ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.01.2016р. Справа № 905/3027/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МН-Строй, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк

про стягнення 49 634 грн. 57 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №5 від 31.12.2015 року.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 20.01.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 104а) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю МН-Строй, м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк, про стягнення заборгованості за договором підряду №7161 від 25.06.2014 року в сумі 22 863 грн. 10 коп., штрафу в сумі 24 059 грн. 40 коп., інфляційних втрат у сумі 6 401 грн. 66 коп., пені в сумі 5 712 грн. 64 коп., а всього 59 036 грн. 80 коп.

Ухвалою суду від 10.11.2015р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 26.11.2015р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 26.11.2015р. господарським судом Донецької області було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 25.01.2016р.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувались перерви з 26.11.2015р. по 15.12.2015р., з 15.12.2015р. по 12.01.2016р., з 12.01.2016р. по 20.01.2016р.

26.11.2015р. через канцелярію суду позивач надав заяву № 752 від 24.11.2015р. про зменшення позовних вимог в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду №7161 від 25.06.2014 року в сумі 8 011 грн. 80 коп., штрафу в сумі 26 706 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 6 858 грн. 93 коп., пені в сумі 8 057 грн. 84 коп., а всього 49 634 грн. 57 коп.

Суд розглядає позов з урахуванням наданої заяви.

26.11.2015р. через канцелярію суду відповідач надав зустрічну позовну заяву, згідно якої просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МН-Строй, м. Дніпропетровськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк за порушення умов договору 30 % річних від суми отриманої передоплати за весь час прострочення у розмірі 48 050 грн. 82 коп.

Ухвалою суду від 26.11.2015р. зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл», м. Донецьк (вх. № 20883/15 від 26.11.2015р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МН-Строй», м. Дніпропетровськ про стягнення 48 050 грн. 82 коп. і додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст. 63 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за вказаним договором щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 610, 611, 853 Цивільного кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 26.11.2015р., 15.12.2015р. та 12.01.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору підряду №7161 від 25.06.2014 року із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафу, пені та інфляційних втрат. Про судове засідання 20.01.2016р. позивач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про оголошення перерви по справі від 12.01.2016р., однак у засідання суду представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у свою чергу у судових засіданнях 26.11.2015р., 15.12.2015р., 12.01.2016р. та 20.01.2016р. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилався на невиконання позивачем своїх зобовязань за договором підряду №7161 від 25.06.2014 року, а саме ненадання повного комплекту, належним чином оформленої документації, виконання позивачем робіт не на всю суму передоплати. Також відповідач посилався на право передбачене п. 8.4 договору підряду №7161 від 25.06.2014 року притримати суму оплати у розмірі 3% від договірної ціни, а саме 8 011 грн. 80 коп. на строк гарантійних зобовязань. 26.11.2015р. через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Український рітейл (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю МН-Строй (далі підрядник) був укладений договір підряду № 7161 від 25.06.2014р. (далі за текстом Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених договором, підрядник приймає на себе зобовязання своїми силами та матеріалами, виконати роботи «Будівництво стоянки для парковки автотранспорту» за адресою: м. Першотравенск, вул. Карла Маркса, 13а в обумовлений договором строк, а замовник зобовязується надати підряднику місце для проведення робіт, прийняти та оплатити роботи на умовах договору.

Відповідно до п.4.1. договору, загальна сума договору складає 240 594 грн. 00 коп. у тому числі ПДВ 40 099 грн. 00 коп. та визначається загальною вартістю виконуваних по договору робіт (узгоджених сторонами в комерційній договірній ціні), а також вартістю матеріалів, використовуваних при виконанні робіт та придбаних підрядником.

Додатковою угодою №1 від 13.10.2015р. до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р. сторони погодили внести зміни до п. 4.1, згідно якої загальна сума договору складає 267 059 грн. 97 коп. у тому числі ПДВ 44 510 грн. 00 коп. та визначається загальною вартістю виконуваних по договору робіт (узгоджених сторонами в комерційній договірній ціні), а також вартістю матеріалів, використовуваних при виконанні робіт та придбаних підрядником.

Як визначено п. 4.4 договору, оплата по договору здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок підрядника, зазначений в договорі, в порядку вказаному та узгодженому сторонами графіку фінансування.

Графіком фінансування робіт до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р., визначено наступний порядок оплати робіт:

- Передоплата -50%, від договірної ціни, протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору підряду у сумі 120 297 грн. 00 коп.

- Залишок, протягом 7 календарних днів по закінченню підписання акту виконаних робіт у сумі 120 297 грн. 00 коп.

Згідно з п. 11.6, договір вступає у дію з дня його підписання та діє до 31.12.2014 року, а в частині розрахунків та гарантійних обовязків до повного виконання сторонами своїх обовязків.

Додатковою угодою від 31.12.2014р. до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р. сторони погодили внести зміни до п. 11.6, згідно якої договір вступає у дію з дня його підписання та діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків та гарантійних обовязків до повного виконання сторонами своїх обовязків.

Додатковою угодою №1 від 13.10.2015р. до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р. сторони домовились про те, що в порядку та на умовах, визначених договором та додатковою угодою, підрядник приймає на себе зобовязання своїми силами та матеріалами, додатково виконати роботи з ремонту та монтажу обєкта замовника за адресою: - м. Першотравенск, вул. Карла Маркса, 13 в обумовлений додатковою угодою строк, а замовник зобовязується прийняти та оплатити додаткові роботи на умовах договору та додаткової угоди. Загальна вартість додаткових робіт, обумовлених у пункті 1 додаткової угоди складає 26 465 грн. 97 коп., у тому числі ПДВ 4 411 грн. 00 коп. та визначається загальною вартістю виконуваних по додатковій угоді, узгоджених сторонами в комерційній договірній ціні та технічному завданні додаткових робіт, а також вартістю матеріалів, використовуваних при виконанні робіт та придбаних підрядником за рахунок останнього.

Графіком фінансування додаткових робіт до додаткової угоди №1 від 13.10.2015р. до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р., визначено наступний порядок оплати додаткових робіт:

- Оплата -100%, за вирахуванням п.2 даного графіка, протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Сума згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт, але не більше суми додаткової угоди.

- Пункт 8.4 договору 3% від суми договірної ціни, протягом 3-х банківських днів по закінченню строку гарантійних зобовязань на підставі рахунку підрядника у сумі 8 011 грн. 80 коп.

Замовником, на виконання умов договору та на підставі рахунку № СФ-0000084 від 25.06.2014р., шляхом безготівкового переказу було здійснено передоплату у сумі 120 297 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 28.08.2014р.

Замовником, на виконання умов додаткової угоди № 1 від 13.10.2015р. до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р. та на підставі рахунку-фактури № СФ-00303 від 20.10.2015р., шляхом безготівкового переказу було здійснено оплату у сумі 11 910 грн. 64 коп., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 29.10.2015р.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором підряду № 7161 від 25.06.2014р. та додатковою угодою № 1 від 13.10.2015р. на загальну суму 140 219 грн. 44 коп. підтверджується наступними актами на виконання будівельно-монтажних робіт:

- Акт на виконання будівельно-монтажних робіт №1 на суму 113 753 грн. 47 коп., у тому числі ПДВ 18 958 грн. 91 коп.;

- Акт №2 виконаних додаткових будівельно-монтажних робіт на суму 26 465 грн. 97 коп., у тому числі ПДВ 4 411 грн. 00 коп.

Вказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

При цьому, суд звертає увагу на те, що підписані сторонами акти не містять дати його підписання сторонами.

Відповідач, у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що вищенаведені акти виконаних робіт були підписані 29.10.2015р. Даний факт не спростований позивачем.

З огляду на викладене, враховуючи те, що іншої дати сторонами не було зазначено, суд дійшов висновку про те, що спірні акти виконання робіт були підписані 29.10.2015р.

