РІШЕННЯ

28 січня 2016 року Справа № 913/1141/15

Провадження № 9/913/1141/15

за позовом Приватного підприємства "ДЕН", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська Фабрика "А.В.К." м. Луганськ", м. Луганськ

про стягнення 363334 грн. 31 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 01.10.2015,

від відповідача представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивач, Приватне підприємство «ДЕН» (далі ПП «ДЕН») звернувся до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кондитерська Фабрика «А.В.К.» (далі ПАТ «КФ «А.В.К.») про стягнення 363334,31 грн., з яких:

- 181353,41 грн. - заборгованість за виконані роботи за договором надання послуг № 303 від 27.06.2013;

- 94181,00 грн. - інфляційні втрати за період прострочення платежів з 17.09.2014 по 17.09.2015;

- 5455,51 грн. - 3 % річних за період прострочення платежів з 17.09.2014 по 17.09.2015;

- 82344,39 грн. - пеня за період прострочення платежів з 17.09.2014 по 17.09.2015.

У судовому засіданні 28.01.2016 представник позивача звернувся до суду із заявою № 110 від 15.01.2016 про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 306754,10 грн., з яких заборгованість за виконані роботи за договором складає 181 353,41 грн., інфляційні втрати 276 562,84 грн., 3% річних 2 718,27 грн., пеня 27 472,99 грн.

Цією заявою позивач фактично зменшив розмір позовних вимог у звязку з перерахунком заявлених сум у відповідності до вимог чинного законодавства щодо порядку та періоду їх нарахування.

Оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає її до розгляду та вирішує спір з урахуванням цієї заяви.

Позивач, з посиланням на норми статей 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статей 224, 229 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами у справі договору надання послуг № 303 від 27.06.2013 щодо повної оплати за виконані роботи за актом № ОУ-0001334 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2014 на суму 115411,26 грн. та актом № ОУ-0001570 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 на суму 65 942,15 грн.

Відповідач, ПАТ «КФ «А.В.К.» явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Явка учасників судового процесу в засідання суду не визнавалася обовязковою.

При цьому, відповідач не заявив клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 11-12) місцезнаходження юридичної особи - відповідач є 91020, м. Луганськ, вул. Лутугінська, буд. 131.

Листом від 16.03.2015 № 511-30-100 УДППЗ «Укрпошта» повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень до вказаного населеного пункту.

Відповідно до приписів пп.4 п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчать роздруковані сторінки з мережі Інтернет.

Крім того, інформація про час і місце судового засідання судом була надіслана на електронну адресу відповідача: , про що свідчить роздрукована сторінка з офіційної електронної скриньки господарського суду Луганської області.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши обставини справи, вислухавши доводи представника позивача, суд дійшов наступного висновку.

Спір виник через невиконання відповідачем договору підряду.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 303 від 27.06.2013 (а.с. 13-23), згідно з яким відповідач (замовник) доручив, а позивач (виконавець) зобовязався виконати роботи на обєкті відповідача: комплексне прибирання виробничих та невиробничих приміщень, прибирання санвузлів виробничого цеху № 2 (3-й поверх), а також комплектація санітарних барєрів, санвузлів та диспансерів, що встановлені у приміщеннях, необхідними засобами згідно з переліком робіт та періодичністю їх виконання (пункт 1.1 договору).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору орієнтовна ціна договору за рік складає 1029483,26 грн., орієнтовна щомісячна вартість робіт визначається на підставі калькуляції витрат з урахуванням фактичної кількості працівників і складає 85790,27 грн.

Згідно з умовою п. 4.4 договору позивач щомісячно, на перший робочий день місяця, наступного за звітним, має надати відповідачу акт здачі-приймання робіт у 2-х примірниках, який відповідач протягом 5 днів з дати отримання має розглянути на предмет якості виконаних робіт.

За умовою п. 4.5 договору відповідач має здійснювати оплату наданих послуг щомісяця в розмірі 100% їх вартості не пізніше 55 календарних днів з дати підписання актів здачі-приймання робіт за відповідний період.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві у період червня липня 2014 року послуги на загальну суму 181 353,41 грн., що підтверджується відповідними актами (а.с. 25, 26).

Умовою п. 5.3 договору сторони передбачили відповідальність за порушення грошового зобовязання у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

На підставі цієї умови позивач нарахував пеню за актом від 30.06.2014 за період з 01.09.2014 по 01.03.2015 в розмірі 16255,60 грн. та за актом від 31.07.2014 за період з 01.10.2014 по 01.04.2015 в розмірі 11217,39 грн., загалом 27472,99 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивач нарахував 3% річних за актом від 30.06.2014 за період з 01.09.2014 по 01.03.2015 в сумі 1726,43 грн. та за актом від 31.07.2014 за період 01.10.2014 по 01.04.2015 в сумі 991,84 грн., загалом 2718,27 грн.

Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків річних відсотків, суд дійшов висновку, що вони відповідають фактичним обставинам.

Крім того, позивач нарахував інфляційні втрати за актом від 30.06.2014 за період з 24.08.2014 по 24.08.2015 року в сумі 176375,41 грн. та за актом від 31.07.2014 за період з 24.09.2014 по 24.09.2015 в сумі 100187,43 грн., разом 276 562,84 грн.

Суд не погоджується з визначеним позивачем терміном нарахування інфляційних втрат з огляду на таке.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

При застосуванні індексу інфляції індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, як вбачається з наданого позивачем розрахунку інфляції;

- за актом від 30.06.2014, вона має бути розрахована не за період з 24.08.2014 по 24.08.2015, а за період, який включає повні місяці прострочення платежу, тобто з вересня 2014 року по липень 2015 року, при цьому розмір інфляції має становити 62 386,54 грн. (за розрахунком позивача 60 964,15 грн.),

- за актом від 31.07.2014 не з 24.09.2014 по 24.09.2015, а за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року, при цьому розмір інфляції має становити 31992,77 грн. (за розрахунком позивача 34 245,28 грн.).

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат за двома актами має становити 94 379,31 грн. (за розрахунком позивача 95 209,43 грн.), яка й повинна бути стягнута.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами факт порушення відповідачем договірних зобовязань через несплату вартості наданих послуг.

З урахуванням викладеного вище позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» в разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Як вже зазначалось вище, заявою № 110 від 15.01.2016 позивач зменшив розмір позовних вимог.

Таким чином наразі існує необхідність повернення позивачеві з Державного бюджету України судового збору в розмірі 848,70 грн., який у відповідності до приписів Закону України «Про судовий збір» може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 4588,85 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача, Публічного акціонерного товариства «Кондитерська Фабрика «А.В.К.», 91020, м. Луганськ, вул. Лутугінська, буд. 131, код 00382036, на користь позивача, Приватного підприємства «ДЕН», 03039, м. Київ, пр-т Червонозоряний, буд. 119, офіс 20, код 31246688, заборгованість за надані послуги в сумі 181 353,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 94379,31 грн., 3% річних в сумі 2718,27 грн., пеню в розмірі 27472,99 грн., разом 305 923,98 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в розмірі 4588,85 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане 01.02.2016.

Суддя А. Г. Ворожцов