УХВАЛА

25 січня 2016 року Справа № 29/5014/3302/2012

Розглянувши скаргу відповідача на дії органу Державної виконавчого служби № 26/12 від 20.11.2015 у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Луганськ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Лисичанський склозавод Пролетарій, м. Лисичанськ Луганської області

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Державної казначейської служби України у м. Лисичанськ Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області.

про стягнення 5077309 грн. 44 коп.

Орган виконання рішення Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Суддя господарського суду Луганської області Голенко І.П.

Секретар судового засідання помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - ОСОБА_2, начальник юридичного відділу, довіреність від 28.05.2015 № 665 (НОМЕР_1, виданий 3МВМ Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області);

від третьої особи - представник не прибув;

від органу виконання судового рішення - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Відповідач звернувся зі скаргою на дії Державної виконавчої служби та просить суд:

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012;

- визнати незаконним рішення постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 від 03.11.2015 про відкриття ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012;

- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 від 03.11.2015 про відкриття ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012.

В обгрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що на даний час діяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного теріторіального управління юстиції у Луганській області щодо реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) припинено згідно із п. 1 постанови Кабінету Мінстрів України від 21.01.2015 № 17 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції".

Заявником зазначено про те, що в порушення ч. 4 ст. 36 закону України "Про виконавче провадження" та пп. 3.4.3 п. 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, старшим виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012, без врахування наданої судом розстрочки.

11.01.2016 відповідачем надано суду заяву про уточнення позовних вимог від 30.12.2015 № 26/12, в якій він просить з метою виправлення помилки, допущеної при формулюванні позовних вимог у скарзі від 20.11.2015 № 26/12, викласти їх в наступній редакції:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 від 03.11.2015 про відкриття ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012.

Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову (абз. 1 п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

В абзаці 2 п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України зазначено, що у вирішенні питань, які виникають у розгляді заяв учасників виконавчого провадження (заявників), до них мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до абз.1 п.п. 3.12 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Судом вказана заява відповідача у справі розцінена як заява про зміну предмету скарги та прийнята судом до розгляду як така, що подана до початку розгляду господарським судом скарги по суті.

Таким чином, остаточними вимогами за скаргою є:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 від 03.11.2015 про відкриття ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012.

Позивач, третя особа та орган виконання судового рішення правом на участь своїх представників в судовому засіданні не скористалися, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Разом з тим, від позивача у справі надійшли письмові пояснення від 05.01.2016 № 05-05-00027, в яких він зазначив, що вважає дії органу виконання судового рішення в частині відкриття виконавчого провадження такими, що відповідають законодавству України. Крім того, він подав клопотання про розгляд скарги без участі його повноважного представника (а.с. 174), яке судом задоволено.

Представник відповідача підтримав вимоги за скаргою з урахуванням поданих змін у повному обсязі.

Орган виконання судового рішення надав заперечення від 22.01.2016 № 226/02.2-30/8, в яких зазначив, що вимоги за скаргою є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на день відкриття виконавчого провадження державний виконавець не був обізнаний про надання розстрочення виконання судового рішення. Тому, 19.11.2015 після отримання від відповідача ухвали суду про розстрочення виконання судового рішення було зупинено виконавче провадження. У запереченнях міститься клопотання про розгляд скарги без їх представника, яке судом задоволено.

Розглянувши матеріали скарги та інші надані учасниками судового процесу документи, вислухавши представника відповідача, який прийняв участь у судовому засіданні, суд, встановивши фактичні обставини за доводами скаржника, дійшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі №29/5014/3302/2012 задоволено повністю позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області до ОСОБА_1 акціонерного товариства Лисичанський склозавод Пролетарій про стягнення 5077 309 грн. 44 коп., стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість по орендній платі в сумі 4861821 грн. 03 коп., пеню в сумі 204 843 грн. 80 коп., 3 % річних в сумі 10 644 грн. 61 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 60117 грн. 45 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2013 рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Луганської області було видано наказ від 17.06.2013.

Ухвалою суду від 05.08.2013 надано ОСОБА_1 акціонерному товариству Лисичанський склозавод Пролетарій розстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012:

- в частині стягнення з відповідача в доход Державного бюджету України залишку заборгованості у сумі 3077190 грн. 49 коп., з урахуванням часткового добровільного виконання рішення суду у сумі 2000118 грн. 95 коп., на 60 календарних місяців шляхом сплати рівними частинами, починаючи з 01.10.2013 по 30.09.2018 включно у розмірі 51286 грн. 51 коп. щомісячно;

- в частині стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 60117 грн. 45 коп. на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області на 36 календарних місяців шляхом сплати рівними частинами, починаючи з 01.10.2013 по 30.09.2016 включно у розмірі 1669 грн. 93 коп. щомісячно.

Ухвалою суду від 28.10.2013 визнано наказ господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення боргу з орендної плати в сумі 2047813 грн. 98 коп., штрафних санкцій в сумі 3591 грн. 47 коп., судового збору в сумі 1669 грн. 93 коп.

Ухвалою суду від 19.10.2015 заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області № 10-05-01367 від 25.08.2015 про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013 задоволено, строк предявлення наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013 поновлено та встановлено до 19 жовтня 2016 року. Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Луганській області видано дублікат наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013.

28.10.2015 позивач звернувся до органу виконання судового рішення із заявою від 28.10.2015 № 10-05-01826 про прийняття наказу суду до виконання, додавши до неї копію рішення у цій справі, ухвалу суду про поновлення строку предявлення наказу до виконання та дублікат наказу суду (а.с. 175).

03.11.2015 постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області відкрито виконавче провадження № 49209409 з виконання дублікату судового наказу за прийнятим у цій справі рішенням та надано час для добровільного виконання рішення суду.

18.11.2015 до органу виконання судового рішення відповідачем було надано лист № 1580 разом з ухвалою суду від 05.08.2013, якою надано ОСОБА_1 акціонерному товариству Лисичанський склозавод Пролетарій розстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012 (а.с. 135). Вказані документи отримані відповідним органом 18.11.2015.

19.11.2015 на підставі поданої ухвали суду про надання розстрочення судового рішення державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, посилаючись на п. 13 ч. 1 ст. 37 та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Стаття 1212 Господарського процесуального кодексу України передбачає звернення до суду із скаргами на конкретні дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 №14 у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Статтею 121-2 «оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби» Господарський процесуальний кодекс України було доповнено згідно Закону України від 21.06.2001 № 2539-ІІІ. У звязку з прийняттям даного Закону та з метою правильного і однакового застосування розділу ХІV Господарського процесуального кодексу України щодо порядку виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів Пленумом Вищого господарським судом України видано розяснення, викладені у постанові від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

В пункті 9.13 даної постанови вказується, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

У відповідності зі ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на усій території України.

Згідно із ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У пункті 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) також вказано, що заява про відкриття виконавчого провадження подається до органу ДВС у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа, в якій у разі наявності можуть зазначатися номер мобільного телефону, факсу (телефаксу), адреса електронної пошти.

Стаття 18 Закону України "Про виконавче провадження" містить вимоги до виконавчого документу, а саме у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Частинами 1-2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.10.2015 позивач (стягувач) звернувся до органу виконання судового рішення із заявою від 28.10.2015 № 10-05-01826 про прийняття наказу суду до виконання, додавши до неї копію рішення у цій справі, ухвалу суду про поновлення строку предявлення наказу до виконання та дублікат наказу суду. Зазначена заява з додатком була отримана Головним територіальним управління юстиції у Луганської області 28.10.2015 (а.с. 175).

На підставі наданих документів, враховуючи наведені вище приписи законодавства, державним виконавцем обґрунтовано винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2015 № 49209409 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 17.06.2013 № 29/5014/3302/2012 про стягнення з ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" в доход Державного бюджету України заборгованості по орендній платі в сумі 4861821 грн. 03 коп., пені в сумі 204843 грн. 80 коп., 3 % річних в сумі 106444 грн. 61 коп., витрат зі сплати судового збору в сумі 60117 грн. 45 коп.

Таким чином, доводи скаржника про порушення державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови вимог ч. 4 ст. 36 закону України "Про виконавче провадження" та пп. 3.4.3 п. 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень судом відхиляються.

Заявник у поясненнях від 18.12.2015 № 26/12 зазначає про обізнаність державного виконавця про ухвалу щодо надання розстрочення виконання рішення, посилаючись на постанову про скасування процесуального документу від 18.11.2013 ВП № 40063407.

Зі змісту вказаного документа вбачається те, що в матеріалах зазначеного виконавчого провадження знаходиться ухвала господарського суду Луганської області від 05.08.2013 № 29/5014/3302/2012 про надання розстрочки ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій".

Проте, судом встановлено, що виконавче провадження № 40063407 знаходиться в м. Луганську, тобто на території, що непідконтрольна українській владі (лист Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 09.06.2015 № 9908/6/2, а.с. 77-79).

Тому, доводи заявника в цій частині судом також відхиляються.

Таким чином, на дату відкриття виконавчого провадження № 49209409 у державного виконавця була відсутня ухвала суду про надання розстрочки, у зв"язку з ненаданням вказаної ухвали стягувачаем до органу виконання судового рішення.

Разом з тим, згідно із п. 13 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

За приписами ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Так, відповідачем у справі до органу виконання судового рішення було направлено лист від 18.11.2015 № 1580, до якого додано ухвалу суду від 05.08.2013, якою надано ОСОБА_1 акціонерному товариству Лисичанський склозавод Пролетарій розстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012 (а.с. 135). Вказані документи отримані органом Державної виконавчої служби 18.11.2015, тобто вже після відкриття виконавчого провадження № 49209409.

19.11.2015 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 49209409 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 17.06.2013 № 29/5014/3302/2012, посилаючись на п. 13 ч. 1 ст. 37 та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання заявника на те, що на даний час діяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного теріторіального управління юстиції у Луганській області щодо реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) припинено згідно із п. 1 постанови Кабінету Мінстрів України від 21.01.2015 № 17 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", судом відхиляються з огляду на те, що на даний час згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відділ примусовго виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області не є припиненим та не перебуває в стані припинення, а тому виконує свої функції згідно із нормами чинного законодавства.

За вищенаведених обставин доводи скаржника слід визнати неправомірними, оскільки відсутні підстави для визнання незаконними дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012 та визнання недійсною постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 від 03.11.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП № 49209409 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 29/5014/3302/2012 від 17.06.2013, що був виданий на виконання рішення господарського суду Луганської області від 21.02.2013 у справі № 29/5014/3302/2012. Тому у задоволенні скарги № 26/12 від 20.11.2015 з урахування поданих змін слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України , суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Лисичанський склозавод Пролетарій на дії органу Державної виконавчого служби № 26/12 від 20.11.2015 відмовити повінстю.

СуддяОСОБА_4

Надр. 5 прим.

1- до справи

2 - позивачу за адресою м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Леніна, 32А, рекомендованим листом з повідомленням

3 відповідачу за адресою м. Лисичанськ Луганської області, вул. Мічуріна, 1, рекомендованим листом з повідомленням

4 третій особі за адресою: м. Лисичанськ Луганської області, вул. Комсомольська, 9, рекомендованим листом з повідомленням

5 ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганської області за адресою м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Єгорова, 22, рекомендованим листом з повідомленням