РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Справа № 906/1274/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Коломис В.В.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

позивача: Максименко Ю.Ф. (директор)

відповідача: Чумак В.М. (довіреність №20/1384 від 30 листопада 2015 року)

розглянувши апеляційні скарги позивача Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" та відповідача Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 29.10.2015 року у справі №906/1274/15 (суддя Маріщенко Л.О.)
за позовом Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М"

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 283341,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області (суддя Маріщенко Л.О.) від 29 жовтня 2015 року у справі №906/1274/15 було частково задоволено позов Малого приватного підприємства Фірма «Альфа-М» (надалі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач) про стягнення 283341,57 грн. /а.с. 133-134/. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 (12200, Житомирська область, м.Радомишль, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" (04053, м.Київ, вул.Артема, 59а, к.37, ): 120445,76 грн заборгованості; 19508,26 грн 3% річних; 84432,50 грн інфляційних втрат; 22759,30 грн пені; 4942,92 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази сплати боргу за мировою угодою №2/4 від 28.04.2012 року.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач Мале приватне підприємство Фірма «Альфа-М» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 29.10.2015 року по справі №906/1274/15 та прийняти нове рішення /а.с.141-143/. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального права. Зокрема, апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не навів своїх розрахунків інфляційних втрат тому немає можливості виконати аналіз методології, застосованої судом та, відповідно, немає можливості виявити, які саме помилки допущені судом в розрахунках інфляційних втрат. Незалежно від того, за якою методологією виконуються розрахунки суми збільшення боргу за рахунок індексу інфляції (інфляційних втрат), та чи за весь період нарахування, чи за окремі періоди, чи за кожен місяць окремо, загальна сума інфляційних втрат повинна відповідати сумі інфляційних втрат, розрахованої за весь період прострочення (а з урахуванням умов пункту 2.1. Мирової угоди №2/4 від 28.04.2012 року за весь період нарахування, тобто, за період з 01.02.2010 року по 30.06.2015 року). Крім того, апелянт зазначає, що при невиконання грошових зобов`язань однією із сторін (боржником) інша сторона (кредитор) завжди має збитки. При цьому, від того, яким чином кредитор використав би одержані від боржника кошти, залежить розмір доходів, який би міг одержати кредитор при вчасному виконанні боржником грошових зобов`язань. Ці факти є загальновідомими і випливають з загальних економічних законів і тому доказуванню підлягає можливість одержання тих чи інших доходів та їх розмір. Щодо висновку суду про те, що Договір №1484 від 09.10.2012 року не є доказом втрати позивачем певного доходу оскільки укладений щодо інших грошових коштів і правовідносини, які виникають з цього договору, не пов`язані з правовідносинами, з яких виник спір. Ці висновки є помилковими. В апелянта були вільні кошти і він не тільки мав можливість зберігати їх на депозитних вкладах для одержання реального доходу від процентів за вкладами, що є загальновідомим, але й реалізовував цю можливість в межах наявних у нього вільних коштів. У випадку виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань у апелянта на відповідну суму збільшилась би сума вільних коштів від вкладення яких на депозитні вклади апелянт одержав би реальні доходи від процентів. Договори депозитних вкладів є також доказом того, в якому саме розмірі були втрачені доходи з урахуванням договірних процентів за вкладами.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2015 року у справі №906/1274/15 було прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача та призначено дату судового засідання на 02 грудня 2015 року /а.с.140/.

Крім того, через канцелярію суду директором МПП Фірма «Альфа-М» було подано клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2015 року у справі №906/1274/15 клопотання позивача про участь в засіданні в режимі відеоконференції задоволено, доручено Оболонському районному суду м.Києва проведення судового засідання по справі №906/1274/15, яке призначене ухвалою РАГС від 18 листопада 2015 року на 02 грудня 2015 року об 10:00 год. в режимі відеоконференції в приміщенні Оболонського районного суду м.Києва /а.с. 163/.

Ухвалою від 02 грудня 2015 року у справі №906/1274/15, у зв`язку з неявкою представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 17 грудня 2015 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2015 року у справі №906/1274/15 було відкладено розгляд скарги на 23 грудня 2015 року, у зв`язку із відсутністю електропостачання у Рівненському апеляційному господарському суді.

18 грудня 2015 року від представника відповідача - Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з проханням доручити проведення відеоконференції Радомишльському районному суду Житомирської області (12200, Житомирська область, м.Радомишль, вул.І.Франка, 4а).

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 22 грудня 2015 року у справі №906/1274/15, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Саврія В.А. та відповідно до пункту 6.3. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя Коломис В.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2015 року у справі №906/1274/15 було відкладено розгляд апеляційної скарги позивача Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" на рішення господарського суду Житомирської області від 29.10.2015 року на 28 січня 2016 року та доручено Оболонському районному суду м.Києва та Радомишльському районному суду Житомирської області проведення судового засідання 28 січня 2016 року в режимі відеоконференції.

