електроенергії в сумі 119 750 000,00 грн.

Крім того, як вказано відповідачем у відзиві на позовну заяву від 08.09.2015, невиконання умов договору повязано з настанням обставин непереборної сили, що підтверджується Сертифікатом Торгово-промислової палати України, про що своєчасно був повідомлений позивач.

Клопотанням від 08.09.2015 в порядку ст. 83 ГПК України відповідач просив суд визнати недійсним договір про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К, який укладено між сторонами за позовом, в звязку з тим, що позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу на території, на яку не розповсюджується дія ліцензії позивача на право постачання електроенергії.

Клопотанням від 27.01.2016 відповідач просив суд відкласти розгляд справи для належного оформлення документів, які підтверджують повноваження його представників у суді.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено:

« 1. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

2. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

3. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.».

На підставі договору про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К (з додатками до нього), укладеному між сторонами за позовом, позивач в період: жовтень 2014 р. лютий 2015 р. поставив відповідачу активну електроенергію на загальну суму 120 098 785,39 грн та реактивну електроенергію в сумі 2,78 грн, що підтверджується актами приймання-передачі товарної продукції за жовтень-грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 р., які підписані повноважними представниками сторін за договором та скріплені печатками підприємств. Актом приймання-передачі товарної продукції за березень 2015 р. вартість поставленої електроенергії за попередні періоди була скоригована зменшена на суму 212245 грн.

Відповідно до п. 8. Порядку розрахунків, який є додатком до договору, відповідач зобовязався здійснити кінцевий розрахунок за спожиту активну електроенергію та оплату за перетікання реактивної електроенергії на підставі наданих Постачальником рахунків у 5 денний (банківських) термін з дня їх отримання.

Позивач надав відповідачу рахунки для оплати електроенергії за жовтень грудень 2014 р. та за січень лютий 2015 р.

Вказані рахунки одержувались під розписку спеціалістом відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_7 та начальником служби відокремленого підрозділу відповідача «Енергоуправління» ОСОБА_8, які в силу своїх службових обовязків здійснювали супроводження договору на поставку електроенергії між сторонами за позовом, здійснювали кількісну оцінку енергоспоживання, мали право приймати управлінські рішення, тощо (посадова інструкція провідного спеціаліста ОП «Енергоуправління» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», Положення про службу диспетчеризації обліку і регулювання ОП «Енергоуправління» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», наказ про прийняття на роботу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від 01.04.2013 залучені до матеріалів справи).

За таких обставин, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що рахунки-фактури позивача, які виставлялися відповідачу, і які є підставою для оплати електроенергії (п. 8 додатку до договору «Порядок розрахунків») одержували неповноважні працівники відповідача.

Доводи відповідача про те, що рахунки-фактури, які вручались працівникам відповідача, підписані неповноважними працівниками позивача також не приймаються судом до уваги, так як ці рахунки підписані працівниками Луганської філії позивача та скріплені її печаткою.

Судом встановлено, що після предявлення позову (позов предявлено 19.06.2015, що підтверджується штампом пошти на конверті у якому позовні матеріали надійшли до господарського суду) відповідач 26.06.2015 частково погасив борг по оплаті електроенергії в сумі 119 750 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням відповідача від 26.06.2015 № НОМЕР_1 (його завірена копія залучена до матеріалів справи) та визнано позивачем.

За таких обставин, провадження у справі, в частині вимог про стягнення з відповідача боргу в сумі 119 750 000,00 грн по оплаті активної електроенергії, підлягає припиненню за відсутності предмету спору (п. 11 ст. 80 ГПК України).

У порушення умов договору відповідач своєчасно решту вартості спожитої електроенергії позивачу не сплатив, його борг за активну електроенергію складає 348785,39 грн. (120098785,39 119750000,00), за реактивну електроенергію 2,78 грн., що підтверджується вищевказаними матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу за активну та реактивну електроенергію підлягають задоволенню відповідно на суму 348785,39 грн. та суму 2,78 грн.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача на підставі п. 4.2.1. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, та зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача, втрати від інфляції за період прострочення: грудень 2014 р. травень 2015 р. складають 36 515 477,33 грн., три проценти річних за період прострочення з 11.11.2014 по 31.05.2015 складають 1 318 905,58 грн.

Вимоги про стягнення вказаних втрат від інфляції та трьох процентів річних є законними та обґрунтованими і тому, підлягають задоволенню.

Разом з цим, розрахунок пені виконаний позивачем (доданий до позовної заяви) за прострочення оплати електроенергії, поставленої відповідачу у жовтні 2014 р., є невірним.

За прострочення оплати електроенергії, поставленої відповідачу у жовтні 2014 р., позивач нарахував пеню за 202 дні за період з 11.11.2014 по 31.05.2015.

Однак, за приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Законом або договором, що стосується даного випадку, інше не встановлено.

Таким чином, нарахування пені за вказаний період припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Рахунок-фактуру від 31.10.2014 № 5/К за електроенергію, відпущену відповідачу у жовтні 2014 р. на суму 11 371 829,16 грн., було вручено представнику відповідача 03.11.2014 під розписку.

Відповідно до п. 8. Порядку розрахунків, який є додатком до договору, відповідач зобовязався здійснити кінцевий розрахунок за спожиту активну електроенергію та оплату за перетікання реактивної електроенергії на підставі наданих Постачальником рахунків у 5 денний (банківських) термін з дня їх отримання.

03.11.2014 був понеділок, відповідно, відповідач повинен був оплатити рахунок протягом вівторка (1-й банківський день), середи (2-й), четвергу (3-й), пятниці (4-й), понеділка (5-й). З вівторка 11.11.2014 починається прострочення.

Шість місяців з 11.11.2014 закінчується 11.05.2015 включно (строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку ч. 3 ст. 254 ЦК України), що складає 182 дня.

Останній період (коли була встановлена нова облікова ставка НБУ 30 %) обґрунтовано вказано позивачем у розрахунку: з 04.03.2015, але позивач неправомірно вказав закінчення цього періоду 31.05.2015 (всього виходило 202 дні прострочення), слід було вказати 11.05.2015 (182 дні). Відповідно, в останньому періоді з 04.03.2015 по 11.05.2015 (за прострочення оплати електроенергії, поставленої відповідачу у жовтні 2014 р.) слід вказати 69 днів, а не 89, як вказано позивачем.

Розрахунок пені: 60 % (подвійна облікова ставка) : 365 х 11 371 829,16 грн. (борг за жовтень) : 100 х 69 днів = 1 289 845,83 грн.

Таким чином, пеня за прострочення оплати електроенергії, поставленої відповідачу у жовтні 2014 р., за період з 04.03.2015 по 11.05.2015 складає 1 289 845,83 грн., а не 1 663 714,18 грн. за період 04.03.2015 по 31.05.2015, як вказано позивачем у розрахунку.

За інші періоди прострочення, розрахунок пені, який додано позивачем до позовної заяви, є обґрунтованим, що перевірено судом.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву від 08.09.2015, вказано, що невиконання умов договору повязано з настанням обставин непереборної сили, що підтверджується Сертифікатом Торгово-промислової палати України, про що своєчасно був повідомлений позивач.

Пунктом 4.3. договору встановлено:

« 4.3.1. Сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобовязань за Договором, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили і ці обставини безпосередньо впливають на виконання Договору. До обстав непереборної сили належать: ураган, буря, повінь, … , дія суспільного ворога, оголошена та не оголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція …

Термін виконання зобовязань за Договором у такому разі відкладається на строк дії обставин непереборної сили.

4.3.2. Сторона, для якої виконання зобовязань стало неможливим у наслідок дії обставин непереборної сили, має не пізніше ніж через пять календарних днів письмово повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дату припинення дії обставин непереборної сили.».

Письмовим повідомленням від 04.11.2014 № 14-4/152 відповідач повідомив позивача про настання з 12.10.2014 обставин непереборної сили, зокрема, проведення в регіоні бойових дій, повязаних з проведення антитерористичної операції, зіткнення з злочинними формуваннями, які зробили неможливою роботу підприємства.

У повідомленні було вказано, що на той момент визначити дату закінчення вказаних обставин не уявляється можливим.

