РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016Справа №910/28213/15

За позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа»
простягнення 375 531,22 грн.
За зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа»
доКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА»
провизнання недійсною додаткової угоди
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом:Нестеренко Г.А. - представник за довіреністю;
від відповідача за первісним позовом: Єфіменко О.О. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА» (надалі - КП «КИЇВРЕКЛАМА») звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Федя-Медія» про стягнення основного боргу в сумі 337 531, 22 грн., пені в сумі 35 834, 22 грн., індекс інфляції в сумі 658, 96 грн. та 3% річних в сумі 1920,08 грн., відповідно до договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач (КП «КИЇВРЕКЛАМА») посилається на те, що позивачем надано об'єкти та право для розміщення реклами згідно договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р. та додаткової угоди №№2 від 08.07.2015р., а відповідач належним чином зобов'язань щодо оплати наданих послуг не оплатив у зв'язку із чим за ним утворився борг в розмірі 337 117, 96 грн. Додатково позивачем (КП «КИЇВРЕКЛАМА») заявлено до стягнення 1 920, 08 грн. в якості 3% річних, 658, 96 грн. інфляційних, 35 834, 22 грн. пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.12.2015 р.

03.12.2015р. через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання 04.12.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримав, також безпосередньо у судовому засіданні надав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів відповідно до ст.69 ГПК України.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 04.12.2015р. не з'явився, вимог ухвали суду від 03.11.2015 р. не виконав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2015р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів та у зв'язку із неявкою представника відповідача, розгляд справи відкладено на 15.01.2016 р.

07.12.2015р. через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника відповідача (ТОВ «Федя-Медіа») надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити у задоволені позову КП «КИЇВРЕКЛАМА» у повному обсязі.

30.12.2015р. через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «ФЕДЯ-МЕДІЯ» до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА» про визнання недійсною додаткової угоди № 2 до Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.12.2015р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним та порушено провадження за ним.

В судовому засіданні 15.01.2016 р. оголошено перерву до 18.01.2016р.

13.01.2016р.представником позивача за первісним позовом через загальний відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва подано відзив на зустрічну позовну заяву згідно змісту якого проти зустрічних позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання 18.01.2016 р. з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти зустрічних позовних вимог заперечує та просить залишити їх без задоволення.

Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання 18.01.2016 р. з'явився, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти первісних позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні 18.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2009р. між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (надалі - Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа» (надалі - Сторона 2) було укладено договір №4/УНД/10-ГУ (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Сторона 1 надає Стороні 2 об'єкти (їх окремі частини) та право для розміщення реклами - рекламних засобів (надалі - РЗ) на підставі виданих Головним управлінням транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Погоджень на розміщення реклами на транспорті (далі - Погодження), а Сторона 2 використовує надалі об'єкти відповідно до Порядку розміщення реклами на транспортні комунальної власності м.Києва, затвердженого в установленому порядку (надалі - Порядок) і умов цього Договору та здійснює оплату за їх використання.

Згідно п.2.2 Договору об'єкти (їх окремі частини) із позначенням безпосередніх місць для розміщення РЗ та виду РЗ зазначаються в Додатках до цього Договору, які разом з Погодженням є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.1.1 та 3.1.2 Договору Сторона 1 зобов'язується до 5 числа поточного місяця формувати рахунки за розміщення РЗ згідно додатків до цього Договору; до 5 числа наступного, після звітного місяця, надавити для підписання Акт виконаних робіт.

Пунктами 3.3.3. та 3.3.6 Договору визначено обов'язки Сторони 2 отримати Акт виконаних робіт до 5 числа наступного після звітного місяця та протягом 5 днів повернути підписаний Акт Стороні 1. Якщо Сторона 2 протягом вказаного періоду не поверне підписаний Акт та не надасть обґрунтованої відмови в підписанні Акту, то вважається, що об'єкт наданий Стороні 2 для розміщення реклами, використовувався останнім не за призначенням, визначеним умовами у цього Договору, а РЗ підлягає демонтажу; щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця, отримувати у Сторони 1 рахунки за розміщення РЗ.

