ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016р. Справа№ 914/3962/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЮОН, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Овертранс, с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області

про стягнення 10 600,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 18.01.2016р.);

від відповідача ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 09.01.2015р.).

Права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЮОН до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Овертранс про стягнення 10 600,00 грн.

Ухвалою суду від 20.11.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 01.12.2015р. Ухвалою суду від 01.12.2015р. розгляд справи відкладено на 22.12.2015р. Ухвалою суду від 22.12.2015р. продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 19.01.2016р.

14.01.2016р. на адресу господарського суду Львівської області на виконання вимог ухвали суду від 22.12.2015р. надійшов лист (вх.№1482/16) в якому Львівська митниця повідомляє, що митна декларація від 29.05.2015р. №209120000/2015/820207, за якою було здійснено митне оформлення вантажу «Переносні кемпінгові біотуалети», які були доставлені з Польщі в Україну транспортним засобом Renault ВС4960СІ/ВС9813ХХ згідно CMR №206920 від 20.05.2015р., де відправником вантажу є TOI TOI Polska SP z o.o. Польща, а одержувачем вантажу є TOI TOI Sanitary Systems LTD, Україна на митному посту «Городок» була прийнята до оформлення 29.05.2015р. та завершено митне оформлення 29.05.2015р., що підтверджується відомостями, внесеними в графу D/J МД №209120000/2015/820207 від 29.05.2015р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у поданому 30.11.2015р. через канцелярію суду запереченні (вх.№51710/15) на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд,-

встановив:

19.05.2015р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Овертранс (надалі експедитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЮОН (надалі перевізник) укладено разовий договір доручення №140/05/Е, відповідно до умов якого перевізник зобовязується виконати перевезення вантажу, запропонованого експедитором, а експедитор зобовязується своєчасно сплатити за перевезення вантажу встановлену договором оплату. Умови перевезення визначаються в Заявці №140/05Е.

Відповідно до п.1.2. договору експедитор зобовязується: забезпечити своєчасне та повне оформлення усіх документів на перевезення вантажу; силами безпосереднього замовника провести завантаження та розвантаження; не допускати наднормових простоїв транспортного засобу під завантаженням/розвантаженням, замитненням/розмитненням. Нормативний простій під завантаженням і замитненням 48 годин, розвантаженням і розмитненням 48 годин.

Згідно із п.2.1. договору експедитор здійснює оплату перевізника з коштів безпосереднього замовника шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок перевізника протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання рахунку перевізника оформленого на підставі оригіналів товаро-транспортних документів .

Пунктом 3.1. договору передбачено, що перевізник та експедитор у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань по цьому договору несуть взаємну матеріальну відповідальність в межах встановлених законом

Відповідно до п.3.2. договору за кожну добу ненормованого простою експедитор виплачує перевізникові неустойку в розмірі 800 грн. по території Білорусії (48 годин) та 400 грн. по території України (48 годин), не включаючи вихідні та святкові дні.

Згідно із заявкою №140/05 від 19.05.2015р. на транспортно-експедиційне обслуговування до договору №140/05Е від 19.05.2015р. час та дата подачі під завантаження: 20.05.2015р., а термін доставки: до 25.05.2015р.

Вартість перевезення відповідно до заявки становить 9 000,00 грн. по отриманню оригіналів документів протягом 10-14 банківських днів. Перелік документів, які необхідні для оплати зазначено в п.20 заявки на транспортно-експедиційне обслуговування.

Як зазначено у позовній заяві, відповідно до умов договору за заявки, CMR №206920 транспортний засіб позивача 20.05.2015р. був поданий під завантаження, 21.05.2015р. вантаж був доставлений в м/п «Городок» Львівської митниці під митний контроль, для проведення митних процедур. Завершення митного контролю, як стверджує позивач, з причин не залежних від нього, було здійснено 29.05.2015р., що призвело до наднормативного простою транспортного засобу тривалістю 4 доби. Того ж дня, 29.05.2015р., вантаж був доставлений безпосередньому замовнику перевезення ТзОВ «ТОІ-ТОІ системи санітарні». Однак відповідач не провів оплату в розмірі 9 000,00 грн. за надані позивачем послуги з перевезення вантажу.

Враховуючи п.3.2. договору за наднормативний простій транспортного засобу тривалістю 4 доби позивачем також нараховано відповідачу 1 600,00 грн. неустойки (по 400 грн. за кожну добу).

Отже позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 10 600,00 грн.

Відповідач проти позову заперечив з підстав зазначених у поданому 30.11.2015р. через канцелярію суду запереченні (вх.№51710/15) на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов слід задовоити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається із матеріалів справи 19.05.2015р. між сторонами укладено разовий договір доручення №140/05/Е, відповідно до умов якого позивач зобовязується виконати перевезення вантажу, запропонованого відповідачем, а відповідач зобовязується своєчасно сплатити за перевезення вантажу встановлену договором оплату. Умови перевезення визначаються в Заявці №140/05Е.

Факт виконання позивачем своїх зобовязань за договором підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR. Вматеріалах справи містяться докази направлення на адресу відповідача документів необхідних для проведення оплати по разовому договору доручення №140/05/Е від 19.05.2015р. Докази сплати відповідачем 9 000,00 грн. за послуги перевезення в матеріалах справи відсутні.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 9 000,00 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.3.2. договору за кожну добу ненормованого простою експедитор виплачує перевізникові неустойку в розмірі 800 грн. по території Білорусії (48 годин) та 400 грн. по території України (48 годин), не включаючи вихідні та святкові дні.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2015р. вантаж був доставлений в м/п «Городок» Львівської митниці під митний контроль, для проведення митних процедур. Завершення митного оформлення було здійснено 29.05.2015р.

Здійснивши перерахунок неустойки, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 1 600,00 грн. штрафу є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Твердження відповідача про те, що оплата не була здійснена, оскільки позивачем не було надано всіх необхідних документів передбачених п.20 заявки від 19.05.2015р. № 140/05 до разового договору доручення № 140/05 Е від 19.05.2015р. спростовується відомостями, які містяться у поштовому описі вкладення у лист від 09.06.2015р. та інших доказах, що міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Однак, відповідачем не наведено обєктивних та обґрунтованих підстав неможливості здійснення оплати за перевезення, тобто обставин за яких він дійсно не міг виконати свого зобовязання перед позивачем, при наявності документів отриманих згідно опису вкладення у лист від 09.06.2015р. та інших доказів, що міститься в матеріалах справи.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору підтверджується квитанцією №14635701 від 17.11.2015р. на суму 1 218,00 грн., які відповідно до норм ст49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 34, 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Овертранс (81130, Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Львівська бічна, 6, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЮОН (79070, м.Львів, вул.Пасічна, 133, ) 9 000,00 грн. заборгованості, 1 600,00 грн. неустойки та 1 218,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішення законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 25.01.2016р.

Суддя Петрашко М.М.