В звязку з тим, що підприємства Укрпошти в Луганській області на той час не працювали, вказане повідомлення було надіслано відповідачем позивачу за адресою головного підприємства: м. Київ, вул. Фрунзе, 85, що підтверджується описом вкладення у лист та фіскальним чеком пошти від 07.11.2014 № 7857.

У підтвердження своїх доводів щодо настання обставин непереборної сили позивач подав суду Сертифікат Торгово-промислової палати України № 1823 про настання обставин непереборної сили від 26.11.2014.

У вказаному Сертифікаті зазначено, що Торгово-промислова палата України підтверджує, що вищевказані події в м. Луганську (кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплення будівель і споруд, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи тощо, які вчинюються озброєними організованими злочинними угрупованнями і створюють загрозу життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією Донецькій, Луганській та Харківській областей), які спричинили невиконання обовязків за договором від 28.12.2011, укладеним між ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» та ДП «Регіональні електричні мережі» є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

У Сертифікаті також вказано:

«Торгово-промислова палата України засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 12.10.2014, які продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити не можливо.».

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Враховуючи наявність у відповідача вказаного Сертифікату, відповідач підлягає звільненню від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань за договором про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К від сплати пені за період дії форс-мажорних обставин, який визначено у вищевказаному Сертифікаті.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У якості належного та достатнього документу (доказу), що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відповідач подав суду Сертифікат Торгово-промислової палати України № 1823 про настання обставин непереборної сили, який видано 26.11.2014.

У вказаному Сертифікаті визначено період дії обставин непереборної сили (форс-мажору) «…з 12.10.2014, які продовжують діяти по теперішній час.». Тобто з 12.10.2014 по 26.11.2014 (дату його видачі).

В Сертифікаті вказано, що дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити не можливо.

Відповідач не подав суду доказів, що обставини непереборної сили діяли також після видачі Сертифікату, тобто після 26.11.2014.

Таким чином, відповідач звільнюється від відповідальності у вигляді пені за період з 11.11.2014 по 26.11.2014 включно за 16 днів прострочення.

Розрахунок пені за прострочення оплати електроенергії,

поставленої відповідачу в жовтні 2014 р.:

Борг 11 371 829,16 грн.;

Період з 11.11.2014 по 12.11.2014 2 дні; облікова ставка 12,5 %; 11371829,16 грн. х (25 % : 365) : 100 х 2 = 15577,85 грн.

Період з 13.11.2014 по 26.11.2014 16 днів; облікова ставка 14 %; 11371829,16 грн. х (28 % : 365) : 100 х 16 = 139577,52 грн.

Відповідно, відповідач звільнюється від сплати пені в сумі 155155,37 грн. (15577,85 + 139577,52).

Загальна сума пені, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача за прострочення оплати електроенергії, поставленої відповідачу в жовтні 2014 р. (з урахуванням перерахованої судом пені за 182 дні), складає 2 362 848,01 грн. З цієї суми підлягає відрахуванню сума пені від якої відповідача звільнено 155155,37 грн.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача пеня за прострочення оплати електроенергії, поставленої відповідачу в жовтні 2014 р., в сумі 2 207 692,64 грн. (2 362 848,01 155155,37).

Від відповідальності у вигляді пені, нарахованої за прострочення оплати електроенергії, поставленої у листопаді 2014 р. лютому 2015 р., відповідач не звільняється, так як прострочення цих зобовязань виникло у відповідача в період, який не визначено у Сертифікаті як період дії обставин непереборної сили (форс-мажору) (прострочення виникло у грудні 2014 р., січні, лютому та березні 2015 р.), тобто в звязку з недоведеністю своїх доводів про наявність форс-мажору в цей період.

Відповідно до обґрунтованого, перевіреного судом розрахунку позивача, з урахуванням часткового перерахунку та зменшення пені судом, з відповідача підлягає стягненню пеня в загальній сумі 21 456 175,18 грн. (2207692,64 (за поставку у жовтні 2014 р.) + 1352035,07 + 844189,38 + 4445731,06 (за поставку у листопаді 2014 р.) + 530094,36 + 767879,55 + 4043862,72 (за поставку у грудні 2014 р.) + 621244,70 + 3866487,96 (за поставку у січні 2015 р.) + 2776957,74 (за поставку у лютому 2015 р.)).