Розмір плати за цим Договором встановлюється Стороною 1 в залежності від зони розміщення реклами, виходячи з базової плати. Розмір плати у кожному конкретному випадку визначається у Додатках до цього договору, які є його невід'ємними частинами (п.4.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору сторонами визначено, що оплата за цим Договором здійснюється в 3 денний термін з моменту отримання рахунку-фактури, але не пізніше 15 числа місяця, за яким здійснюється оплата (за умови надання Стороною 1 відповідних рахунків на оплату). За перший місяць дії нового Погодження оплата здійснюється не пізніше ніж 15 днів до початку розміщення РЗ.

Договір підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками вступає в силу з дати його погодження в Головному управлінні транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) і діє протягом п'яти років. Дата погодження Договору вказується на першій сторінці в правому верхньому куті (п.6.2 Договору).

Наявний в матеріалах справи Договір погоджений Головним управлінням транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 24.12.2009р.

Відповідно до п.5.4 Договору за несвоєчасне або неповне внесення плати на виконання умов цього Договору Сторона 2 сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення (не оплати) від суми простроченого (неоплаченого) платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до Додатку №1 до Договору Сторона 1 надає Стороні 2 об'єкти, які закріплені на праві господарського відання для розміщення реклами, а саме:

1) назва підрозділу - КП «Київський метрополітен», вид РЗ - щит на будівлі станції «Площа Льва Толстого», площа одиниці РЗ м2 - 56,0, місце розташування РЗ (№ маршруту, адреса розміщення, назва станції) - міжстанційний перехід «Хрещатик - Майдан Незалежності»;

2) назва підрозділу - КП «Київський метрополітен», вид РЗ - банерна конструкція (пано) на фасаді будівлі станції «Площа Льва Толстого», площа одиниці РЗ м2 - 258,72, місце розташування РЗ (№ маршруту, адреса розміщення, назва станції) - міжстанційний перехід «Хрещатик - Майдан Незалежності»;

Також сторонами в Додатку №1 до Договору визначено термін розміщення - 60 (шістдесят) місяців. Розмір плати за розміщення РЗ в термін шістдесят місяців складає 589 155,60 грн., в тому числі за щит на будівлі станції «Площа Льва Толстого» 490 963,20 грн. та 98 192,60 грн. за банерну конструкцію (пано) на фасаді будівлі станції «Площа Льва Толстого».

В матеріалах справи міститься погодження №561/тр-к на розміщення реклами на транспорті комунальної власності м.Києва КП «Київський метрополітен» терміном дії 60 (шістдесят) місяців на щиті будівлі станції «Площа Льва Толстого» (56,0 кв.м.) та банерній конструкції (пано) на фасаді будівлі станції «Площа Льва Толстого» (258,72 кв.м.).

31.08.2012р. між сторонами було погоджену Додаткову угоду №1 до Договору відповідно до якої сторони прийшли до згоди, внести зміни у Додаток №1 Угоди до Договору та визначити вартість права на розміщення щитової конструкції на даху будівлі станції «Площа Льва Толстого» в розмірі 96,00 грн. в т.ч. ПДВ 16,00 грн. та банерної конструкції на будівлі станції «Площа Льва Толстого» - 123,60 грн. в т.ч. ПДВ 20,60 грн. за один кв.м. в місяць відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.05.2012 №858 «Про питання визначення розміру плати за розміщення реклами в місті Києві.

Інші умови вищевказаного Договору, які не зачеплені даною Додатковою угодою, є незмінними і Сторони підтверджують по них свої зобов'язання (п.2 Додаткової угоди №1 до Договору).

07.08.2013р. між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (надалі - Первісний кредитор), КП «КИЇВРЕКЛАМА» (надалі - Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа» (надалі - Боржник), укладено договір №41/08/13 (надалі - Договір №41/08/13).

Відповідно до п.1.1 Договору №41/08/13 Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор набуває права та обов'язки Первісного кредитора за договором від 24.12.2009р. №4/УНД/10-ГУ з усіма додатковими угодами та додатками до нього (надалі - Основний договір), який укладено між Первісним кредитором та Боржником за винятком прав Первісного кредитора за Основним договором, що стосується експлуатаційних потреб Первісного кредитора. Право вимоги, що передається, належить Первісному кредитору на підставі Основного договору.

Права вимоги за Основним договором, вказаними в пункті 1.1 цього Договору, вважаються переданими з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі документів що підтверджують право вимоги до Боржника (надалі - Акт приймання-передачі). Первісний кредитор нараховує та отримує плату передбачену Основним договором - по дату підписання Акту приймання-передачі, а Новий кредитор - з дати підписання Акту приймання-передачі включно і до закінчення строку дії Основного договору. Плата, отримана Первісним кредитором від Боржника до підписання Акту приймання-передачі за період після передачі права вимоги, повинна бути повернута Боржнику відповідно до п.2.2.3 цього Договору.

Договір №41/08/13 набуває чинності з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі документів, передбачених підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 цього Договору і діє до закінчення строку дії Основного договору та повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. Акт приймання-передачі документів підписаний 30.08.2013р.

08.07.2015р. між КП «КИЇВРЕКЛАМА», надалі - Підприємство, Комунальним підприємством «Київський метрополітен», надалі - Балансоутримувач та Товариством з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа», надалі - Організація, підписано Додаткову угоду №2 до Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р., надалі Додаткова угода №2.

Згідно Додаткової угоди №2 сторони домовились, що Організація розміщує спеціальні рекламні конструкції на будівлях (спорудах) Балансоутримувача і сплачує щомісячно Підприємству кошти за право їх розміщення в наступному порядку:

1) вид рекламного засобу - банерна конструкція (пано) на фасаді будівлі; місце розміщення рекламного засобу та розмір - банерна конструкція (пано) на фасаді будівлі інженерного корпусу КМП на вул. В.Васильківській,22; загальна площа наданих рекламо місць кв.м. - 258,72 м2; плата за місяць без ПДВ (грн.) - 26 648,16; плата за місяць з ПДВ (грн) - 31 977,79 грн.;

2) вид рекламного засобу - щит на будівлі; місце розміщення рекламного засобу та розмір - щит на будівлі інженерного корпусу КМП на вул. В.Васильківській,22; загальна площа наданих рекламо місць кв.м. - 56,00 м2; плата за місяць без ПДВ (грн.) - 4 480,00; плата за місяць з ПДВ (грн) - 5 376,00 грн. Всього з ПДВ 37 353,79 грн.

Додаткова угода вважається укладеною та набирає чинності з моменту її належного підписання і скріплення печатками Сторін та погодження Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (п.2 Додаткової угоди №2).

Права і обов'язки, передбачені цією Додатковою угодою, застосовуються до Сторін починаючи з 24 грудня 2014 року та діють до 24 вересня 2015 р. (протягом 9 місяців на підставі частини третьої статті 631 ЦК України) (п.3 Додаткової угоди №2).

За доводами позивача за первісним позовом, відповідачем за первісним позовом в порушення умов Додаткової угоди №2 в повному обсязі надані послуги за період з січня по червень 2015 року оплачено не було. З посиланням на п.5.4 Основного Договору позивач просить стягнути додатково пеню у розмірі 35 834,22 грн., а також на підставі ст.625 Цивільного кодексу України три проценти річних в сумі 1 920,08 грн., інфляційні в розмірі 658,96 грн.

