РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/32040/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент"

до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 716 695,19 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Заремба С.В. (довіреність б/н від 11.01.2016)

від відповідача: Левченко Д.Ю. (довіреність № 422 від 09.11.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (відповідач) про стягнення 754118,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №03-3/4664-13 від 18.10.2013 в частині своєчасної оплати за виконані позивачем роботи, у зв'язку із чим, позивачем нараховані пеня за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 22663,20 грн., пеня за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 193067,60 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 94620,00 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 385854,20 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 1 етапу робіт у розмірі 7308,49 грн. та 3% річних від простроченої суми за виконання 2 етапу робіт у розмірі 19526,03 грн. Також, позивачем на підставі п. 6.5. договору, заявлено до стягнення з відповідача суму забезпечення виконання договору у розмірі 31078,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/32040/15, розгляд справи призначено на 12.01.2016.

12.01.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд відмовити у стягненні пені за прострочення оплати робіт за першим етапом; відмовити у стягненні пені, інфляційних нарахувань та 3% річних за прострочення оплати робіт за другим етапом та відмовити у задоволенні стягнення суми забезпечення договору №03-3/4664-13 від 18.10.2013.

Мотивуючи заперечення на позов, відповідач посилається на наступні обставини:

- сторонами було складено та підписано протокол від 30.12.2014 до акту №2 здачі-приймання робіт по договору, в якому було визначено виявлені недоліки при прийнятті робіт, виконаних за другим етапом та встановлено строки усунення таких недоліків. Оскільки, недоліки робіт за другим етапом не усунені позивачем, що є невиконанням господарського зобов'язання, відповідач, відповідно до п. 3.6., п. 3.8., п. 3.11. договору, змінив порядок оплати за договором. У зв'язку із чим, відповідач вважає, що у вимогах про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення оплати 2 етапу робіт слід відмовити;

- оскільки, зі сторони позивача мало місце неналежне виконання умов договору, що підтверджується додатковою угодою № 1 від 29.01.2014 до договору та протоколом від 30.12.2014 до акту здачі-приймання робіт № 2, то забезпечення договору (завдаток) в розмірі 31 078,80 грн. не підлягає поверненню позивачу;

- відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності щодо вимоги про стягнення пені за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 22 663,20 грн.;

- відповідачем наведено власний розрахунок заборгованості, згідно із яким, пеня за прострочення оплати 2 етапу робіт складає 189486,43 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 1 етапу робіт - 94620,00 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 348686,52 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 1 етапу робіт у розмірі 7214,79 грн. та 3% річних від простроченої суми за виконання 2 етапу робіт у розмірі 19316,07 грн.

12.01.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивачем заявлено про стягнення з відповідача 716695,19 грн., з яких: пеня за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 22663,20 грн., пеня за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 193067,60 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 94620,00 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 348431,07 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 1 етапу робіт у розмірі 7308,49 грн. та 3% річних від простроченої суми за виконання 2 етапу робіт у розмірі 19526,03 грн., сума забезпечення виконання договору у розмірі 31078,80 грн.

В судовому засіданні 12.01.2016, суд розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, встановив наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, що заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, остання прийнята господарським судом до розгляду, у зв'язку з чим, позовні вимоги розглядаються в її редакції, відповідно має місце нова ціна позову.

В судовому засіданні 12.01.2016, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 26.01.2016.

25.01.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно із додатковою угодою №1 від 29.01.2014 позивач взяв на себе зобов'язання сплатити відповідачу 33060,00 грн. штрафних санкцій за прострочення виконання першого етапу робіт. Оскільки, позивачем не виконані зобов'язання зі сплати відповідачу 33 060,00 грн., то викання першого етапу робіт за договором не можна вважати належним виконанням господарського зобов'язання. Також, відповідач вказує, в силу приписів ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, відповідач скористався своїм правом зупинити виконання свого обов'язку з оплати першого етапу робіт, у зв'язку із невиконанням позивачем своїх зобов'язань за договором.

26.01.2016 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення до позову, в яких зазначив, що протокол від 30.12.2014 до акту здачі-приймання робіт не містить у собі жодних посилань на договір чи Технічні вимоги на розробку автоматизованої інформаційної системи ДП НЕК "Укренерго", які не було виконано, або було виконано з порушенням умов договору, а підписаний між сторонами акт здачі-приймання робіт від 30.12.2014 підтверджує факт виконання робіт та відсутність зауважень до робіт. Також, позивачем зазначено, що після підписання акту здачі-приймання робіт від 30.12.2014, всі виключні майнові права на виконані роботи перейшли до відповідача, а тому, в разі потреби в усуненні недоліків, необхідною була б згода відповідача. Крім того, позивачем зазначено про безпідставність посилань відповідача на пункти 3.6., 3.8., 3.11. договору як на підставу застосування до позивача оперативно-господарських санкцій, оскільки, зазначені пункти договору не містять умов щодо зміни порядку оплати за договором.

Представник позивача в судовому засіданні 26.01.2016 підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.01.2016 позовні вимоги заперечив, з підстав викладених у відзиві.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 26.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" (позивач, виконавець) укладено договір №03-3/4664-13 (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати згідно з Технічними вимогами на розробку автоматизованої інформаційної системи ДП "НЕК "Укренерго" для забезпечення економічної диспетчеризації відповідно до Правил ОРЕ", які є додатком № 1 до договору (завдання) роботи, а замовник зобов'язується прийняти якісно виконані роботи та оплатити такі роботи на умовах договору.

Склад, характер робіт та вимоги до них (опис робіт, порядок засвідчення належного їх виконання, звітність тощо), кількісні характеристики (обсяг) виконуваних за договором робіт - згідно з завданням замовника (п. 1.2.).

Пунктом 2.1. договору сторонами погоджено, що ціна договору визначена у Кошторисі витрат, який є додатком № 2 до договору, та становить 3 107 880,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 517980,00 грн.

Згідно із п. 2.3 договору, оплата здійснюється замовником протягом 50 банківських днів з дати підписання обома сторонами акту виконаних робіт (етапу).

Відповідно до п. 3.1. договору, роботи виконуються виконавцем з дати набуття договором чинності та по третій квартал 2014 року, етапами згідно з Календарним планом, який є додатком № 3 до договору. Роботи (етап) є виконаними (прийнятими замовником) з дати підписання замовником акту про виконані роботи (етапу).

Згідно із додатком №3 до договору, термін виконання першого етапу - до 31.12.2013, термін виконання другого етапу - 30.09.2014.

Виконавець повинен виконати передбачені договором роботи, якість (якісні характеристики), яких відповідає (ють) умовам, визначеним замовником, зокрема умовам завдання, та з додержанням вимог чинного законодавства України щодо виконання таких робіт та їх передачі замовнику (п. 3.3.).

Пунктом 3.5. договору передбачено, що на підтвердження прийняття замовником робіт без зауважень сторонами підписується акт виконаних робіт. Акт виконаних робіт складається виконавцем відповідно з вимогами щодо складання первинних документів та передається замовнику (разом з документальним підтвердженням про фактичні витрати (за елементами витрат). Строк повернення замовником підписаного акту виконаних робіт, якщо робота виконана якісно (відповідає вимогам замовника та відповідним нормативним актам, в тому числі в частині оформлення результатів робіт / оформлення документації тощо), - 20 робочих днів з дати передачі виконавцем акту про виконану роботу (за етапом) або надання замовником зауважень щодо недоліків до виконаних робіт (недостатність та/або невідповідність робіт (їх результатів) вимогам замовника.

Відповідно до п. 4.2.3. договору, за порушення строків оплати (за винятком випадків, обумовлених умовами пункту 2.3. договору) замовник зобов'язується сплатити виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Згідно із п. 6.1. договору, виконавець надає замовнику забезпечення виконання договору у вигляді грошових коштів (завдатку). Розмір забезпечення виконання договору становить - 31 078,80 грн.

Відповідно до п. 6.3. договору, виконавець надає замовнику платіжне доручення з відміткою банку, що підтверджує надання виконавцем забезпечення виконання договору у вигляді грошових коштів (завдатку).

З урахуванням вимоги замовника про те, що термін дії забезпечення виконання договору повинен закінчуватися після закінчення строку дії договору, строк дії наданого за договором забезпечення виконання договору (завдатку) - по 01 січня 2015:року. У разі продовження строку дії договору, у зв'язку із зміною строків виконання виконавцем зобов'язань, строк дії забезпечення виконання договору продовжується до повного виконання ним зобов'язань (п. 6.4. договору).

Пунктом п. 6.5. договору визначено, що замовник повертає забезпечення виконання договору (завдаток) протягом трьох банківських днів з дати виконання виконавцем умов договору в повному обсязі (прийняття замовником всіх етапів робіт з підписанням ним акту виконаної роботи), а також, у разі дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін (за умови відсутності у виконавця невиконаних зобов'язань).

29.01.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, згідно із якою, враховуючи обставини, які вплинули на строк виконання першого етапу робіт, а також згоду виконавця на сплату штрафних санкцій за прострочення виконання першого етапу робіт на 29 днів у загальній сумі 33066,00 грн., сторони дійшли згоди внести зміни до Календарного плану (додаток №3 до договору), а саме: встановили термін виконання першого етапу до 31.01.2014.

26.05.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, якою сторони виклали у новій редакції п. 2.1., п. 3.1., додаток №2 (Кошторис витрат) та додаток №3 (Календарний план) до договору.

Так, відповідно до п. 2.1. договору у редакції додаткової угоди №2, ціна договору визначена у Кошторисі витрат, який є додаток №2 до договору та становить 2417240,00 грн., в тому числі ПДВ - 402873,33 грн.

Пунктом 3.1. договору у редакції додаткової угоди №2, роботи виконуються виконавцем з дати набуття договором чинності та по 31 грудня 2014, етапами згідно із Календарним планом, який є додатком №3 до договору.

29.01.2014 між сторонами підписано та скріплено печатками акт здачі-прийняття робіт по договору за першим етапом на суму 1140000,00 грн.

Вартість робіт по першому етапу у сумі 1140000,00 грн. була сплачена відповідачем 27.06.2014, в підтвердження чого, позивачем надано платіжне доручення №959_6R027/ від 27.06.2014.

30.12.2014 між сторонами підписано та скріплено печатками акт здачі-прийняття робіт по договору за другим етапом на суму 1277240,00 грн.

Вартість робіт по другому етапу у сумі 1277240,00 грн. була сплачена відповідачем 14.09.2015, в підтвердження чого, позивачем надано платіжне доручення №2140 від 14.09.2015.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що оскільки, останнім днем оплати вартості робіт за першим етапом є 08.04.2014 та останнім днем оплати вартості робіт за другим етапом є 12.03.2015, а відповідачем здійснено оплату за першим етапом - 27.06.2014 та за другим етапом - 14.09.2015, то відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи несвоєчасну сплату відповідачем вартості робіт, позивачем нараховані пеня за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 22663,20 грн., пеня за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 193067,60 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 94620,00 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 348431,07 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 1 етапу робіт у розмірі 7308,49 грн. та 3% річних від простроченої суми за виконання 2 етапу робіт у розмірі 19526,03 грн. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Також, на виконання п. 6.1., п. 6.2. договору, позивач перерахував відповідачу суму забезпечення виконання договору (завдатку) у розмірі 31078,80 грн., в підтвердження чого позивач надав до позовної заяви платіжне доручення №995 від 09.10.2013 на суму 31200,00 грн.

У зв'язку із виконанням робіт за договором, позивач листом від 28.04.2015 №15 вимагав від відповідача повернення сплаченої суми забезпечення виконання договору (завдатку) у розмірі 31078,80 грн.