Крім того, необхідно зазначити, що акт на виконання будівельно-монтажних робіт №2 на суму 29 406 грн. 63 коп., у тому числі ПДВ 4 901 грн. 11 коп., який надано позивачем разом з позовною заявою, судом не приймається до уваги, оскільки на останньому відсутній підпис уповноваженої особи замовника та штамп підприємства замовника. Крім того, згідно заяви позивача №752 від 24.11.2015р. про зменшення позовних вимог, сума за даним актом не входить до суми позовних вимог.

Таким чином, судом встановлено, що замовником залишилось не оплаченими роботи на суму 8 011 грн. 80 коп., що відповідно до графіку фінансування додаткових робіт до додаткової угоди №1 від 13.10.2015р. до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р. повинно бути сплачено протягом 3-х банківських днів по закінченню строку гарантійних зобовязань.

Відповідно до п.8.1 договору, підрядник зобовязаний за власний рахунок та своїми силами усунути недоліки (дефекти), несправності, виявлені за результатами робіт на протязі гарантійного строку який складає 1 рік з моменту приймання виконаних робіт.

Граничним строком оплати виконаних робіт, встановленим графіком фінансування додаткових робіт до додаткової угоди №1 від 13.10.2015р. до договору підряду № 7161 від 25.06.2014р., за актом №2 виконаних додаткових будівельно-монтажних робіт є 29.10.2016р.

Проаналізувавши укладений сторонами договір підряду № 7161 від 25.06.2014р., суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у позивача для стягнення суми 8 011 грн. 80 коп., оскільки граничний строк оплати за даною сумою ще не настав, а тому вказані вимоги є необґрунтовані.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт, а тому він не може вважатися боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором підряду № 7161 від 25.06.2014р. у сумі 8 011 грн. 80 коп. не обґрунтованими та не доведеними матеріалами справи, отже, такими, що не підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача пені виходячи з суми боргу в розмірі 22 863 грн. 10 коп., яка була зазначена позивачем у вимозі № 122 від 18.02.2015р. за період з 04.03.2015р. по 12.10.2015р. у сумі 8 057 грн. 84 коп.

Оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Пунктом 7.2.1. договору передбачено, що за несвоєчасне здійснення остаточного розрахунку (п.4.4) замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, з матеріалів справи не вбачається порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт та не надано належних доказів направлення вимоги № 122 від 18.02.2015р., а саме опису вкладення поштового відправлення, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 8 057 грн. 84 коп. суд вважає не обґрунтованими та не доведеними матеріалами справи, отже, такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт виходячи з суми боргу в розмірі 22 863 грн. 10 коп., яка була зазначена позивачем у вимозі № 122 від 18.02.2015р. за період з 01.03.2015р. по 01.10.2015р. у розмірі 6 858 грн. 93 коп.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлена відсутність порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 6 858 грн. 93 коп. суд вважає не обґрунтованими та не доведеними матеріалами справи, отже, такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення штраф за необґрунтовану відмову від свого зобовязання в сумі 26 706 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до п. 7.3 договору, у разі необґрунтованої відмови однією з сторін від своїх зобовязань по договору винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 10 % від суми договору.

Дослідивши матеріали справи, судом не було встановлено доказів невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором підряду № 7161 від 25.06.2014р., або доказів наявності очевидних підстав вважати, що сторона не виконує свої зобовязання в повному обсязі або у встановлений строк, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 26 706 грн. 00 коп. суд вважає не обґрунтованими та не доведеними матеріалами справи, отже, такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 546, 549, 610, 612, 615, 625, 629, 837 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю МН-Строй, м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м. Донецьк, про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду №7161 від 25.06.2014 року в сумі 8 011 грн. 80 коп., штрафу в сумі 26 706 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 6 858 грн. 93 коп., пені в сумі 8 057 грн. 84 коп., відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 20.01.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко