РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016Справа №910/28155/15

За позовом Комунальне підприємство "Гайсинська житлово - експлуатаційна контора"

До Концерну "Військторгсервіс" в особі Вінницької філії Концерну

"Військторгсервіс"

про стягнення 41 347,01 грн.

Суддя Головатюк Л. Д.

Представники:

Від позивача: Любарчук О.О.(за довіреністю)

Від відповідача: Буток Є.Є.(дов. від 12.10.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 21.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003 у розмірі 41 347,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2015 порушено провадження у справі № 910/28155/15 та призначено до розгляду на 26.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України відкладено на 17.12.2015, в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 в порядку ст. 69 ГПК України розгляд справи продовжено на п'ятнадцять днів, в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 14.01.2016.

В судовому засіданні 14.01.2016 в порядку ст. 77 ГПК України судом оголошувалась перерва на 21.01.2016.

В судове засідання 21.01.2016 представники сторін з'явились, надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача, в особі Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" його зобов'язань за договором про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003, в частині оплати витрат пов'язаних з експлуатацією та технічних обслуговуванням будинку.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав їх недоведеності, оскільки позивачем не надано в матеріали жодних первинних документів, які б підтверджували факт отримання відповідачем в особі Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" послуг за договором про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 21.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2003 між Комунальним підприємством "Гайсинська житлово - експлуатаційна контора", як власником будинку та Державним підприємством Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК", як користувачем, що використовує нежитлове приміщення належне йому на праві власності під магазин було укладено договір про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003 (далі за текстом - договір).

Відповідно до п. 1. договору власник забезпечує утримання прибудинкової території та технічне обслуговування житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення, а користувач приймає участь у витратах на виконання названих робіт. Користувачу належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 181, 8 кв. м., 186, 3 кв. м. Зазначене нежитлове приміщення зареєстроване за гр. ОСОБА_5

У відповідності до п. 2.1.2. договору власник будинку зобов'язався забезпечити надання користувачу послуг, в тому числі з обслуговування технічного обладнання нежитлового приміщення за розцінками і тарифами визначеними підприємством житлового господарства, на території якого знаходиться дане приміщення.

В пункті 2.2.3 договору користувач зобов'язався не пізніше останнього дня поточного місяця вносити плату на рахунок власника будинку на покриття витрат пов'язаних з експлуатацією та технічним обслуговуванням будинку відповідно до займаної площі нежитлового приміщення з розрахунку 41 коп. за кВ. м. загальної площі приміщення. Тобто 150, 92 грн. в місяць в т.ч. ПДВ - 25, 16 грн.

Пунктом 4.2. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з 01.01.2003.

Із матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2007 року директор Гайсинської дирекції Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" звертався до позивача із листом, в якому просив в зв'язку із зміною з 01.11.2007 року назви підприємства і ВВВТ № 52 на Гайсинську дирекцію Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" переукласти договір на надання послуг та виставляти рахунки за надані послуги Гайсинській дирекції Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс".

Згідно листа Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" вих.. № 16 від 15.01.2009 адресованого позивачу Вінницька філія Концерну "Військторгсервіс" з 01.01.2009 перейшла на консолідований податковий облік, в зв'язку з чим вносить зміни і діючі договори, тому просить підписати відповідні додатки до договору.

В січні 2010 року позивач направив Вінницькій філії Концерну "Військторгсервіс" повідомлення про зміну розміру щомісячної плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

В березні 2012 року позивач звернувся до Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" з листом вих. № 139 від 01.03.2012, в якому позивач повідомляв, що на 01.03.2012 Вінницька філія Концерну "Військторгсервіс" заборгувало йому 11 809, 68 грн. за послуги надані за договором про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003. В листі також було зазначено, що позивач неодноразово звертався до керівництва Гайсинської філії Концерну "Військторгсервіс" для вирішення даного питання, якою не було вчинено дій по погашенню боргу, тому позивач звертається до Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" з проханням розрахуватися за надані послуги.

В грудні 2014 року позивач звертався до Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" з пропозицією укласти договір про відшкодування фактичних витрат на виробництво послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходяться нежитлові приміщення, які належать Вінницькій філії Концерну "Військторгсервіс" на праві власності.

В вересні 2015 року позивач звернувся до відповідача із претензією на суму 41 347, 01 грн. вих. № 274 від 03.09.2015, якою позивач просив перерахувати суму основного боргу 41 347, 01 грн. на рахунок позивача.

Позивачем надані в матеріали справи виписки з його рахунку із яких вбачається, що Гайсинська дирекція Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" здійснювала оплати: 16.02.2010 рахунку № 27 від 21.01.2010 на суму 762, 81 грн. за вивіз сміття, 15.03.2010 рахунку № 157 від 17.02.2010 на суму 762, 81 грн. за утримання будинку, 26.04.2010 рахунку № 283 від 11.03.2010 на суму 717, 79 грн. за вивіз сміття, 26.05.2010 рахунку № 431 від 19.04.2010 на суму 762, 81 грн. за вивіз сміття, 15.06.2010 рахунку № 125 від 25.05.2010 на суму 762, 81 грн. за вивіз сміття, рахунку № 788 від 15.06.2010 на суму 788, 81 грн. за вивіз сміття, 15.09.2010 рахунку № 156 від 27.08.2010 на суму 740, 30 за вивіз сміття, 20.12.2010 рахунку № 45 від 20.11.2010 на суму 1000, 00 грн. за вивіз сміття, 15.02.2011 рахунку № 6 від 11.01.2011 на суму 771, 91 грн. за вивіз сміття, 16.03.2011 рахунку № 253 від 22.02.2011 на суму 260, 37 грн. за вивіз сміття, 19.05.2011 рахунку № 430 від 22.04.2011 на суму 158, 74 грн. за вивіз сміття, 25.07.2011 рахунку № 807 від 29.06.2011 на суму 112, 55 грн. за вивіз сміття, 26.08.2011 рахунку № 807 від 12.07.2011 на суму 130, 20 грн. за вивіз сміття, 26.09.2011 рахунку № 125 від 21.09.2011 на суму 371, 64 грн. за вивіз сміття, 25.10.2011 рахунку № 127 від 29.09.2011 на суму 319, 50 грн. за вивіз сміття, 22.12.2011 рахунку № 1529 від 05.12.2011 на суму 450, 00 грн., 15.06.2012 рахунку № 706 від 05.06.2012 на суму 130, 20 грн. за вивіз сміття, 30.08.2012 за вивіз сміття 130, 70 грн., 14.11.2013 за вивіз сміття 104, 16 грн.

До банківських виписок позивачем надані копії рахунків виставлених відповідачу (Концерну "Військторгсервіс"): № 48 від 22.01.2010 на суму 717, 79 грн. відшкодування витрат на утримання, № 27 від 21.01.2010 на суму 45, 02 грн. за вивіз сміття, № 263 від 09.03.2010 на суму 45, 02 грн. за вивіз сміття, № 283 від 11.03.2010 на суму 717, 79 грн. відшкодування витрат, № 538 від 26.04.2010 на суму 45, 02 грн. за вивіз сміття, № 431 від 19.04.2010 на суму 717, 79 грн. відшкодування витрат, № 864 від 30.06.2010 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 728 від 15.06.2010 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 751 від 21.06.2010 на суму 717, 79 грн. відшкодування витрат, № 942 від 22.07.2010 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 917 від 22.07.2010 на суму 717, 79 грн. відшкодування витрат, № 1203 від 13.09.2010 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 1238 від 23.09.2010 на суму 717, 79 грн. відшкодування витрат, № 1806 від 27.12.2010 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 1794 від 20.12.2010 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 1664 від 07.12.2010 на суму 74, 00 грн. за вивіз сміття, № 1694 від 15.12.2010 на суму 717, 79 грн. відшкодування витрат, № 81 від 26.01.2011 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 162 від 21.02.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 131 від 08.02.2011 на суму 22. 51 грн. за вивіз сміття, № 6 від 11.01.2011 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 399 від 30.03.2011 на суму 45, 02 грн. за вивіз сміття, № 278 від 16.03.2011 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 300 від 22.03.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 670 від 30.05.2011 на суму 22. 51 грн. за вивіз сміття, № 559 від 23.05.2011 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 582 від 24.05.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 450 від 26.04.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 430 від 22.04.2011 на суму 22, 51 грн. за вивіз сміття, № 953 від 29.07.2011 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 825 від 07.07.2011 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 830 від 14.07.2011 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 862 від 25.07.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 968 від 08.08.2011 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 1096 від 31.08.2011 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 1002 від 23.08.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 1392 від 03.11.2011 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 1426 від 22.11.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 1652 від 22.12.2011 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 1524 від 05.12.2011 на суму 52, 08 грн. за вивіз сміття, № 1562 від 21.12.2011 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 745 від 21.06.2012 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 706 від 05.06.2012 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття, № 1042 від 23.08.2012 на суму 861, 35 грн. відшкодування витрат, № 1476 від 21.11.2013 на суму 861, 30 грн. відшкодування витрат, № 432 від 16.04.2013 на суму 26, 04 грн. за вивіз сміття (зазначений рахунок виписаний на ім'я Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс").

Із наданих позивачем виписок та рахунків не вбачається за яким договором вони виписані, як і не вбачається адреси надання послуг. Доказів направлення наданих рахунків відповідачу та/або Гайсинській дирекції Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" позивач суду не надав.

Доказів належності відповідачу та/або Гайсинській дирекції Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс", та/або Державному підприємству Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК" нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 181, 8 кв.м., 186, 3 кв.м. матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи і доказів із яких би вбачалося, що відповідач в особі Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" використовує зазначені приміщення, і споживає послуги, що надаються йому позивачем.

Згідно викладеного в позовній заяві Вінницька філія Концерну "Військторгсервіс" являється балансоутримувачем нежитлових приміщень, які розташовані на першому поверсі багатоповерхових будинків АДРЕСА_1, а власником згаданих нежитлових будівель є Держава в особі Міністерства оборони України. При цьому, Вінницька філія Концерну "Військторгсервіс" на підставі акту приймання - передачі основних фондів від Державного підприємства Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК" до Концерну "Військторгсервіс" від 01.10.2007 користується та розпоряджається згаданим нежитловим приміщенням і являються співвласниками будинків АДРЕСА_1. Проте, жодних доказів із яких би вбачалося, що правонаступником Державного підприємства Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК" є Концерн "Військторгсервіс", в особі Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс", і що майно належне Державному підприємству Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК" перейшло до останнього матеріали справи не містять.

Предметом спору є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за договором за надані йому в період з 2009 по 01.02.2015 послуги в розмірі 41 347, 01 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 151 Цивільного кодексу Української РСР в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, на права та обов'язки сторін договору про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003 з 01.01.2004 стали розповсюджувати правила ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з частиною сьомою статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Оскільки змістом зобов'язання є права і обов'язки сторін, то поняття "строк договору" та "строк дії договору" є тотожними.

Строк дії договору положеннями договору про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003 встановлений не був.

Положеннями ст. 609 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З огляду на положення наведеної норми чинного законодавства та приймаючи до уваги, що договір про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003 був укладений Державним підприємством Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК", яке (як вбачається з тексту претензії вих. № 274 від 03.09.2015) було реорганізоване 2007 році, а отже ліквідоване/припинене, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів із яких би вбачався правонаступник Державного підприємства Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК", у суду наявні підстави для висновку про припинення зобов'язань за договором про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003.

Згідно викладеного в позовній заяві основні фонди від Державного підприємства Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК" перейшли до Концерну "Військторгсервіс", проте відповідних доказів, які б відповідали положенням ст.ст. 33, 34 ГПК України матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем в матеріали справи надано виписки, і яких вбачається оплата послуг позивача Гайсинською дирекцією Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс", при цьому із наданих виписок не можливо встановити по якому договору здійснювалися оплати.

Як зазначалося судом, матеріали справи не містять доказів належності відповідачу та/або Гайсинській дирекції Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс", та/або Державному підприємству Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 ЗОК" нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 181, 8 кв.м., 186, 3 кв.м. При цьому, із тексту договору про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться нежитлове приміщення" б/н від 01.01.2003 вбачається, що нежитлове приміщення зареєстроване за гр. ОСОБА_5

Більш того, позивачем не надано в матеріали справи жодних доказів із яких би вбачалося, що відповідач в особі Вінницької філії Концерну "Військторгсервіс" використовує зазначені приміщення, і споживає послуги, що надаються йому позивачем.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Доказів здійснення господарських операцій між сторонами позивачем в матеріали справи надано не було.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України замовник зобов'язаний оплатити саме надану йому послугу, і відповідно факт надання послуг входить до предмету доказування у спорі про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Комунального підприємства "Гайсинська житлово - експлуатаційна контора" є не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Гайсинська житлово - експлуатаційна контора" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.01.2016.

Суддя Л. Д. Головатюк