Відповідач листом від 14.05.2015 №01/04-1-2/5452 відмовив позивачу у поверненні сплаченої суми забезпечення виконання договору (завдатку) посилаючись на неналежне виконання позивачем договору.

Враховуючи, відмову відповідача від повернення завдатку у розмірі 31078,80 грн., позивачем, також, заявлено про стягнення суми забезпечення виконання договору у розмірі 31078,80 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Факт виконання позивачем робіт по договору за першим етапом підтверджується наявним в матеріалах справи актом здачі-прийняття робіт від 29.01.2014 на суму 1140000,00 грн.

Виконання позивачем робіт по договору за другим етапом підтверджується актом здачі-прийняття від 30.12.2014 на суму 1277240,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.3 договору сторонами погоджено, що відповідач здійснює оплату виконаних позивачем робіт протягом 50 банківських днів з дати підписання обома сторонами акту виконаних робіт (етапу).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи та зазначено сторонами, вартість робіт по першому етапу у сумі 1140000,00 грн. була сплачена відповідачем 27.06.2014 згідно із платіжним дорученням №959_6R027/ від 27.06.2014 та вартість робіт по другому етапу у сумі 1277240,00 грн. була сплачена відповідачем 14.09.2015 згідно із платіжним дорученням №2140 від 14.09.2015.

З огляду на те, що відповідач мав сплатив вартість виконаних позивачем робіт протягом 50 банківських днів з дати підписання обома сторонами акту виконаних робіт (етапу), акт здачі-прийняття робіт по першому етапу підписаний сторонами 29.01.2014 та акт здачі-прийняття робіт по другому етапу підписаний сторонами 30.12.2014, то оплата за виконані роботи по першому етапу мала бути здійснена до 10.04.2014 включно та по другому етапу - до 13.03.2015 включно.

Оскільки, виконані позивачем роботи оплачені відповідачем 27.06.2014 (по першому етапу) та 14.09.2015 (по другому етапу), то відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов'язання щодо оплати робіт за першим та другим етапами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт за першим та другим етапами, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на несвоєчасно сплачені суми оплати вартості робіт за першим та другим етапами.

Доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати другого етапу, у зв'язку із тим, що відповідач, відповідно до п. 3.6., п. 3.8., п. 3.11. договору, змінив порядок оплати внаслідок не усунення позивачем недоліків робіт, вказаних в протоколі від 30.12.2014 до акту №2 здачі-приймання робіт, спростовуються встановленими судом обставинами щодо наявності з боку відповідача порушень взятих на себе за договором зобов'язань в частині здійснення оплати у визначені сторонами строки та прострочення виконання грошового зобов'язання.

При цьому, положення договору, в тому числі, п. 3.6., п. 3.8., п. 3.11. договору, не містять порядку односторонньої зміни порядку розрахунків, а в матеріалах справи відсутні докази зміни сторонами строку оплати вартості робіт за другим етапом. Обов'язок оплати в передбачені договором строки пов'язаний саме з фактом (моментом) підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт (п. 2.3 договору) та не ставиться в залежність щодо якості та наявності/відсутності зауважень щодо виконаних робіт.

Вищенаведене спростовує заперечення відповідача щодо правомірності нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати другого етапу.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за надані послуги встановлена сторонами у п. п. 4.2.3. договору.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Нарахування пені та 3% річних на прострочену суму оплати за першим етапом позивач здійснює у період з 10.04.2014 по 26.06.2014 та нарахування пені та 3% річних на прострочену суму оплати за другим етапом - у період з 12.03.2015 по 13.09.2015 (у розрахунку зазначено період нарахування до 14.09.2015, проте враховуючи кількість днів визначеного прострочення нарахування пені та 3% річних здійснено по 13.09.2015).

У пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи, визначені у п. 2.3. строки здійснення оплати за виконані позивачем роботи, дати підписання актів здачі-прийняття робіт та встановлені вище судом строки оплат за першим та другим етапом, нарахування пені, 3% річних має здійснюватись з 11.04.2014 - за першим етапом та з 14.03.2015 - за другим етапом.

За перерахунком суду розмір пені за прострочення оплати 1 етапу робіт складає 22472,05 грн., розмір пені за прострочення оплати 2 етапу робіт - 189 486,43 грн., розмір 3% річних від простроченої суми за виконання 1 етапу робіт - 7 214,79 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 2 етапу - 19 316,07 грн.

Відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені за прострочення оплати 1 етапу робіт.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила(ч.1); за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5).

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

З огляду на правову природу пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права (Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2014).

Перебіг позовної давності щодо стягнення пені по першому етапу виконання робіт розпочався з 11.04.2014.

Таким чином, у межах позовної давності позивач мав звернутись до суду із позовом про стягнення пені по першому етапу за період з 11.04.2014 по 26.06.2014, не пізніше року з кожного дня, за який нарахована пеня (до 26.06.2015).

Позивач звернувся до суду з даним позовом 17.12.2015 (дата поштового штемпеля на конверті, в якому позовна заява направлена до суду,).

У зв'язку із викладеним, вимога про стягнення пені по першому етапу робіт за період з 11.04.2014 по 26.06.2014 заявлені позивачем поза межами позовної давності, а тому, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені за прострочення першого етапу робіт.

Оскільки, за перерахунком суду розмір пені за прострочення оплати 2 етапу робіт складає 189 486,43 грн., розмір 3% річних від простроченої суми за виконання 1 етапу робіт - 7 214,79 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 2 етапу - 19 316,07 грн., то позовні вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Пунктом 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вищенаведене, розрахунок інфляційних втрат має здійснюватись з наступного місяця, у якому мав бути здійснений платіж, тобто по першому етапу - з травня 2014 року, по другому етапу - з квітня 2015 року.

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що розмір інфляційних втрат за прострочення оплати 1 етапу робіт складає 55 153,20 грн. та інфляційних втрат за прострочення оплати 2 етапу робіт - 190 025,95 грн., а тому, вимоги у даній частині підлягають задоволенню частково.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми забезпечення виконання договору у розмірі 31078,80 грн., то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної позовної вимоги, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач, на виконання п. 6.1., п. 6.2. договору, перерахував відповідачу суму забезпечення виконання договору (завдатку) у розмірі 31078,80 грн. згідно із платіжним дорученням №995 від 09.10.2013. Отримання вказаної суми забезпечення відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 6.5. договору визначено, що замовник повертає забезпечення виконання договору (завдаток) протягом трьох банківських днів з дати виконання виконавцем умов договору в повному обсязі (прийняття замовником всіх етапів робіт з підписанням ним акту виконаної роботи), а також у разі дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін (за умови відсутності у виконавця невиконаних зобов'язань).

З матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 28.04.2015 №15 вимагав від відповідача повернення сплаченої суми забезпечення виконання договору (завдатку) у розмірі 31078,80 грн., проте, відповідач листом від 14.05.2015 №01/04-1-2/5452 відмовив позивачу у поверненні сплаченої суми забезпечення.

Згідно із п. 6.6. договору, забезпечення виконання договору (завдаток) не повертається виконавцю у разі невиконання виконавцем своїх зобов'язань за договором.

Частиною 1 статті 571 Цивільного кодексу України визначено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

У відповідності до п. 9 Технічних вимог на розробку автоматизованої інформаційної системи ДП НЕК "Укренерго" для забезпечення економічної диспетчеризації відповідно до Правил ОРЕ, відповідач має прийняти роботи або надати перелік зауважень для усунення.

Як встановлено судом, відповідачем 30.12.2014 були прийняті роботи по другому етапу: розробка програмного забезпечення: розробка програмного забезпечення; встановлення та пусконалагодження програмного забезпечення; підготовка 2-ї версії техно-робочого проекту, організація вивчення функціоналу та інтерфейсів системи, здача системи в дослідну експлуатацію у відповідності з ГОСГ 34.603-92; виправлення помилок виявлених в ході дослідної експлуатації, внесення змін в техно-робочу документацію та здача в промислову експлуатацію у відповідності з ГОСТ 34.603-92, що було оформлено актом здачі-приймання робіт №2 від 30.12.2014.

Водночас, незважаючи на підписання акту здачі-приймання робіт, під час прийняття вказаних робіт по другому етапу, відповідачем були надані позивачу зауваження та пропозиції, з якими погодився останній, що виникли в результаті пуско-налагоджувальних робіт, щодо функціонування АІСЕД, які були оформлені протоколом від 30.12.2014 до акту здачі-приймання робіт № 2.

Вказаний протокол був підписаний представниками позивача та відповідача.

У протоколі від 30.12.2014 до акту здачі-приймання робіт № 2 сторонами було встановлено терміни реалізації зауважень - до 10.02.2015 та до 01.03.2015 відповідно.

Підписаний між сторонами протокол від 30.12.2014 є невід'ємною частиною акту здачі-приймання робіт №2 від 30.12.2014, яким встановлено зобов'язання позивача щодо виправлення недоліків, які виникли під час пуско-налагоджувальних робіт та визначено строки виправлення вказаних у протоколі зауважень, тобто фактично сторонами вищезазначеним протоколом було встановлено додаткові зобов'язання позивача за договором.

Зі змісту протоколу від 30.12.2014 до акту здачі-приймання робіт № 2 вбачається, що сторонами встановлено строки для виконання (термін реалізації) зауважень щодо функціонування АІСЕД, що свідчить про встановлення обов'язку для позивача виконати у визначений строк зазначені в протоколі роботи.

Разом з тим, підписання акту здачі-приймання робіт по другому етапу не звільняє позивача від виконання взятого на себе зобов'язання щодо усунення зауважень, виявлених під час пуско-налагоджувальних робіт та визначених у протоколі від 30.12.2014, що є невід'ємною частиною акту здачі-приймання робіт №2 від 30.12.2014.

Як стверджує відповідач та як вбачається із матеріалів справи, позивач не виконав взятих на себе зобов'язань та не усунув зауважень, які визначені у протоколі від 30.12.2014. Жодних доказів, які б підтверджували усунення зауважень до робіт по другому етапу, позивачем суду не надано.

Оскільки, позивач не виконав взяті на себе зобов'язання в частині усунення у визначені строки зауважень та пропозицій щодо функціонування АІСЕД, що виникли в результаті пуско-налагоджувальних робіт, то суд дійшов висновку, що сума забезпечення виконання договору (завдатку) у розмірі 31078,80 грн., у відповідності до п. 6.6. договору, не підлягає поверненню позивачу.

З огляду на зазначене, вимога позивачем про стягнення з відповідача суми забезпечення виконання договору у розмірі 31078,80 грн. визнається судом необґрунтованою, у зв'язку із чим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 31078,80 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевстановлені обставини, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягають задоволенню частково.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 6917,95 грн., відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Водночас, позивачем відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог заявлено до стягнення 716695,19 грн., а тому сума судового збору мала складати 10750,43 грн., в той час як згідно із платіжним дорученням №187 від 25.11.2015 за подання позову позивач сплатив 11311,79 грн. судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається у разі зменшення розміру позовних вимог.

Однак, суд звертає увагу позивача, що положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Враховуючи те, що відповідне клопотання позивачем не заявлено, то повернення судового збору у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог, наразі, не здійснюється. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням у відповідності до положень ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" (03035, м. Київ, вул. Кудряшова, будинок 7, ) пеню за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 189 486,43 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 1 етапу робіт у розмірі 55 153,20 грн., інфляційні втрати за прострочення оплати 2 етапу робіт у розмірі 190 025,95 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 1 етапу робіт у розмірі 7 214,79 грн., 3% річних від простроченої суми за виконання 2 етапу робіт у розмірі 19 316,07 грн., судові витрати у розмірі 6917,95 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 01.02.2016 р.

Суддя С.О. Турчин