В решті вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 529023,73 грн. (до стягнення була заявлена пеня в сумі 21985198,91 грн.) слід відмовити в звязку з їх необґрунтованістю (була заявлена пеня за період більше ніж за 6 місяців) та в звязку із звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобовязання в звязку з форс-мажором.

Згідно п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таки чином, настання обставин непереборної сили не є підставою для звільнення відповідача від сплати втрат від інфляції та трьох процентів річних.

Клопотанням від 08.09.2015 в порядку ст. 83 ГПК України відповідач просив суд визнати недійсним договір про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К, який укладено між сторонами за позовом, в звязку з тим, що позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу на території, на яку не розповсюджується дія ліцензії позивача на право постачання електроенергії.

Клопотання відповідача про визнання недійсним договору про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К не підлягає задоволенню, так як спір з цього ж питання, з цих же підстав та між тими ж сторонами розглянуто господарським судом Київської області.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.11.2015 по справі № 911/4358/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016, в позові ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» до ДП «Регіональні електричні мережі» про визнання недійсним договору про постачання електроенергії від 28.12.2011 № 5/К, укладеного між сторонами за позовом (в звязку з тим, що позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу на території, на яку не розповсюджується дія ліцензії позивача на право постачання електроенергії), відмовлено.

Клопотання відповідача від 27.01.2016 про відкладення розгляду справи для належного оформлення документів, які підтверджують повноваження його представників у суді, не підлягає задоволенню в звязку з його необґрунтованістю, так як судом досліджено усі обставини, які мають значення для розгляду справи по суті і винесення рішення.

Всього підлягають стягненню з відповідача грошові кошти в сумі 59 639 346,26 грн. (348785,39 грн. (борг за активну електроенергію) + 2,78 грн. (борг за реактивну електроенергію) + 21456175,18 грн. (пеня) + 36515477,33 грн. (втрати від інфляції) + 1318905,58 грн. (три проценти річних)).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення боргу в сумі 119 750 000,00 грн судом припинено в звязку з відсутністю предмету спору. Тому, судовий збір пропорційно цієї суми підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Сплачений відповідачем борг в сумі 119 750 000,00 грн. складає 66,56 % від заявленої до стягнення суми (179 918 369,99 грн.).

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 73080 грн. (максимальний розмір). Тому, підлягає поверненню позивачу судовий збір в сумі 48642,05 грн. (що складає 66,56 % від суми 73080).

Разом з цим, як встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Відповідного клопотання від позивача не надходило.

Тому, судовий збір в сумі 48642,05 грн. позивачу не повертається, але може бути повернений ухвалою суду за клопотанням позивача.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 24226,02 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; до стягнення були заявлені грошові кошти в сумі 179918369,99 грн.; задоволено позов на суму 59639346,26 грн., тобто на 33,15 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, п. 11 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Свердловантрацит» (м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, 24-а, ідентифікаційний код 37596090), на користь державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії (адреса Луганської філії: м. Лисичанськ Луганської області, вул. Л.Українки, 7-а, ідентифікаційний код 26447684; адреса юридичної особи: м. Київ, вул. Фрунзе, 85, ідентифікаційний код 32402870), борг за активну електроенергію в сумі 348785,39 грн. (на п/р із спеціальним режимом використання № 660 у філії ЛОУ АТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665, ), борг за реактивну електроенергію в сумі 2,78 грн., пеню в сумі 21456175,18 грн., втрати від інфляції в сумі 36515477,33 грн., три проценти річних в сумі 1318905,58 грн., судовий збір в сумі 24226,02 грн. (на п/р № 6273 у філії ЛОУ АТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665, ); наказ видати.

3. Припинити провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Свердловантрацит» (м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, 24-а, ідентифікаційний код 37596090) боргу в сумі 119750000,00 грн по оплаті активної електроенергії.

4. В решті позову відмовити.

27 січня 2016 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 01 лютого 2016 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Головуючий суддя В.В. Корнієнко

Судді: О.В. Рябцева

ОСОБА_6