27 січня 2016 року на адресу суду надійшла повторна апеляційна скарга відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якій останній просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 29.10.2015 року по справі №906/1274/15 або припинити провадження у справі у частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь Малого приватного підприємства Фірми "Альфа-М" 120445 грн. 76 коп.

Апелянт зазначає, що підставою для подання апеляційної скарги стало неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків, викладених у вказаному рішенні обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Суддя господарського суду Житомирської області у рішенні від 29 жовтня 2015 року помилково прийшов до висновку про те, що Мирова угода №2/4 від 28.04.2012 року є самостійною угодою сторін, предметом якої є реструктуризація заборгованості відповідача за мировою угодою №1/3 від 29.03.2010 року, яка затверджена господарським судом Житомирської області 15.04.2010 року у справі №5/16. Відмова від відшкодування шкоди та стягнення фінансових санкцій за Мировою угодою №1/3 від 29.03.2010 року за додатковими угодами до Договору №106 від 30.10.2001 року та додатковими угодами, та укладення нової Мирової угоди №2/4 між скаржником та відповідачем, з посиланням на припинення зобов`язання за вищевказаним договором є свідченням, що Мирова угода №2/4 є новацією, а не самостійною угодою, як зазначається у рішенні суду. Суд, також прийшов до помилкового висновку, що доводи представника відповідача про необхідність припинення провадження у справі є безпідставними, а заборгованість в сумі 120445,76 грн. підтверджена доказами та підлягає задоволенню. Оскільки, зобов`язання за Мировою угодою №1/3 мало бути виконано відповідачем до 31 березня 2011 року, то після настання зазначеної дати, у зв`язку з невиконанням зобов`язання, позивач мав звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання мирової угоди.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 січня 2016 року у справі №906/1274/15 було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , розгляд апеляційних скарг МПП "Фірма "Альфа-М" та Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 29.10.2015 року у справі №906/1274/15 прийнято до спільного розгляду

Розгляд справи 28 січня 2016 року відбувся в режимі відеоконференції у відповідності до статті 74-1 ГПК України та ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2015 року.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи викладені в апеляційних скаргах.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу МПП "Фірма "Альфа-М" - задоволити частковому, рішення місцевого господарського суду - частково скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.04.2012 року між Військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира частини Кучменка І.Г. (Сторона 1) та Малим приватним підприємством Фірмою "Альфа-М" в особі директора Максименка Ю.Ф. (Сторона 2) укладено мирову угоду №2/4 щодо реструктуризації зобов`язань за мировою угодою №1/3 від 29.03.2010 року за додатковими угодами до договору №106 від 30.10.2001 року та додаткових угод до нього /а.с. 12/.

Відповідно до пункту 1.1 даної угоди, відповідач зобов`язався погасити позивачу заборгованість в сумі 120445,76 грн, яка виникла за зобов`язаннями за мировою угодою №1/3 від 29.03.2010 року, яка укладена щодо реструктуризації боргу за зобов`язаннями за додатковими угодами № 3 від 07.06.2005 року, №4 від 17.03.2006 року, №5 від 11.10.2006 року до договору №106 від 30.10.2001 року та затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської області від 15.04.2010 року у справі №5/16 у терміни та на умовах, визначених цією угодою.

Пунктом 2.1. угоди передбачено, що відповідач самостійно без пред`явлення рахунку позивачем перераховує на поточний рахунок позивача суму боргу, вказану в пункті 1.1 цієї угоди до 31.10.2012 року з урахуванням індексу інфляції за період з 01.02.2010 року до дня перерахування, якщо цей період індекс інфляції перевищує 100% та 3% річних за період з 01.02.2010 року до дня перерахування згідно статті 625 Цивільного кодексу України.

Оскільки станом на 30.06.2015 року зобов`язання, які виникли з мирової угоди №2/4 від 28.04.2012 року військовою частиною НОМЕР_1 не виконані, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 120445,76 грн. заборгованості, 117434,62 грн. інфляційних втрат за період з 01.02.2010 року по 30.06.2015 року, 19508,26 грн. 3% річних за період з 01.02.2010 року по 30.06.2015 року; 22772,50 грн. пені за період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року та 3180,43 грн збитків.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

За своїм змістом Мирова угода №2/4 від 28.04.2012 є самостійною угодою сторін, предметом якої є реструктуризація заборгованості відповідача за мировою угодою №1/3 від 29.03.2010 яка затверджена господарським судом Житомирської області 15.04.2010 року у справі №5/16.

