КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа№ 910/15302/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача:Кирищук В.П.-представник;

Від відповідача: Борковська І.В. - представник;

Від третьої особи: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Київенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015

у справі № 910/15302/15 (суддя Смирнова Ю.М.)

За позовом Публічного акціонерного товариства „Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Щекавиця-Центр"

третя особа Обєднання співвласників багатоквартирного будинку „Щекавиця"

про стягнення 63 558,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Щекавиця-Центр" про стягнення 63 558,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 було залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Щекавиця".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 у справі №910/15302/15 в позові Публічного акціонерного товариства „Київенерно" було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення місцевого Господарського суду та прийняти нове, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Київенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Щекавиця-Центр" задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Київенерго" у справі №910/15302/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 було повернуто Публічному акціонерному товариству „Київенерго" апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 у справі №910/15302/15 на підставі п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство „Київенерго" повторно звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Київенерго" передано для розгляду головуючому судді (судді-доповідачу) Отрюху Б.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Київенерго" у справі № 910/15302/15 сформовано колегію суддів у складі: Головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2015 відновлено пропущений строк подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 22.12.2015.

22.12.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представників, яке колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

22.12.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

Представник третьої особи в судове засідання 22.12.2015 не з'явився, проте в судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неявкою представника третьої особи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 21.01.2016.

В судовому засіданні 21.01.2016 учасники судового процесу надали пояснення по справі.

Представники третьої особи у вказане судове засідання не з'явилися, проте подали клопотання про розгляд справи без участі їхніх представників, яке колегія суддів оглянула задовольнила та долучила до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників третьої особи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.09.2009 між Публічним акціонерним товариством „Київенерго" (енергопостачальна організація, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Фірма "Астарта-Центр", в подальшому перейменоване на Товариство з додатковою відповідальністю "Щекавиця-Центр" (абонент, відповідач) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №250836 (надалі - договір). Предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (п.1.1), енергопостачальна організація зобов'язалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до договору (п.2.2.1); абонент зобов'язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку №1, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п.2.3.1), цей договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2009 (п. 8.1.), договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4).

Додатками №1, №3, № 4 до договору № 250836 сторони погодили обсяги постачання теплової енергії, тарифи та порядок розрахунків за договором.

Згідно з п. 2 додатку 4 до договору, абонент зобов'язаний до початку розрахункового періоду (місяця) сплачувати енергопостачальній компанії вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 5 додатку 4 до договору, абонент зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ).

В своїх поясненнях позивач стверджує, що відповідач не виконав умови договору, внаслідок чого за період з 01.12.2014 по 01.04.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка становить 49380,95 грн., що підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії, обліковими картками (табуляграмами) та розрахунком основного боргу за спожиту теплову енергію.

Зі зміст укладеного договору, вбачається, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 ГК України).

Згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009, за договором № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 обслуговувався багатоквартирний будинок по вул. Щекавицька, 30/39.

19.11.2014 ТДВ „Щекавиця-Центр" звернулося до ПАТ "Київенерго" з проханням розірвати чинні договори про надання послуг, а зокрема договір № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009. Вказане повідомлення було отримано ПАТ „Київенерго" 24.11.2014.

В подальшому, ТДВ „Щекавиця-Центр" зверталося до ПАТ "Київенерго" з проханням розірвати договори про надання послуг, а зокрема договір № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 неодноразово.

Такі звернення відповідача були пов'язані зі зміною балансоутримувача будинку по вул. Щекавицька, 30/39.

Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 23.12.2014 багатоквартирний будинок по вул. Щекавицька, 30/39 було передано ТДВ "Щекавиця-Центр" на баланс ОСББ „Щекавиця", зразок якого є в наявності у позивача.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2009 і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 628, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач вчасно, повідомив позивача про припинення 31.12.2014 договору № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009, то відповідно починаючи з 01.01.2015 правовідносини сторін по цьому договору є припиненими.

Посилання позивача на неможливість припинення подачі теплової енергії у житловий будинок не спростовують факту закінчення строку дії договору. Позивач не позбавлений права заявити вимоги про стягнення вартості теплової енергії, спожитої після закінчення строку дії договору з відповідачем, з фактичного споживача. Що ж до порушення відповідачем умов припинення подачі теплової енергії, зокрема п.1.4 додатку 7 до договору, які на думку позивача мали місце, то суд відзначає, що на момент обстеження енергопостачальною організацією (січень 2015 року) відповідач вже не був балансоутримувачем будинку, і доступу до приміщень, переданих ОСББ не мав.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за грудень місяць 2014 року, то суд зазначає про те, що станом на 01.01.2015 року сальдо розрахунків за теплову енергію на користь позивача становило 7055,04 грн., що підтверджується відповідним актом звірки взаєморозрахунків за теплову енергію за договором. Вказана суму була повністю сплачена ТДВ „Щекавиця-Центр", за платіжними дорученнями №12 від 27.01.2015 на суму 4055,04 грн. та №32 від 20.02.2015 на суму 3 000,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача за грудень місяць 2014 року за договором № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 була повністю сплачена ще до звернення позивача 15.06.2015 з позовом до Господарського суду міста Києва, а нарахування позивачем будь-яких платежів за договором після його припинення (з 01.01.2015 року) є безпідставним, як, і безпідставним є нарахування пені, 3% та інфляційних втрат а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимого в повному обсязі.

Заперечення та доводи скаржника які містяться в матеріалах справи, та апеляційній скарзі з цього приводу не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є необґрунтованими та не приймаються колегією суддів.

З огляду на наведене, враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Київенерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 у справі № 910/15302/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15302/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко