ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 909/6/13-г

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В. Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 представники (довіреності в матеріалах справи);

відповідача: не зявився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не зявився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не зявився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Приватні інвестиції, вих. № 1037/1/2012 від 12.11.2015

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2015 (головуючий суддя Малєєва О.В., судді Матуляк П.Я. та Шіляк М.А.)

у справі № 909/6/13-г

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Приватні інвестиції, м. Київ

до відповідача: приватного акціонерного товариства Оргхім, м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: публічного акціонерного товариства Кредобанк, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Декра, м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12 147 665, 22 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У грудні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" (надалі ТОВ "ФК "Приватні інвестиції", позивач) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до приватного акціонерного товариства "Оргхім" (надалі ОСОБА_3 "Оргхім", відповідач), у якому посилаючись на неналежне виконання основним боржником своїх договірних зобовязань за кредитним договором № 09/2008 від 20.02.2008 щодо своєчасного повернення суми кредиту і сплати процентів за користування кредитними коштами, і своє право вимоги, надане йому за договором факторингу від 29.11.2011 та договором про відступлення прав за договором іпотеки від 16.12.2011, просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 09/2008 від 20.02.2008 в сумі 12 147 665, 22 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: адміністративні приміщення площею 1829,4 кв.м. (підвал 269 кв.м., 1-й поверх 227 кв.м., 2-й поверх 418,3 кв.м., 3-й поверх 303,9 кв.м., 4-й поверх 303,1 кв.м, 5-й поверх 308,1 кв.м.), за адресою: вул. Галицька, 67, м. Івано - Франківськ.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2013 у справі № 909/6/13-г (суддя Деделюк Б.В.), яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2013 (колегія суддів у складі: головуючого судді Скрипчук О.С., суддів Желіка М.Б. та Марка Р.І.), в позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2013 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2013 та постанову ЛАГС від 23.07.2013 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції вказав, що місцевий господарський суд не зазначив мотиви, якими відхилив надані позивачем докази, зокрема, копію платіжного доручення № 4, копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, а також не вказав мотиви відхилення доводів позивача про те, що відповідно до чинного законодавства право здійснювати факторингові операції має банк або інша фінансова установа і діяльність з надання послуг факторингу не підлягає ліцензуванню. Крім того, суд касаційної інстанції зауважив, що не можна визнати законним та обґрунтованим посилання на рішення суду у справі №5010/1159/2011-3/45 без відповідного мотивування, яке правове значення має це рішення при вирішенні спору у цій справі.

За результатами нового розгляду справи Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 28.10.2015 у справі № 909/6/13-г (головуючий суддя Малєєва О.В., судді Матуляк П.Я. та Шіляк М.А.) відмовив у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що в силу ст. 35 ГПК України при вирішенні даного спору не підлягають доведенню обставини, встановлені при вирішенні справі №5010/1159/2011-3/45, а саме те, що у позивача не виникло право вимоги, оскільки він не довів сплату ціни відступлення по договору факторингу, а також ним не були доведені обставини видачі кредитних коштів ТзОВ "ФК "Декра". Вказані обставини, які встановлюються на підставі доказів, і є тими фактами, що підлягали доведенню при вирішенні справі №5010/1159/2011-3/45 і які мають значення для вирішення даного спору. Вони викладені у мотивувальній частині рішення, а не в описовій, як стверджує позивач, і не відносяться до оціночних суджень.

Інші судові рішення, при розгляді яких встановлено правомірність набуття позивачем права вимоги по вказаному договору факторингу, не спростовують преюдиціальності фактів у справі №5010/1159/2011-3/45, оскільки стосуються обставин переходу права вимоги до інших позичальників та поручителів.

Щодо наявності у позивача ліцензії на здійснення факторингової діяльності, місцевий господарський суд зазначив, що вказане питання не стосуються вирішення даного спору, оскільки ці обставини можуть бути підставою для визнання правочину недійсним відповідно до приписів ст.227 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ Фінансова компанія Приватні інвестиції звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2015 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Зокрема, зазначає, що позивачем надано належні та допустимі докази, які безумовно підтверджують виконання зобовязань за договором факторингу, зокрема, копію платіжного доручення № 4 від 13.12.2011 на суму 292 214 748, 74 грн.

Вказує, що момент переходу права вимоги за договорами іпотеки не пов'язаний з моментом оплати ціни відступлення за договором факторингу та згідно з п. 2.3 договору такий перехід відбувається після укладення та нотаріального посвідчення договору, тобто мав місце 16.12.2011.

Щодо посилання суду на рішення у справі № 5010/1159/2011-3/45, зазначає, що таким лише встановлено факт ненадання позивачем належного доказу сплати ціни відступлення, поряд з цим, в даній справі такий доказ наявний.

Звертає увагу, що матеріали справи містять належні докази видачі кредитних коштів, зокрема, меморіальні ордери та виписку по особовому рахунку ТОВ «ФК «Декра» за період з 20.02.2008 по 15.11.2010.

7 грудня 2015 року відповідач, скориставшись правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, зазначає, що відповідно до п. 8.1 договору факторингу новий кредитор не з моменту передачі йому права вимоги стає кредитором у зобовязаннях, а саме починаючи з дати надходження ціни відступлення згідно договору факторингу. Вказує, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази того, що фінансування під відступлення права грошової вимоги справді відбулося.

Крім того, звертає увагу на те, що в платіжному дорученні в графі «Код отримувача» мав би бути зазначеним код ЄДРПОУ отримувача, а саме, 09807862, в той час, там зазначено код 22360822, однак, за пошуком такого коду в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості відсутні.

Відтак, вважає, що ПАТ «Кредобанк» не є отримувачем ціни відступлення згідно платіжного доручення №4 від 13.12.2011 по договору факторингу.

В дане судове засідання зявились представники позивача, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили скасувати рішення місцевого господарського суду та задоволити позовні вимоги.

Відповідач та треті особи явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2015 у справі № 909/6/13-г залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.02.2008 ВАТ "Кредобанк" (банк) та ТОВ "Фінансова компанія "Декра" (позичальник) укладено кредитний договір №09/2008 (надалі кредитний договір), за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику у власність грошові кошти (кредит) у сумі 4 000 000, 00 грн на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов'язався у термін включно до 19.02.2013 повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 17,5% річних.

Згідно з додатковим договором № 3 від 06.05.2010 збільшено суму кредиту до 9 636 090, 27 грн та встановлено процентну ставку у розмірі 16% річних, змінено дату остаточного повернення кредиту - 30.09.2010.

Відповідно до додаткового договору № 4 від 30.09.2010 кредит позичальнику встановлено у розмірі 9 550 000, 00 грн, а датою остаточного повернення кредиту визначено 30.09.2013. Процентна ставка встановлена у розмірі 16%, проте у випадку виникнення прострочок по сплаті основного боргу або відсотків понад 31 день процентну ставку за користування кредитними коштами буде встановлено на рівні 20% річних.

Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено, що підставою здійснення банком переказу кредитних коштів з позичкового рахунку є платіжне доручення (заява на переказ) або будь-який інший адресований банку документ позичальника, який містить усі необхідні для здійснення переказу реквізити та підписаний уповноваженими особами позичальника. Кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання (п. 2.5). Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок №468 (п. 2.6).

Згідно з п. 4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але, умовно, 360 днів у році) за ставкою, визначеною у п. 2.1 цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаному у п. 2.2 цього договору. Позичальник сплачує нараховані проценти у валюті кредиту щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховано проценти (п. 4.3).

Відповідно до додаткового договору №3 від 06.05.2010 пункт 4.3 викладено в іншій редакції, зокрема, визначено, що позичальник сплачує проценти щомісяця згідно з графіком - з травня 2010 року по серпень 2010 року - щомісячно рівними частинами по 100 000 грн (4 транші), а у вересні 2010 року - нараховані і несплачені в повному обсязі проценти (1 транш).

Додатковим договором №4 від 30.09.2010 внесено зміни, відповідно до яких позичальник сплачує проценти у валюті кредиту щомісяця, але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані.

Позичальник зобов'язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється відповідно до графіку повернення кредиту, який є додатком до цього договору (п. 5.1).

Додатком №1 до кредитного договору визначено графік погашення кредиту, за яким позичальник зобов'язався погашати кредит рівними частинами по 83 300 грн до 19 числа кожного місяця, здійснивши перше погашення до 19.03.2009, та сплатити останній платіж до 19.02.2013 в розмірі 84 900 грн.

Позичальник зобов'язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється згідно графіку - з травня 2010 року по серпень 2010 року по 20 000 грн (4 транші), у вересні 2010 року - залишок заборгованості в повному обсязі (1 транш) (п. 5.1 в редакції додаткового договору №3 від 06.05.2010).

Згідно з додатковим договором №4 від 30.09.2010 позичальник зобов'язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється згідно графіку - з жовтня 2010 року по серпень 2013 року щомісячно рівними частинами по 358 000 грн (23 транші), протягом вересня 2013 року - 356 000 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 17.07.2009 між ВАТ "Кредобанк", як іпотекодержателем, та ВАТ "Оргхім", як іпотекодавцем, що виступає майновим поручителем ТОВ "Фінансова компанія "ДЕКРА", було укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за №1790 (надалі договір іпотеки). Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки цей договір забезпечує виконання зобов'язань ТОВ "Фінансова компанія "ДЕКРА" та вимог іпотекодержателя за кредитним договором №09/2008 від 20.02.2008, який укладено між ТОВ "Фінансова компанія "ДЕКРА" та іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі ("основне зобов'язання").

Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається позичальнику кредитором-іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 4 000 000 грн, строк повернення кредиту - 19.02.2013, розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором.

Договором про внесення змін від 14.05.2010 до договору іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за №1040, викладено в новій редакції п. 1.1, відповідно до якого цей договір забезпечує виконання зобов'язань ТОВ "Фінансова компанія "ДЕКРА" та вимог іпотекодержателя за кредитним договором №09/2008 від 20.02.2008, який укладено ФК "ДЕКРА" та іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі ("основне зобов'язання"). Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається іпотекодавцю кредитором-іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 9636090,27 грн, строк повернення кредиту - 30.09.2010, розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором у розмірі 16% річних.

Надалі договором про внесення змін від 30.09.2010, зареєстрованим в реєстрі за №2076, внесено зміни в п. 1.1 договору іпотеки та визначено суму забезпеченого кредиту в розмірі 9550000 грн, строк повернення кредиту - до 30.09.2013, розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором в розмірі 16% річних або в розмірі, передбаченому кредитному договору.

Згідно з п. 1.3 предметом іпотеки є нерухоме майно - адміністративні приміщення загальною площею 1829,4 кв.м, з них підвал 269 кв.м, 1-й поверх 227 кв.м, 2-й поверх 418,3 кв.м, 3-й поверх 303,9 кв.м, 4-й поверх 303,1 кв.м, 5-й поверх 308,1 кв.м, що знаходиться в м. Івано-Франківську, вул. Галицька, будинок 67, який належить іпотекодавцю на праві власності.

Пунктом 5.1 договору іпотеки передбачено право банку, як іпотекодержателя, звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки, у випадку повного чи часткового неповернення у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитними договором строки суми відсотків, комісій; неустойки (пені, штрафних санкцій).

Надалі 29.11.2011 ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" уклали договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, за яким банк відступив право вимоги за кредитним договором. Відповідно до умов договору "права вимоги" означає повний обсяг прав грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами та повний обсяг прав вимоги до сторін. Забезпечення за забезпечувальними документами, строк виконання за якими настав на дату відступлення прав вимоги за цим договором, а також які виникнуть у майбутньому, зокрема, право на основну суму кредиту, на проценти, нараховані на неї, на комісії та будь-які штрафні санкції (за наявності), що підлягають сплаті у відповідності до умов кредитних договорів.

Відповідно до п. 3.1 на умовах цього договору банк продає та відступає новому кредитору права вимоги, відповідно, новий кредитор, на умовах цього договору, цим купує та приймає від банку зазначені права вимоги, визначені у додатку 1.

Пунктом 3.2 визначено, що відповідно до цього договору банк продає та передає новому кредитору, а новий кредитор купує та приймає права вимоги за кредитними договорами та за усіма забезпеченнями відповідно до забезпечувальних документів, вказаних у додатку 1. Сторони зобов'язані підписати на дату надходження ціни відступлення на рахунок банку акт прийому-передачі портфеля заборгованостей, згідно додатку №2 до договору на підтвердження зазначеного приймання-передачі. Даний акт є фактичним підтвердженням переходу прав вимоги за портфелем заборгованості відповідно до умов цього договору. Договір набуває чинності з моменту підписання даного акту.

Пунктом 4.1 договору факторингу сторони узгодили, що новий кредитор заплатить банку ціну відступлення в сумі 292214748,74 грн шляхом переказу коштів у безготівковій формі на рахунок №290935101 в ПАТ "Кредобанк".

Як передбачено п. 8.1 договору факторингу, новий кредитор з моменту передачі йому прав вимоги стає кредитором у зобовязаннях позичальників за кредитним договорами та сторін забезпечення за забезпечувальними документами, та одержує право замість банка вимагати від позичальників належного виконання ними зобов'язань за такими кредитним договорами та від сторін забезпечення виконання ними зобов'язань за забезпечувальними документами, починаючи з дати надходження ціни відступлення новий кредитор має права на всі суми, належні до сплати позичальниками та сторонами забезпечення на виконання відступлених прав вимоги відступлення.

Згідно з договором про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011, укладеним між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в реєстрі за №5389, у зв'язку з укладенням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.2011, які укладені між первісним іпотекодержателем та боржниками, перелік яких наведений в додатку №1 до договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває права первісного іпотекодержателя, належні первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, перелік яких наведено в додатку №1 до договору факторингу, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває права первісного іпотекодержателя, належні первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, перелік яких наведено в додатку №1 до даного договору. До нового іпотекодержателя переходять права первісного іпотекодержателя у зобов'язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 1.1).

За цим договором новий іпотекодержатель одержує право замість первісного іпотекодержателя в разі невиконання або неналежного виконання боржниками своїх зобов'язань за договорами, перелік яких наведений в додатку №1 до договору факторингу, одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку відповідно до договорів іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців у порядку, визначеному договорами іпотеки та ЗУ "Про іпотеку" (п. 1.2).

Відповідно до п. 1.3 за договорами, перелік яких наведено в додатку №1 до договору факторингу, новий іпотекодержатель одержує право замість первісного іпотекодержателя вимагати від боржників сплати суми боргу в розмірі, що визначена станом на дату укладення договору, у тому числі права вимоги виконання обов'язків щодо повернення основної суми боргу, сплати заборгованості за нарахованими процентами, сплати заборгованості за нарахованими штрафними санкціями та пенею і комісіями та упущеною вигодою.

З приводу виконання кредитного та іпотечного договору, укладеного ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", ТзОВ "Фінансова компанія "Декра" та ВАТ "Оргхім" вирішувався спір у справі №5010/1159/2011-3/45. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2012, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2012, було відмовлено в позові ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ТзОВ "Фінансова компанія "Декра" та ОСОБА_3 "Оргхім" про стягнення заборгованості за кредитним договором №09/2008 від 20.02.2008 у розмірі 10311546,56 грн, шляхом звернення стягнення на майно (рухоме та нерухоме), в тому числі кошти, що належать ТзОВ "Декра", а також на нерухомість, що належить ОСОБА_3 "Оргхім" та є предметом іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу ОСОБА_4 17.07.2009, зареєстровано в реєстрі за №1790 із усіма змінами: адміністративні приміщення загальною площею 1829,4 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Галицька, будинок 67 , способом реалізації предмета іпотеки - продажу предмету іпотеки на публічних торгах та початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 8 802 822,00 грн, прогоджену із відповідачем ОСОБА_3 "Оргхім". Предметом позовних вимог було погашення заборгованості за кредитним договором №09/2008 від 20.02.2008 у сумі 10 425 500,97 грн, з яких 9460002,29 грн - заборгованість по кредиту, 912 748,41 грн - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом; 1 824,98 грн - заборгованість по комісії за управління кредитом; 50 925,29 грн пеня. Дане рішення набрало законної сили і в касаційному порядку не оскаржувалось.

При вирішенні цього спору судом було встановлено, що права позивача - ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", на захист яких було подано позов, не порушені, оскільки право вимоги у нього виникає після сплати ціни відступлення по договору факторингу, а доказів такої сплати (первинних бухгалтерських документів) він не представив. Суд також вказав на відсутність належних доказів видачі банком кредитних коштів ТзОВ "ФК "Декра".

Місцевий господарський суд виходив з того, що в ст. 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування. Зокрема, згідно ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обов'язковість фактів, установлених судовим рішення, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ є преюдиціальністю. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх вже встановлено у рішенні і відсутні підстави встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву судове рішення, яке вступило в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду одного і того ж питання між тими ж сторонами і можливості встановлювати в рішеннях суду суперечливі обставини. Застосування преюдиції відповідає практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Так, у рішенні від 25.07.2002 у справі Совтрансавто-Холдинг проти України ЄСПЛ зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів.

Заперечення відповідача про те, що у вказаній справі не досліджувалось ряд доказів, які ним подані при вирішенні даного спору, зокрема, платіжне доручення №4 від 13.12.2011, не пов'язане із застосуванням підстав звільнення від доказування, оскільки для преюдиції визначальним є співпадіння обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги або заперечення і які мають значення для вирішення спору, а не доказів, на підставі яких ці обставини встановлюються відповідно до вимог ст. ст. 32,33,34 ГПК України.

А тому в силу ст. 35 ГПК України при вирішенні даного спору не підлягають доведенню обставини, встановлені при вирішенні справі №5010/1159/2011-3/45, а саме те, що у позивача - ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" не виникло право вимоги, оскільки він не довів сплату ціни відступлення по договору факторингу, а також ним не були доведені обставини видачі кредитних коштів ТзОВ "ФК "Декра". Вказані обставини, які встановлюються на підставі доказів, і є тими фактами, що підлягали доведенню при вирішенні справі №5010/1159/2011-3/45 і які мають значення для вирішення даного спору. Вони викладені у мотивувальній частині рішення, а не в описовій, як стверджує позивач, і не відносяться до оціночних суджень.

Більше того, рішення у справі № 5010/11592011-3/45 винесено 21.02.2012, поряд з цим, платіжне доручення, на яке посилається позивач датоване 13.12.2011, тобто існувало на момент вирішення спору у вказаній справі. Поряд з цим, представники позивача не змогли надати пояснень щодо неподання вказаного платіжного доручення для дослідження у справі № 5010/11592011-3/45.

Отже, колегія суддів вважає, що вказане рішення має преюдиційне значення для вирішння даної справи.

Однак, на виконання вказівок ВГС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 8.1 договору факторингу від 29.11.2011 починаючи з дати надходження ціни відступлення новий кредитор має права на всі суми, належні до сплати позичальниками та сторонами забезпечення на виконання відступлених прав вимоги.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, сторони дійшли згоди, що саме з дати надходження ціни відступлення новий кредитор має права на всі суми, належні до сплати позичальниками та сторонами забезпечення на виконання відступлених прав вимоги. Поряд з цим, п. 2.3 договору про відступлення прав за договорами іпотеки передбачено, що права за договором іпотеки вважаються відступленими з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення. В той час право вимоги настає з дати надходження ціни відступлення.

Як доказ сплати ціни відступлення по договору факторингу позивачем долучено до матеріалів справи копію платіжного доручення № 4 від 13.12.2011 на суму 292 214 748, 74 грн. Оригінал вказаного платіжного доручення суду для огляду не надано, причини неможливості подання позивач не обгрунтував.

Вказану копію не можна вважати належним та допустимим доказом сплати саме банку ціни відступлення прав вимоги за договором факторингу, оскільки в графі «код отримувача» вказано . Поряд з цим, судом здійснено спеціальний витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що станом на 13.12.2011 за ідентифікаційним кодом 22360822 у вказаному реєстрі записів не знайдено.

Як вбачається з матеріалів справи, ідентифікаційним кодом ВАТ «Кредобанк» є 0980786, а його Івано-Франківьскої філії 20535306.

Відповідно до п. 3 ст. 10 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

З огляду на те, що позивачем сплачено кошти юридичній особі за ідент кодом 22360822, такий однозначно володів інформацією щодо вказаної юридичної особи. Відтак, відсутність відомостей в реєстрі є достовірною інформацією, яка може бути використана у спорі.

З огляду на приписи ст. 38 ГПУ України, суд не наділений правом за власною ініціативою витребовувати докази, а лише за клопотанням сторони чи прокурора у разі неможливості їх самостійного подання.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто в даному випадку саме на позивача покладається обовязок доказування надходження ціни відступлення банку.

Більше того, в графі "Отримувач" вказано: "Кред. заборгованість за продажем пакету ФК "При", тобто не вказано отримувача.+

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що платіжне доручення № 4 від 13.12.2011 на суму 292 214 748, 74 грн не є належних та допустимих доказом в порядку та розумінні ст. 34 ГПК України про перерахування банку коштів, з огляду на відсутність відомостей в реєстрі щодо юридичної особи з ідент. кодом 22360822 та відсутності будь-яких інших доказів, які б підтверджували сплату ціни відступлення саме на користь ПАТ «Кредобанк».

Щодо надання кредиту, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.6 кредитного договору для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № 468.

Згідно з п. 2.7 договору датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку).

Пунктом 2.1.6 кредитного договору передбачено порядок видачі кредиту, а саме шляхом оплати платіжних документів з позичкового рахунку позичальника безпосередньо за цільовим призначенням.

Згідно з п. 2.1.2 кредитного договору призначенням кредиту є купівля нежитлових офісних приміщень у ЗАТ «Страхова компанія «Промінь» згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 14.02.2008.

Додатковою угодою № 3 та 4 крім призначення платежу, зазначеного в самому кредитному договорі, також вказано: погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 28/2006 від 07.06.2006 укладеному з ПАТ «Кредобанк»; погашення прострочених процентів згідно кредитного договору № 09/2008 від 20.02.2008 укладеному з ПАТ «Кредобанк».

Як вбачається з меморіальних ордерів № 166652 від 20.02.2008, № 714917 та № 714924 від 26.05.2010 призначення платежу співпадає з призначенням кредиту.

Поряд з цим, кредитним договором передбачалось надання кредиту в розмірі 4 000 000, 00 грн. Додатковим договором № 3 внесено зміни до договору, розмір кредиту встановлено в сумі 9 636 090, 27 грн. Надалі, додатковою угодою № 4 зменшено розмір кредиту та встановлено його розмір в умі 9 550 000, 00 грн.

Однак, з позичкового рахунку, як вбачається з меморіальних ордерів, які долучені як доказ отримання кредиту, списано 9 656 090, 27 грн, тобто на 20 000, 00 грн більше, ніж максимальна ставка надання кредитних кошів, встановлена в додатковому договорі № 3.

Жодних пояснень щодо вказаної обставини позивачем чи банком не надано.

Щодо посилань позивача на інші судові рішення, при розгляді яких встановлено правомірність набуття ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" права вимоги по вказаному договору факторингу, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що вказані рішення не спростовують преюдиціальності фактів у справі №5010/1159/2011-3/45, оскільки стосуються обставин переходу права вимоги до інших позичальників та поручителів, отже містять різний субєктний склад учасників судового процесу.

Щодо ліцензії на здійснення факторингової діяльності, з урахуванням ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення про внесення інформації щодо фінансових компаній до Державного реєстру фінансових установ, судова колегія зазначає наступне.

У п. 1.6 вказаного Положення, вказано, що після отримання Свідоцтва та додатка до нього фінансова компанія має право надавати фінансові послуги, які зазначені в додатку до Свідоцтва та надання яких не потребує отримання відповідного дозволу/ліцензії.

Матеріали справи містять свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане позивачу 12.05.2011 за № 263 з додатком до свідоцтва, в якому зазначено види фінансових послуг, які має право здійснювати позивач без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, зокрема, факторинг.

Відтак, з огляду на наявність у позивача додатку до свідоцтва, позивачу не потрібно отримувати ліцензію/дозвіл.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, з огляду на преюдиціальні факти та недоведеність вказаних вимог.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували правомірність та підставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2015 у справі № 909/6/13-г залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.