Мирова угода №2/4 від імені відповідача була підписана командиром частини Кучменком І.Г., який діяв на підставі службових повноважень згідно наказу Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року, а від імені позивача - директором Максименко Ю.Ф., який діяв на підставі статуту. Зазначена угода підписана з обох сторін та скріплена оригінальними печатками, породжує цивільні права та обов`язки сторін.

Отже, доводи представника Військової частини НОМЕР_1 про необхідність припинення провадження у справі є безпідставними.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, згідно статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

В силу частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного апеляційною інстанцією вбачається, що заборгованість в сумі 120445,76 грн. підтверджена доказами та підлягає задоволенню.

За порушення умов договору, позивачем за період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року нараховано пеню в сумі 22772,50 грн..

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до пункту 4.1 мирової угоди №2/4 від 28.04.2012 року, при порушенні строків платежів відповідач самостійно нараховує та сплачує з сумою платежу пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від суми простроченого платежу до дня погашення боргу.

Місцевим господарським судом було стягнуто з відповідача на користь позивача 22759,30 грн. пені, в задоволенні 13,20 грн пені суд відмовив з підстав необґрунтованості. Однак, апеляційна інстанція не може погодитися з таким розрахунком.

Колегією суддів Рівненського апеляційного господарського суду здійснено власний розрахунок пені за період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року з суми заборгованості 120445,76 грн. та одержано суму 22790,65 грн.. Враховуючи те, що суд не може вийти за межі позовних вимог правомірною до стягнення є пеня в сумі 22772,5 грн., яка заявлена позивачем.

Також, позивачем було заявлено вимоги про стягнення з відповідача за період з 01.02.2010 року по 30.06.2015 року 3% річних в сумі 19508,26 грн. та інфляційних втрат в сумі 117434,62 грн..

Статтею 625 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача та враховуючи, що заявлений розмір 3% річних не перевищує перерахований апеляційним судом, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про їх задоволення в заявленій сумі в розмірі 19508,26 грн..

В свою чергу, сума інфляційних втрат в розмірі 84432,50 грн., яка була стягнута судом першої інстанції з Військової частини НОМЕР_1 на користь МПП "Альфа-М" є неправильною.

Відповідно до пункту 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, колегією суддів здійснено перерахунок інфляційних втрат. Сума інфляційних втрат яка підлягає стягненню за період з 01.02.2010 року по 30.06.2015 року становить 117380,79 грн.. В частині стягнення 53,83 грн. суд відмовляє.

Місцевим господарським судом правомірно відмовлено в стягненні 3180,43 грн. збитків від неодержаного доходу у вигляді дивідендів за розміщення грошових коштів на депозитний вклад в установі банку, в зв`язку з недоведеністю необхідного причинного зв`язку між цими збитками і порушенням грошових зобов`язань відповідачем, не доведенням того, що позивач мав укласти договір з банком на розміщення отриманих від відповідача грошей на депозитний вклад, на який період, під які проценти, оскільки договір № 1484 від 09.10.2012 року не є таким доказом, а підтверджує розміщення інших грошових коштів позивача на депозит, а не тих, які він мав отримати від відповідача за спірним договором.

Враховуючи той факт, що місцевим господарським судом було допущено порушення норм матеріального права при обрахунку штрафних санкцій, рішення підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково - з відповідача стягується на користь позивача 120445,76 грн. заборгованості; 19508,26 грн. 3% річних; 117380,79 грн. інфляційних втрат; 22772,50 грн пені. В решті позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" задоволити частково.

Рішення господарського суду Житомирської області від 29 жовтня 2015 року у справі №906/1274/15 скасувати в частині відмови в стягненні 33002,12 грн. інфляційних втрат та в частині відмови в стягеннні 13,20 грн. пені.

Пункт 2, 3 резолютивної частини рішення господарського суду Житомирської області від 29 жовтня 2015 року у справі №906/1274/15 викласти в наступній редакції:

"2.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (12200, Житомирська область, м.Радомишль, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" (04053, м.Київ, вул.Артема, 59а, к.37, ):

- 120445,76 грн. заборгованості;

- 19508,26 грн. 3% річних;

- 117380,79 грн. інфляційних втрат;

- 22772,5 грн. пені;

- 5602,14 грн. судового збору.

3. Відмовити в стягненні 53,83 грн. інфляційних втрат та 3180,43 грн. збитків від неодержаного доходу."

Стягнути з Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" (04053, м.Київ, вул.Артема, 59а, к.37, ) в рахунок Державного бюджету України 1558,37 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (12200, Житомирська область, м.Радомишль, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" (04053, м.Київ, вул.Артема, 59а, к.37, ) 5676,51 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/1274/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.