Оцінюючи подані первісним позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить із наступного.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З огляду на викладені норми вбачається, що підставою виникнення зобов'язання та права вимоги його виконання є, зокрема, відповідний договір.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги, КП «КИЇВРЕКЛАМА» має, зокрема, визначити складову заявленої суми та підтвердити факт надання вказаних вище послуг у зазначений період відповідачу за первісним позовом саме на підставі Договору та Додаткової угоди №2, які визначені підставами вимог за первісним позовом.

Так, на підтвердження наявної у відповідача за первісним позовом за вказаним Договором заборгованості позивачем за первісним позовом було надано рахунки №00817 від 08.07.2015р. за період з 24.12.2014р. по 31.12.2014р. в розмірі 9 637,28 грн.; №00812 від 08.07.2015р. за період з 01.01.2015р. по 31.01.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00810 від 08.07.2015р. за період з 01.02.2015р. по 28.02.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00811 від 08.07.2015р. за період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00813 від 08.07.2015р. за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00814 від 08.07.2015р. за період з 01.05.2015р. по 31.05.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00815 від 08.07.2015р. за період з 01.06.2015р. по 30.06.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00816 від 08.07.2015р. за період з 01.07.2015р. по 31.07.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00873 від 03.08.2015р. за період з 01.08.2015р. по 31.08.2015р. в розмірі 37 353,79 грн.; №00981 від 02.09.2015р. за період з 01.09.2015р. по 23.09.2015р. в розмірі 28 650,36 грн.

Також, позивачем за первісним позовом надано акти приймання-передачі до Договору №4/УНД/10-ГУ на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва від 24.12.2009р., а саме №817 від 31.07.2015р. на суму 9 637,28 грн., №812 від 31.07.2015р. на суму 37 353,79 грн., №810 від 31.07.2015р. на суму 37 353,79 грн., №811 від 31.07.2015р. на суму 37 353,79 грн., №813 від 31.07.2015р. на суму 37 353,79 грн., №814 від 31.07.2015р. на суму 37 353,79 грн., №815 від 31.07.2015р. на суму 37 353,79 грн., №816 від 31.07.2015р. на суму 37 353,79 грн., №873 від 31.08.2015р. на суму 37 353,79 грн., №981 від 23.09.2015р. на суму 28 650,36 грн.

Водночас, господарський суд зазначає, що вказані акти прийому-виконання за період з 24.12.2014р. по 23.09.2015р. не підписані відповідачем за первісним позовом та не скріплені початковою відповідача за первісним позовом, а рахунки не містять відомостей про їх вручення або направлення на адресу відповідача за первісним позовом.

Одночасно, підставою для складання як перелічених вище рахунків так й актів приймання-передачі позивачем за первісним позовом визначено Договір.

Як встановлено судом, Договір підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками вступив в силу з дати його погодження в Головному управлінні транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - 24.12.2009р. і діяв протягом п'яти років, тобто до 24.12.2014р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Позивачем за первісним позовом до матеріалів справи не надано доказів вручення чи направлення на адресу відповідача актів прийому-передачі в спірний період та рахунків-фактур з моменту отримання яких умови пункти 3.1.2 та 3.1.3 Договору пов'язують відлік строку на оплату послуг. При цьому, суд відзначає, що вказані документи складено позивачем за первісним позовом після спливу терміну дії Договору.

Одночасно, звертаючись із зустрічним позовом ТОВ «Федя-Медіа» про визнання недійсною Додаткової угоди №2 від 08.07.2015р. до Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р., позивач за зустрічним позовом вказує на те, що відповідач за зустрічним позовом станом на дату її укладання не був власником місця, переданого останнім за спірним договором. Також, позивач за зустрічним позовом вказує на сплив строк дії Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р. на момент підписання між сторонами Додаткової угоди №2, посилається на неправильне сприйняття фактичних обставин цього правочину, що вплинуло на його волевиявлення.

Надавши правову кваліфікацію відносинам сторін суд виходить із наступного.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, у такий спосіб, як визнання правочину недійсним.

Аналогічно, згідно з частиною другою статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права і законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, в тому числі, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Із наявних у справі матеріалів слідує, що Договір №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р. припинив свою дію 24.12.2014р. у зв'язку із спливом терміну на який його було укладено. Умов автоматичного продовження (пролонгації) строку дії вказаний Договір не містить.

Спірна Додаткова угода №2 укладена 08.07.2015р. між КП «КИЇВРЕКЛАМА», Комунальним підприємством «Київський метрополітен» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа» 08.07.2015р., тобто після припинення дії Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р.

Як встановлено судом, пунктом 1 спірної Додаткової угоди №2 сторонами визначено, що Організація розміщує спеціальні рекламні конструкції на будівлях (спорудах) Балансоутримувача і сплачує щомісячно Підприємству кошти за право їх розміщення в наступному порядку: 1. вид рекламного засобу - банерна конструкція (пано) на фасаді будівлі; місце розміщення рекламного засобу та розмір - банерна конструкція (пано) на фасаді будівлі інженерного корпусу КМП на вул. В.Васильківській,22; загальна площа наданих рекламо місць кв.м. - 258,72 м2; плата за місяць без ПДВ (грн.) - 26 648,16; плата за місяць з ПДВ (грн) - 31 977, 79 грн.; 2. вид рекламного засобу - щит на будівлі; місце розміщення рекламного засобу та розмір - щит на будівлі інженерного корпусу КМП на вул. В.Васильківській,22; загальна площа наданих рекламо місць кв.м. - 56, 00 м2; плата за місяць без ПДВ (грн.) - 4 480, 00; плата за місяць з ПДВ (грн) - 5 376,00 грн. Всього з ПДВ 37 353, 79 грн.

Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про рекламу» реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг є зовнішньою рекламою. За приписом ст. 2 Закону відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України регулює вказаний закон.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядком розміщення реклами на транспорті комунальної власності м.Києва, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 28.12.2005р. № 2430, надалі - Порядок, регулюються правовідносини, що виникають між Головним управлінням транспорту, зв'язку та інформатизації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як уповноваженого власником органом, рекламодавцями та підприємствами транспорту (Балансоутримувачами) у зв'язку з розміщенням реклами на майні підприємств транспорту комунальної власності м. Києва.

Відповідно до п. 1.2 Порядку погодження на розміщення реклами на транспорті (далі Погодження) - документ, який засвідчує згоду Головного управління транспорту, зв'язку та інформатизації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як уповноваженого власником органу на розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва. Погодження оформлюється Балансоутримувачем в частині, що засвідчує відповідність розміщення реклами та/або спеціальної конструкції вимогам безпеки, правилам дорожнього руху, технічним умовам підприємства транспорту, цьому Порядку та Головним управлінням транспорту, зв'язку та інформатизації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в частині істотних умов (що стосуються використання майна) договору на розміщення реклами.

Додаткова угода №2 є відмінною за суб'єктним складом сторін від Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р., а саме є трьохстороннім правочином укладеним між КП «КИЇВРЕКЛАМА», Комунальним підприємством «Київський метрополітен», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа».

Згідно з п.1.3 Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 N 37/6253, визначено, що КП "Київреклама" це комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Головному управлінню з питань реклами та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та Статутом підприємства.

Так, у відповідності до зазначених норм, слідує що 08.07.2015р. за своєю правовою природою 08.07.2015р. між сторонами було укладено новий договір, що регулює правовідносини щодо розміщення зовнішньої реклами, необхідною умовою укладання якого є наявність виданого робочим органом (Департаментом містобудування і архітектури) дозволу на розміщення зовнішньої реклами, згоди Головного управління транспорту, зв'язку та інформатизації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як уповноваженого власником органу на розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва у формі відповідного погодження.

Судом встановлено, що 24.12.2009р. Головним управління транспорту виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) ТОВ «Федя-Медіа» було надано погодження №561/тр-к на розміщення реклами на транспорті комунальної власності м.Києва КП «Київський метрополітен» терміном дії 60 (шістдесят) місяців на щиті будівлі станції «Площа Льва Толстого» (56,0 кв.м.) та банерній конструкції (пано) на фасаді будівлі станції «Площа Льва Толстого» (258,72 кв.м).

Інших документів, які б свідчили про наявність чинного, у тому числі станом на 08.07.2015р., дозволу отриманого позивачем за зустрічним позовом у період з січня по вересень 2015 року матеріали справи не містять.

Частинами першою та другою статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, у статті 204 Цивільного кодексу України проголошується презумпція правомірності правочину. Така презумпція може бути спростована у двох випадках.

По-перше, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

По-друге, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Отже, законодавець розмежовує правочини, недійсність яких прямо передбачена законом (нікчемні правочини), та оспорюванні правочини, тобто ті, які можуть бути визнані судом недійсними на вимогу заінтересованої особи.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, вирішуючи спори про визнання договорів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими Закон пов'язує визнання їх недійсними та настання відповідних наслідків, а саме відповідність змісту договору вимогам закону, моральним засадам суспільства, правоздатність сторін договору, у чому конкретно полягає неправомірність та інші обставини, що є істотними для правильного вирішення спору.

Згідно з частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами частини першої статті 207 Господарського кодексу України судом може бути визнане недійсним повністю або частково господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Отже, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

За приписами статті 207 Цивільного кодексу України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Долучені відповідачем за зустрічним позовом акти прийому-виконання за період з 24.12.2014р. по 23.09.2015р. не містять підписів позивача за зустрічним позовом та не скріплені початковою останнього, також матеріали справи не містять доказів отримання чи сплати позивачем за зустрічним позовом рахунків.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи встановлені судом обставини під час розгляду справи, та зважаючи на те, що Додаткова угода №2 за своєю правовою природою є новим договором що регулює правовідносини щодо розміщення зовнішньої реклами з порушенням наведених норм Закону України «Про рекламу», Порядку розміщення реклами на транспорті комунальної власності м.Києва, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 28.12.2005р. № 2430, то за таких обставин зустрічні позовні вимоги ТОВ «Федя Медіа» до КП «КИЇВРЕКЛАМА» обґрунтовані та підлягають задоволенню. У зв'язку з чим слід визнати недійсною з моменту підписання укладену додаткову угоду №2 від 08.07.2015р. до Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р., укладену між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА», Комунальним підприємством «Київський метрополітен», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа».

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18 обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним є те, що у зв'язку з задоволенням зустрічного позову виключатиметься часткове чи повне задоволення первісного позову.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на встановлені обставини справи, визнання визнати недійсною додаткової угоди №2 від 08.07.2015р. до Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р. на підставі якої позивачем за первісним позовом проведено нарахування заборгованості в розмірі 337 531, 22 грн., штрафних санкцій, інфляційних та 3% річних, суд відмовляє у задоволені вимог позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом основного боргу в сумі 337 531, 22 грн.. В задоволені решти позовних вимог КП «КИЇВРЕКЛАМА» в частині стягнення з відповідача за первісним позовом пені в сумі 35 834, 22 грн., індекс інфляції в сумі 658, 96 грн. та 3% річних в сумі 1920, 08 грн., суд також відмовляє, оскільки останні є похідними, від заявлених вимог.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в частині первісного позову та витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються на позивача за первісним позовом КП «КИЇВРЕКЛАМА».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 22, 60, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА» відмовити повністю.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа» задовольнити повністю.

3. Визнати недійсною з моменту підписання укладену між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА», Комунальним підприємством «Київський метрополітен», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа» додаткову угоду №2 від 08.07.2015р. до Договору №4/УНД/10-ГУ від 24.12.2009р.

4. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВРЕКЛАМА» (04070, м. Київ, вул. Боричів узвіз, 8; ідентифікаційний код 26199714) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Федя-Медіа» (04050, м. Київ, вул. Мельникова,12; ідентифікаційний код 36800696) судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 25.01.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко