ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа № 911/5199/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвентбуд»

до Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк»

про визнання зобовязання припиненим

секретар судового засідання: Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 10.11.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 3321 від 13.11.2015 р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комінвентбуд» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» (далі відповідач) про визнання зобовязання припиненим.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладення 02.06.2015 р. з відповідачем договору про надання овердрафту № 17419-О-1, згідно з яким банком було надано ТОВ «Комінвентбуд» кошти у тимчасове користування шляхом сплати з поточного рахунку позичальника. Крім того, 02.06.2015 р. між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_3 (вкладник) було укладено договір застави майнових прав № ДЗМП-17419/1-980, відповідно до якого заставою майнових прав за депозитним договором ОСОБА_3 забезпечується виконання ТОВ «Комінвентбуд» зобовязань перед банком за договором про надання овердрафту № 17419-О-1 від 02.06.2015 р.

Як зазначав позивач, до банку, як кредитора за договором застави майнових прав, перейшло право вимоги, що випливає з договору про депозитний вклад, за яким банк був боржником, внаслідок чого відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі (в особі банку), його зобов'язання за договором про депозитний вклад в силу ст. 606 Цивільного кодексу України припинилося, і він отримав задоволення своїх вимог за договором про надання овердрафту №17419-0-1 від 02.06.2015 р., у звязку з чим позивач просить суд визнати припиненим зобовязання ТОВ «Комінвентбуд» за договором про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р., укладеним з ПАТ «Радикал Банк».

Розгляд справи відкладався.

28.12.2015 р. до господарського суду Київської області ПАТ «Радикал Банк» було подано відзив № 5223/15 від 25.12.2015 р., відповідно до якого відповідач вважає вимоги, викладені в позові, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За статтею 20 Закону України «Про заставу» право звернення на предмет застави виникає в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане. Отже, для звернення стягнення на предмет застави, в тому числі - і на грошовий вклад, необхідне настання умови невиконання зобовязання позичальником (позивачем), тобто позивач повинен був мати перед відповідачем прострочену заборгованість. Саме наявність простроченої заборгованості надавало би право відповідачеві здійснити стягнення на предмет застави, в тому числі - і шляхом відступлення заставодавцем права вимоги на грошовий депозит і нараховані проценти без необхідності волевиявлення банку та підписання будь-яких документів. Однак, станом на 09.07.2015 р. (переддень введення тимчасової адміністрації у банку) позивач не мав простроченої заборгованості за договором овердрафту. Таким чином, посилання позивача на реалізацію предмета застави у наведений вище спосіб суперечить фактичним обставинам справи, статті 20 Закону України «Про заставу» та пп. 2.1.5 п. 2.1 договору застави, відповідно до умов якого звернення стягнення на предмет застави можливе в разі невиконання позичальником своїх зобовязань, забезпечених заставою.

Крім того, на переконання банку, посилання позивача на статтю 606 ЦК України також є неправильним, оскільки поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобов'язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб'єктів) один із цих суб'єктів повинен зникнути, у зв'язку з цим і припиняється правовідношення. Між тим, відповідач наголошує, що будь-якої реорганізації позивача та відповідача шляхом злиття або приєднання юридичних осіб станом не мало місця.

Крім того, 09.07.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 130 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» на підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 р. №452/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних», пунктом 1 якого з 10.07.2015 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Радикал Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

На виконання вимог статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачеві було надіслано повідомлення про визнання здійснених трансакцій про погашення заборгованості за договором овердрафту нікчемними, тобто такими, що не породжують для його учасників жодних очікуваних ними наслідків, з посиланням на п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки банк в неробочий час здійснив дії, спрямовані на погашення кредиту позивача за рахунок повязаної із позивачем особи - заставодавця (директора позивача - ОСОБА_3І.), тим самим виконавши платіж з метою надання окремому кредитору ОСОБА_3 переваг, прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку. Такими перевагами є та обставина, що якби не був здійснений такий платіж, то позивач залишався би боржником відповідача і мусив би обслуговувати наданий кредит за договором овердрафту в повному обсязі, а заставодавець (ОСОБА_3І.) мав би право на відшкодування не 2,0 млн. грн., передумови для чого були створені 09.07.2015 р., а 0,2 млн. грн. згідно положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що і погашення кредиту позивачем, і перерахування депозиту заставодавцем на користь позивача відбулося одночасно о 18-40, що є, в принципі, неможливим.

До господарського суду Київської області 28.12.2015 р. ПАТ «Радикал Банк» також було подано пояснення № 5222/15 від 25.12.2015 р., відповідно до яких відповідач зазначив, що позивач посилався, зокрема, на існування звернень від 09.07.2015 р. позичальника (ТОВ «Комінвентбуд») та заставодавця (ОСОБА_3І.) до ПАТ «Радикал Банк» щодо здійснення погашення заборгованості позичальника за договором про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р. за рахунок депозитного вкладу ОСОБА_3, а також на існування додаткового договору № 1 від 09.07.2015 р. до договору про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р. про припинення дії (розірвання) кредитного договору. Між тим, банк наголошує, що вказані звернення на адресу ПАТ «Радикал Банк» не надходили, що підтверджується відсутністю на копіях звернень (що подані позивачем до матеріалів справи) штампу вхідної кореспонденції канцелярії банку, а також підтверджується відсутністю в журналі вхідної кореспонденції банку відповідного запису за 09.07.2015 р., а тому посилання позивача на вказані звернення є безпідставними.

Щодо укладення додаткового договору № 1 від 09.07.2015 р. до договору про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р. про припинення дії (розірвання) кредитного договору відповідач звертав увагу суду на той факт, що вказаний додатковий договір від імені ПАТ «Радикал Банк» було підписано начальником Управління кредитування корпоративних клієнтів Департаменту корпоративного бізнесу ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 04.11.2014 р. приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 № 1746, відповідно до якої ОСОБА_4 було надано повноваження укладати, вносити зміни та розривати договори лише на підставі рішення кредитного комітету та/або іншого уповноваженого органу ПАТ «Радикал Банк». Проте, жодного рішення про припинення дії (розірвання) договору про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р. кредитним комітетом чи іншим уповноваженим органом банку не приймалось, тобто вказаний правочин (додатковий договір № 1 від 09.07.2015 р. до договору про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р.) був вчинений повіреним з перевищенням повноважень та не був схвалений ПАТ «Радикал Банк», від імені та в інтересах якого діяв повірений в порядку ст. 241 ЦК України. Також відповідач зазначив, що відповідно до заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал Банк» від 16.07.2015 р. № 1145/15 довіреність на імя ОСОБА_4 № 1746 від 04.11.2014 р. була скасована.

15.01.2016 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Комінвентбуд» було подано додаткові пояснення б/н від 15.01.2016 р., відповідно до яких позивач зазначив, що відповідач не погоджується з даним позовом, зазначаючи, що станом на 09.07.2015 р. (в момент здійснення трансакції щодо погашення кредиту, яка визнана Фондом гарантування вкладів фізичних осіб нікчемною) позивач не мав простроченої заборгованості.

Однак, позивач наполягає на тому, що предметом розгляду даної справи не є оскарження повідомлення тимчасової адміністрації банку від 06.11.2015 р. щодо визнання нікчемними трансакцій, здійснених 09.07.2015 р. На момент надсилання вищезазначеного повідомлення № 3189/15 від 06.11.2015 р., як і на момент подання даного позову, у позивача існувала прострочена заборгованість. Так, вищезазначене повідомлення містить вимогу відповідача щодо повного погашення кредитної заборгованості та відсотків. Отже, на переконання позивача, відповідач тим самим визнає виникнення у позивача саме простроченої заборгованості.

Таким чином, з моменту виникнення у позивача простроченої заборгованості банк набув права звернення стягнення на майнові права, що є предметом застави за договором застави. З того ж моменту вступила в силу відкладальна обставина за договором про уступку права вимоги № УПВ-17419, згідно з якою банк став власником майнових прав, що є предметом застави. Тобто банк отримав задоволення своїх вимог за рахунок отримання у власність предмету застави. ОСОБА_3 неодноразово звертався до банку з метою передачі документів за договором депозиту, проте, банк не визнає той факт, що відбулася уступка права вимоги за договором № УПВ-17419/1-980 та відмовляється приймати відповідні документи, у звязку з чим 14.01.2016 р. цінним листом з описом вкладення на адресу банку ОСОБА_3 разом із супровідним листом було направлено всю документацію, з якої випливають його права за депозитним договором.

При цьому позивач наголошував, що сторони погодили, що реалізація предмета застави здійснюється в момент прострочення ТОВ «Комінвентбуд» сплати процентів або повернення кредиту та відбувається шляхом уступки ОСОБА_3 банку права вимоги на грошовий депозит і нараховані проценти, без волевиявлення та згоди банку, без підписання сторонами будь-яких додаткових документів, а також що відповідно до ст. 606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

20.01.2016 р. до господарського суду Київської області ПАТ «Радикал Банк» було подано додаткові пояснення б/н від 20.01.2016 р., відповідно до яких відповідач зазначив, що у даному випадку не відбулося поєднання боржника та кредитора в одній особі, посилаючись при цьому на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 6-43цс15.

Представник позивача у судовому засіданні 21.01.2016 р. позовні вимоги підтримувала, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 21.01.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

02.06.2015 р. між ТОВ «Комінвентбуд» (позичальник) та ПАТ «Радикал Банк» (банк) було укладено договір про надання овердрафту №17419-0-1, відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування шляхом сплати з поточного рахунку позичальника № 7419, відкритого в банку, платіжних документів на суму, що перевищує залишок на такому рахунку, але в межах визначеного цим договором ліміту овердрафту, а позичальник зобовязаний повернути банку заборгованість за овердрафтом та сплатити проценти за користування овердрафтом та інші платежі на умовах, що передбачені цим договором.

Ліміт овердрафту за цим договором складає 1960000,00 грн. (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що розмір плати за користування овердрафтом складає 23,5% річних.

У відповідності з п. 1.4 договору термін користування овердрафтом закінчується 30.05.2016 р. включно, якщо він не наступить раніше відповідно до умов п. 7.3 цього договору.

Слід зазначити, що згідно з приписами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором.

Крім того, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначено в ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ст. 576 Кодексу).

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

В силу приписів ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У забезпечення виконання зобовязань за договором овердрафту 02.06.2015 р. між ПАТ «Радикал Банк» (заставодержатель, банк) та фізичною особою ОСОБА_3 (заставодавець, вкладник) було укладено договір застави майнових прав № ДЗМП-17419/1-980, відповідно до п. 1.1 якого заставою за цим договором забезпечується виконання ТОВ «Комінвентбуд» зобов'язань за договором про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р. зі сплатою процентів, комісій, інших платежів, а також зобов'язань щодо відшкодування збитків та витрат заставодержателя по задоволенню його вимог.

У відповідності з п. 1.2 договору застави предметом застави є майнові права, що полягають у праві вимоги грошових коштів, що виникає за договором строкового банківського вкладу № 1-22378 «Впіймай фортуну», що укладений між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_3 28.05.2015 р., що складається із сум: банківського вкладу, сума залишку якого станом на дату укладення цього договору становить 2000000,00 грн.; процентів, які нараховані/будуть нараховані; пені та штрафів.

За взаємною згодою сторін цього договору загальна вартість предмету застави становить 2000000,00 грн. (п. 1.3 договору застави).

Відповідно до умов договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про заборону відчуження предмета застави, що підтверджується витягом № 47118882 від 03.06.2015 р.

Окрім того, 02.06.2015 р. між банком (сторона-2) та вкладником (сторона-1) було укладено договір про уступку права вимоги № УПВ-17419/1-980 (з відкладальною умовою), відповідно до умов якого сторона-2 передає, а сторона-1 приймає всі права сторони-2 як кредитора за зобов'язаннями, що виникли на підставі договору строкового банківського вкладу № 1-22378 «Впіймай фортуну» від 28.05.2015 р.

Пунктом 2 договору передбачено, що уступка прав вимоги згідно умов цього договору здійснюється з метою реалізації майнових прав, що є предметом застави згідно договору застави майнових прав № ДЗМП-17419/1-980 в порядку звернення стягнення на предмет застави, що передбачений зазначеним договором застави.

Сторони домовилися, що цей договір укладено під відкладальною обставиною, у зв'язку з чим права та обов'язки сторін за цим договором настають за умови набуття стороною-1 права звернення стягнення на майнові права, що є предметом застави за договором застави (п. 3 договору).

Згідно з п. 4 договору з моменту набуття сторонами прав та обов'язків за цим договором, сторона-2 перестає бути стороною депозитного договору, а сторона-1 вступає в депозитний договір, як сторона, що набула всіх прав сторони-2, які були у неї на момент передачі таких прав.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як зазначено у позові, 09.07.2015 р. ТОВ «Комінвентбуд» було направлено на адресу ПАТ «Радикал Банк» заяву щодо здійснення повного погашення заборгованості за овердрафтом за рахунок депозиту ОСОБА_3 згідно з договором строкового банківського вкладу №1-22378 «Впіймай фортуну», однак, у подальшому на адресу позивача надійшло повідомлення № 3189/15 від 06.11.2015 р. від Тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал Банк» в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», де банк вимагав від ТОВ «Комінвентбуд» невідкладно здійснити оплату кредитної заборгованості за договором овердрафту від 02.06.2015 р. в сумі 1950817,20 грн. та відсотків.

Судом встановлено, що 09.07.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 130 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» на підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 р. № 452/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «РАДИКАЛ БАНК» до категорії неплатоспроможних».

Пунктом 1 цього рішення з 10.07.2015 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

30.09.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 178 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» призначено ОСОБА_6 та делеговано їй всі повноваження тимчасового адміністратора, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37-39 цього Закону.

Частиною 1 статті 36 цього Закону передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі - договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 38 Закону встановлює, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Як слідує з матеріалів справи, в порядку статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачеві було надіслано повідомлення № 3189/15 від 06.11.2015 р. про визнання здійснених трансакцій з погашення заборгованості за договором овердрафту нікчемними, тобто такими, що не породжують для його учасників жодних очікуваних ними наслідків. Підставою для визнання трансакцій банку із погашення договору овердрафту за рахунок депозиту заставодавця було визначено п. 7 частини 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме - банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремому кредитору переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, оскільки в неробочий час (18-40) банк здійснив дії, спрямовані на погашення кредиту позивача за рахунок повязаної із позивачем особи - заставодавця (директора позивача - ОСОБА_3І.), тим самим виконавши платіж з метою надання ОСОБА_3 переваг, прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що звернення на заставу виникає в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, а також на те, що сторони погодили, що реалізація предмета застави здійснюється в момент прострочення позивачем сплати процентів або повернення кредиту та відбувається шляхом уступки заставодавцем банку права вимоги на вклад; що реалізація предмету застави здійснюється в момент прострочення позивачем сплати відсотків або повернення кредиту та відбувається шляхом відступлення заставодавцем права вимоги на грошовий депозит і нараховані проценти без необхідності волевиявлення банку та підписання будь-яких документів; що в цьому випадку слід застосувати положення статті 606 ЦК України, згідно з якою зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Оскільки, на переконання позивача, після переходу до відповідача прав вимоги за депозитом (тобто реалізації його прав на предмет застави), відбулося поєднання боржника і кредитора в особі банку, це дає підстави стверджувати про припинення зобовязання позичальника на підставі статті 606 ЦК України, у звязку з чим ТОВ «Комінвентбуд» і звернулось до суду з даним позовом про визнання припиненим зобов'язання товариства як позичальника за укладеним з банком договором овердрафту, про який йшлося вище.

Слід зазначити, що згідно з приписами ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як встановлено у стаття 606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Між тим, у даному випадку поєднання боржника та кредитора в одній особі не відбулося.

Так, поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі наявне в разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобовязанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб'єктів) один із цих суб'єктів повинен зникнути, у зв'язку з цим і припиняється правовідношення.

Таким чином, стаття 606 ЦК України повинна застосовуватися до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов'язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб'єктів правовідношення у зв'язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб'єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 6-43цс15.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оскільки будь-якої реорганізації позивача та відповідача шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, у тому числі - станом на 09.07.2015 р., матеріалами справи не встановлено, підстави для застосування до відносин між сторонами даної справи приписів ст. 606 Цивільного кодексу України та висновку про припинення зобов'язання позивача перед відповідачем за договором овердрафту є відсутніми.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 32-34 ГПК України не доведено у даному випадку наявності підстав для застосування статті 606 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи недоведеність заявлених позовних вимог, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Комінвентбуд» у їх задоволенні.

Решта поданих до суду доказів та доводів сторін, що були досліджені судом, у тому числі щодо наявності/відсутності простроченої заборгованості позичальника перед банком станом на 09.07.2015 р., щодо обставин укладення додаткового договору № 1 від 09.07.2015 р. до договору по надання овердрафту про припинення дії останнього (розірвання), щодо звернень позичальника та заставодавця до банку з приводу здійснення погашення заборгованості позичальника за договором про надання овердрафту № 17419-0-1 від 02.06.2015 р. за рахунок депозитного вкладу ОСОБА_3, наведених вище висновків суду не спростовують.

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Повне рішення підписане 26.01.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна