ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.16р. Справа № 904/9860/15

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА", м. Дніпропетровськ

до В.1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН", м. Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

В.2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ", м. Київ

про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової позики

та За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН", м. Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору безвідсоткової фінансової позики

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1, ордер №000011 від 03.11.15р.

ОСОБА_2, дов. №1/16 від 11.01.16р.

від відповідача 1 (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3, дов. від 15.12.15р.

від відповідача 2 (за первісним позовом): ОСОБА_4, дов. від 04.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ", про стягнення заборгованості за вересень, жовтень 2015р. у розмірі 315 000,00грн., неустойки у розмірі 124 740,00грн., 3% річних у розмірі 1 035,62грн., інфляційних у розмірі 3 622,50грн.

03.12.2015р. позивач подав до суду клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" до розгляду справи в якості відповідача 2. Крім того, 03.12.2015р. позивач подав до суду доповнення від 27.11.2015р. позовної заяви, в яких просив:

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" суму заборгованості за вересень, жовтень 2015р. у розмірі 315 000,00грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" суму заборгованості за листопад 2015р. у розмірі 157 500,00грн., неустойку у розмірі 165 564,00грн., 3% річних у розмірі 1 242,74грн., інфляційні у розмірі 3 622,50грн.

Позовні вимоги обґрунтовував неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАН" умов договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р. щодо повного та своєчасного повернення частин позики за вересень, жовтень та листопад 2015р., а також неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" умов договору поруки №1 від 14.08.2014р.

Суд у зв"язку з подачею заяви позивача про солідарне стягнення заборгованості ухвалою від 14.01.2016р. залучив до участі у справі в якості відповідача 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ".

Відповідач 1 проти позову заперечував, зазначав, що позивач не надав йому безвідсоткову фінансову позику за договором №2 від 14 серпня 2014р., оскільки у платіжному дорученні №540 від 14.08.2014р. призначенням платежу зазначено "перерахування поворотної фінансової допомоги згідно договору №2 від 14.08.2014р. без ПДВ". Позивач у даному платіжному дорученні посилається на інший договір, а тому це платіжне доручення не може бути належним доказом надання відповідачу 1 безвідсоткової фінансової позики за спірним договором. Крім того, відповідач 1 вважав, що суд не повинен розглядати доповнення позивача від 27.11.2015р. до позовної заяви, оскільки ст.22 Господарського процесуального кодексу України не передбачено право подавати заяву про "доповнення" до позовної заяви. Також відповідач 1 стверджував, що обов"язок відповідача 2 за договором поруки №1 від 14.08.2014р. не виник, оскільки позивач не надав відповідачу 1 безвідсоткову фінансову позику згідно договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р. Відповідач 1 вважав, що штрафна неустойка сплачується тільки в разі прострочення строків повернення позики, у зв"язку з чим вона не підлягає до стягнення. Крім того, на думку відповідача 1, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних, оскільки прострочка ще не настала.

Відповідач 2 проти позову заперечував, підтримуючи доводи відповідача 1. Крім того відповідач 2 вважав, що із договору поруки №1 від 14.08.2014р. не зрозуміло за виконання яких саме обов"язків відповідача 1, у які строки та на яких умовах він поручився. Відповідач 2 зазначив, що не знає, яку суму і коли отримав відповідач 1 від позивача згідно договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р. та чи отримав взагалі. Відповідач 2 стверджував, що не отримував вимогу позивача від 09.11.2015р.

15.12.2015р. відповідач 1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до позивача за первісним позовом та просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір №2 безвідсоткової фінансової позики від 14 серпня 2014р., укладений між ТОВ "ЛАН" та ТОВ "НВО "ТРАНСАВТОМАТИКА".

Зустрічну позовну заяву обґрунтовував тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО "ТРАНСАВТОМАТИКА" не надало Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАН" безвідсоткову фінансову позику за договором №2 від 14 серпня 2014р., оскільки у платіжному дорученні №540 від 14.08.2014р. призначенням платежу зазначено "перерахування поворотної фінансової допомоги згідно договору №2 від 14.08.2014р. без ПДВ". ТОВ "НВО "ТРАНСАВТОМАТИКА" у даному платіжному дорученні посилається на інший договір, а тому це платіжне доручення не може бути належним доказом надання безвідсоткової фінансової позики за спірним договором. Оскільки ТОВ "НВО "ТРАНСАВТОМАТИКА" не виконало свої зобов"язання за договором №2 від 14 серпня 2014р., даний договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, загальні збори ТОВ "ЛАН" не приймали рішення відносно укладення даного договору та не уповноважували на його підписання директора ТОВ "ЛАН".

Ухвалою від 17.12.2015р. суд прийняв зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" до спільного розгляду з первісним позовом у справі №904/9860/15.

Відповідач за зустрічним позовом проти позову заперечував, зазначав, що інші договори крім договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р. сторони не укладали. Позивач не надав будь-яких доказів невідповідності даного договору положенням ч.1 ст.215, ч.ч.1-3, ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України. У платіжному дорученні чітко вказано номер та дату договору, суму, яка співпадає із сумою, зазначеною у п.2.1. договору, а рахунок отримувача та банківські реквізити у платіжному дорученні відповідають рахунку, зазначеному в п.3.1. договору. Відповідач вважав, що термін "поворотна фінансова допомога", визначення якого встановлено у п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 розд. І Податкового кодексу України, відповідає поняттю "позика" згідно ст.1046 Цивільного кодексу України. Тобто, поворотна фінансова допомога це безвідсоткова фінансова позика, що підлягає поверненню.

У судових засіданнях оголошувались перерви згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

21.01.2016р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАН" (позичальник) був укладений договір №2 безвідсоткової фінансової позики, за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику безвідсоткову фінансову позику в строк, зазначений даним договором, а останній зобов'язався прийняти її та повернути на умовах, визначених договором.

Згідно п.2.1. договору сума позики, що надається позичальнику, становить 1 890 000,00грн. без ПДВ.

За п.3.1. договору позика надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позичальника, а саме: р/р5985 у ПАТ "АКТАБАНК" м. Дніпропетровськ, МФО 307394. Кредитор протягом доби після переказу суми позики позичальнику зобов'язаний повідомити останнього про переказ коштів направленням листа (п.3.3. договору).

Відповідно до п.4.1. договору строк надання позики позичальнику становить 25 місяців.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, але у будь-якому разі до 31.12.2016р. (п.6.1. договору).

Пунктом 6.2. договору передбачено, що припинення дії даного договору не звільняє позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На виконання умов договору №2 від 14.08.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАН" на його р/р5985 у ПАТ "АКТАБАНК" м. Дніпропетровськ, МФО 307394, суму позики у розмірі 1 890 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №540 від 14.08.2014р. (а.с.19).

Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що, починаючи з 14-го місяця з моменту отримання позики, позичальник зобов"язаний перераховувати на розрахунковий рахунок кредитора суму заборгованості рівномірними частками до моменту повного погашення заборгованості, з урахуванням строку, зазначеного у п.4.1. договору, згідно графіку погашення:157 500,00грн. в строк до 15.09.2015р.; 157 500,00грн. в строк до 15.10.2015р.; 157 500,00грн. в строк до 15.11.2015р.; 157 500,00грн. в строк до 15.12.2015р.; 157 500,00грн. в строк до 16.01.2016р.; 157 500,00грн. в строк до 16.02.2016р.; 157 500,00грн. в строк до 16.03.2016р.; 157 500,00грн. в строк до 16.04.2016р.; 157 500,00грн. в строк до 16.05.2016р.; 157 500,00грн. в строк до 16.06.2016р.; 157 500,00грн. в строк до 16.07.2016р.; 157 500,00грн. в строк до 16.08.2016р.

Згідно п.5.1. договору по закінченні строку, вказаного в п.4.1. договору, позичальник зобов'язується протягом двох банківських днів повернути суму позики в повному обсязі. Позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок кредитора (п.5.2. договору).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАН" порушило встановлений договором №2 від 14.08.2014р. графік погашення позики - не повернуло у визначені даним графіком строки частину позики за вересень, жовтень та листопад 2015р. у загальному розмірі 472 500,00грн.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Крім того, 14.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" (кредитор) був укладений договір поруки №1, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов'язків ТОВ "ЛАН" (боржник) по поверненню коштів у розмірі 1 890 000,00грн. за угодою, передбаченою п.2 цього договору (далі - основний договір).

Згідно п.2.1. договору поруки під основним договором у цьому договорі розуміють договір безвідсоткової фінансової позики від "14" серпня 2014р. за №2, укладений між кредитором та боржником.

За п.1.2. договору поруки у разі порушення боржником основного договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.3.1. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх обов'язків за основним договорам поручитель зобов'язується у строк не пізніше ніж 3-х календарних днів з моменту отримання вимоги кредитора виконати за боржника його обов'язок по договору.

Пунктом 3.2. договору поруки встановлено, що невиконанням обов'язку за основним договором вважаються несвоєчасні розрахунки боржником або відсутність розрахунків чи розрахунки не в повному обсязі, порушення графіку розрахунків. Кредитор має право направляти вимогу, а поручитель зобов'язаний її виконати, якщо строк прострочення оплати за основним договором перевищує один робочий день (п.3.3. договору поруки).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст.559 Цивільного кодексу України (п.п.5.1., 5.2. договору поруки).

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

За ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

11.11.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" надіслало на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" вимогу за №338 від 09.11.2015р. про погашення заборгованості за вересень, жовтень 2015р. у розмірі 315 000,00грн. (а.с.130). Дана вимога разом із конвертом повернулась Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" із відміткою підприємства зв"язку від 12.12.2015р. "за закінченням строку зберігання" (а.с.131-134). Отже, ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" вважається таким, що отримало дану вимогу 12.12.2015р., однак відповіді не надало, заборгованість не погасило.

Крім того, 11.11.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" надіслало на поштову адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" вимогу за №337 від 09.11.2015р. про погашення заборгованості за вересень, жовтень 2015р. у розмірі 315 000,00грн. (а.с.125). Дана вимога разом із конвертом повернулась Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" із відміткою підприємства зв"язку від 14.12.2015р. "за закінченням строку зберігання" (а.с.126-129). Отже, ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" вважається таким, що отримало дану вимогу 14.12.2015р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 суми заборгованості за вересень, жовтень 2015р. у розмірі 315 000,00грн., а також про стягнення з відповідача 1 суми заборгованості за листопад 2015р. у розмірі 157 500,00грн. підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.7.2. договору у разі прострочення строків повернення позики позичальник зобов'язується виплатити штрафну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми отриманої позики, за кожний день порушення строків виконання зобов'язань.

Позивач за первісним позовом, посилаючись на п.7.2. договору, просить стягнути з відповідача 1 неустойку у розмірі 165 564,00грн.

Суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки сторони договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р. визначили строк повернення позики, що підтверджується п.5.1. та п.4.1. даного договору.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача 1 інфляційні у розмірі 3 622,50грн. за вересень 2015р.

Інфляційні слід нараховувати з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Оскільки повернення частини позики у розмірі 157 500,00грн. необхідно було здійснити до 15.09.2015р., нарахування інфляційних слід проводити з жовтня 2015р. Однак позивач за первісним позовом просить стягнути інфляційні тільки за вересень 2015р. Отже, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних суд вважає за необхідне відмовити.

Також позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача-1 3% річних у розмірі 1 242,74грн. за період з 15.09.2015р. по 27.11.2015р.

Господарський суд, перевіривши розрахунок 3% річних, встановив, що за нарахований позивачем період з 15.09.2015р. по 27.11.2015р. 3% річних складають 1 695,82грн.

Оскільки стягнення 3% річних у розмірі 1 695,82грн. призведе до виходу суду за межі позовних вимог, суд вважає, що до стягнення підлягають 3% річних у розмірі 1 242,74грн.

Доводи відповідачів за первісним позовом про те, що позивач у платіжному дорученні посилається на інший договір, є безпідставними, оскільки відповідачі не подали належних доказів на підтвердження укладення між ТОВ "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" та ТОВ "ЛАН" інших договорів крім договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р.

Також суд не приймає доводи відповідачів за первісним позовом про те, що ст.22 Господарського процесуального кодексу України не передбачає права подавати заяву про "доповнення" до позовної заяви, оскільки доповнення позивача від 27.11.2015р. до позовної заяви були прийняті судом в межах ст.22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду судом даної справи по суті.

У зв'язку із частковим задоволенням первісного позову судовий збір відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що як відповідач 1, так і відповідач 2 не виконали своїх обов'язків за договорами по сплаті боргу, судовий збір у розмірі 7 106,14грн. покладається на відповідачів по 50% судового збору на кожного, що дорівнює 3 553,07грн.

Також позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача-1 витрати на послуги адвоката у розмірі 9 000,00грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.11.2015р. між Адвокатським обєднанням "Фенікс" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" (замовник) був укладений договір №09/11/15 про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов"язався на високому професійному рівні надати замовнику правову допомогу, а замовник - прийняти надані послуги та здійснити оплату.

Пунктом 2.1. договору про надання правової допомоги передбачено види та порядок надання правової допомоги, зокрема: вивчення наданих замовником документів по взаємовідносинам з ТОВ "ЛАН" (п.2.1.1.); здійснення правового аналізу наданих первинних документів та надання усних консультацій замовнику з питань перспективи судової процедури за позовом замовника до ТОВ "Лан" про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової позики № 2 від 14.08.2014р. (п.2.1.2.); підготовка пакету первинних документів, необхідних для судової процедури (п.2.1.3.); проведення правового аналізу усіх переданих виконавцю документів, інших носіїв інформації на відповідність їх діючому законодавству (п.2.1.4.); участь у розгляді справи у судовій процедурі, визначеній п.п.2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. договору; підготовка та подання до суду позову у судовій процедурі, визначеній п.2.1.2. договору, повне та самостійне представництво інтересів замовника в господарському суді Дніпропетровської області у судовому процесі із поданням необхідних пояснень, доказів, доповнень, клопотань та вчиненням інших дій в інтересах замовника (п.2.2.1.).

Згідно п.4.1. договору про надання правової допомоги послуги, перелічені у п.2.2., замовник сплачує поетапно.

За п.4.2. договору про надання правової допомоги на момент підписання цього договору сторони прийшли згоди встановити вартість етапу послуг, зазначених у п.2.1. та п.п.2.2.1. (господарський суд Дніпропетровської області) у розмірі 9 000,00грн. без ПДВ (п.4.2.1. договору).

Оплата, визначена п.4.2.1. цього договору, здійснюється замовником шляхом перерахування 100% передплати протягом 3 робочих днів з дня укладення цього договору (п.4.5. договору).

Пунктом 4.8. договору про надання правової допомоги встановлено, що виконавець має право приступити до виконання послуг за цим договором до отримання передплати, що не позбавляє замовника обов"язку по здійсненню оплати у найкоротший термін.

Статус адвоката підтверджений копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1009 від 14.06.2001р. (а.с.48), копією свідоцтва про реєстрацію адвокатського обєднання "Фенікс" №613 від 03.07.2009р. (а.с.49), ордером адвокатського обєднання "Фенікс" Серія ДП №148/000011 від 03.11.2015р. (а.с.99).

Платіжним дорученням №699 від 27.11.2015р. ТОВ "НВО "ТРАНСАВТОМАТИКА" перерахувало АО "Фенікс" 9 000,00грн. (а.с.44).

14.01.2016р. сторонами складено ОСОБА_4 передачі-прийому наданих послуг, в якому зазначено, що виконавець надав, а замовник прийняв та оплатив такі послуги за договором про надання правової допомоги №09/11/15 від 02.11.2015р.: вивчення наданих замовником документів по взаємовідносинам з ТОВ "Лан" та ТОВ "Деміс Канц"; надання усних консультацій замовнику з питань перспективи судової процедури за позовом замовника до ТОВ "Лан" про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової позики №2 від 14.08.2014р.; підготовка та подання до суду позову у судовій процедурі, повне та самостійне представництво інтересів замовника в господарському суді Дніпропетровської області в судовому процесі із поданням необхідних пояснень, доказів, доповнень, клопотань та вчиненням інших дій в інтересах замовника; підготовка відзиву на зустрічний позов ТОВ "Лан". За надання вищевказаних послуг замовник сплатив 9 000,00грн. Послуги надані своєчасно та належним чином (а.с.94).

Згідно ч.1 ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно п.6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року (далі - Постанова №7 від 21.02.2013р.) витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Тобто адвокатське об'єднання є організаційною формою адвокатської діяльності. Тому адвокатські послуги, надані адвокатським об'єднанням, є судовими витратами у розумінні ст. 44 ГПК України.

За ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У той же час, вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (абз.2 п.6.5. Постанови № 7 від 21.02.2013р.).

Суд вважає вказану суму винагороди, сплачену позивачем за первісним позовом, явно завищеною, оскільки підготовка позовної заяви за таким спором не є складною та не потребує значних витрат часу кваліфікованого спеціаліста.

На підставі викладеного суд вважає, що витрати позивача за первісним позовом на оплату адвокатських послуг не є співрозмірними роботі, виконаній адвокатом, у зв'язку з чим вважає за необхідне обмежити суму, яку слід стягнути на користь позивача за адвокатські послуги, до 5 000,00грн., із покладенням на відповідачів порівну.

Щодо зустрічного позову, то він не підлягає задоволенню на підставі наступного.

За ст.1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України (ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Згідно ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Згідно п.3.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач за зустрічним позовом не надав будь-яких доказів невідповідності даного договору положенням ч.ч.1-3, ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України. У платіжному дорученні чітко вказано номер та дату договору, суму, яка співпадає із сумою, зазначеною у п.2.1. договору, а рахунок отримувача та банківські реквізити у платіжному дорученні відповідають рахунку, зазначеному в п.3.1. договору.

Твердження позивача за зустрічним позовом про те, що загальні збори ТОВ "ЛАН" не приймали рішення відносно укладення даного договору та не уповноважували на його підписання директора ТОВ "ЛАН", не підтверджуються належними та допустимими докази.

Крім того, після укладення договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р. позивач за зустрічним позовом своїми діями схвалив його укладання, що полягало у неповерненні наданої йому суми позики. Дані обставини унеможливлюють визнання договору №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014р. недійсним з підстав, на які посилається позивач.

Керуючись ст.ст.33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" (52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Ульянова, 127, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, поверх 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" (49006, м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 49, оф.503, ) заборгованість за вересень, жовтень 2015р. у розмірі 315 000,00грн. (триста п"ятнадцять тисяч).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" (52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Ульянова, 127, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" (49006, м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 49, оф.503, ) заборгованість за листопад 2015р. у розмірі 157 500,00грн. (сто п"ятдесят сім тисяч п"ятсот), 3% річних у розмірі 1 242,74грн. (одна тисяча двісті сорок дві грн. 74коп.), 3 553,07грн. (три тисячі п"ятсот п"ятдесят три грн. 07коп.) судового збору та 2 500,00грн. (дві тисячі п"ятсот) витрат на послуги адвоката.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, поверх 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "ТРАНСАВТОМАТИКА" (49006, м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 49, оф.503, ) 3 553,07грн. (три тисячі п"ятсот п"ятдесят три грн. 07коп.) судового збору та 2 500,00грн. (дві тисячі п"ятсот) витрат на послуги адвоката.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Судові витрати за розгляд зустрічного позову покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАН".

Повне рішення складено 26.01.2016р.

Суддя ОСОБА_5