РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2016Справа №910/30195/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»
простягнення 97149 грн. 37 коп. та розірвання договору

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Гридчіна О.Г. - представник за довіреністю б/н від 31.12.2015;

від відповідача: Рейнюк І.В. - представник за довіреністю № 1 від 04.01.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.11.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» про стягнення 97149 грн. 37 коп., з яких 40437 грн. 44 коп. основного боргу, 9052 грн. 28 коп. пені, 40437 грн. 44 коп. штрафу, 637 грн. 95 коп. 3% річних, 6584 грн. 26 коп. інфляційних втрат та розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 не сплатив позивачу суборендні платежі за користування об'єктом суборенди за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 40437 грн. 44 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати суборендних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 9052 грн. 28 коп., нараховану щодо кожного простроченого платежу окремо за загальний період нарахування з 25.11.2014 по 19.10.2015, та штраф у розмірі 40437 грн. 44 коп. Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати суборендних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 637 грн. 95 коп. за загальний період нарахування з 25.11.2014 по 19.10.2015 (щодо кожного простроченого платежу (суборендної плати) окремо) та інфляційні втрати у загальному розмірі 6584 грн. 26 коп. за загальний період нарахування з 25.11.2014 по 19.10.2015, нарахованих за прострочення сплати суборендної плати за грудень 2014 року - травень 2015 року користування об'єктом оренди.

Крім того, зважаючи на істотне порушення відповідачем умов Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 в частині сплати суборендних платежів, позивач просить суд розірвати Договір № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 на підставі п. 11.3 договору та ст. 651 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 порушено провадження у справі № 910/30195/15 та розгляд справи призначено на 15.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.01.2016.

У судовому засіданні 22.01.2016 представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 66439 грн. 65 коп., пеню у розмірі 10368 грн. 81 коп., штраф у розмірі 66439 грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 727 грн. 72 коп., інфляційні втрати у розмірі 6803 грн. 71 коп.

Розглянувши у судовому засіданні 22.01.2016 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд відмовив в її задоволенні з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості зі сплати суборендних платежів за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року та, відповідно, штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку зі сплати суборендних платежів (підстава позову) саме за вказаний період.

Однак, у заяві про збільшення позовних вимог позивач збільшує суму, яку просить стягнути з відповідача, саме у зв'язку із збільшенням періоду заборгованості (додатково позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати суборендних платежів за період з жовтня по грудень 2015 року, та, відповідно, нарахований на неї розмір штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат), що є одночасною зміною предмету та підстав позову, з огляду на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за зазначений у позовній заяві період та підстава - неналежне виконання зобов'язань зі сплати суборендних платежів за зазначений у позовній заяві період.

Отже, суд дійшов висновку, що подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог, по суті, є заявою про одночасну зміну предмету та підстав позову, що суперечить нормам чинного законодавства України, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні вказаної заяви позивача.

У судовому засіданні 22.01.2016 представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначив, що ним не надсилались відповідачу заперечення щодо продовження строку дії Договору суборенди № 05/01-14 від 01.01.2014; надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.01.2016 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 22.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (суборендар) укладено Договір № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендар зобов'язується передати, а суборендар прийняти в тимчасове, оплачуване користування (суборенду) нежитлове приміщення, площею 2,0 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12, яке використовує орендар на підставі Договору оренди від 17.04.2009, укладеного між ЗАТ «Президент-Готель» та ТОВ «БК «Квадр».

Відповідно до п. 2.1 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 орендар зобов'язаний передати, а суборендар - прийняти приміщення у користування протягом 3-х робочих днів з моменту підписання цього Договору за актом прийому-передачі, складеним у двох примірниках і підписаним уповноваженими представниками сторін в день передачі. Суборендоване приміщення вважається прийнятим суборендарем і переданим орендарем з моменту підписання цього акту.

Згідно з п. 3.1 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 він набуває чинності з моменту надання дозволу орендодавця, про що суборендар повідомляє додатково, та підписання акта прийому-передачі, і діє до 31.12.2014.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 встановлений у п. 3.1 цього договору строк може бути продовжений за умови укладення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору або договору у новій редакції.

Додатковою угодою № 1 від 25.12.2014 сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, виклавши п. 3.1 договору у новій редакції, а саме: даний договір набуває чинності з моменту підписання акту прийому-передачі і діє до 31.12.2015.

Згідно з п. 4.1.2 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 суборендар зобов'язаний вчасно вносити плату за користування приміщенням і відшкодовувати орендарю витрати, пов'язані із суборендою, у т.ч. за користування електроенергією на підставі фактичних витрат, відповідно до виставлених орендарем рахунків, за обслуговування приміщення, інші витрати, передбачені цим договором або окремою угодою між сторонами.

Відповідно до п. 11.3 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 даний договір припиняється: згідно з п. 3.3 договору; за згодою сторін; по закінченню строку його дії; у випадку його розірвання з підстав, передбачених законодавством та цим договором. Зокрема, підставою для дострокового розірвання договору зі сторони орендаря є порушення строків оплати суборендарем орендної плати більш ніж на 20 днів від строків обумовлених договором. Розірвання договору не звільняє суборендаря від сплати орендної плати й пені за час, що передував поверненню приміщень орендареві.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором суборенди (піднайму).

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (частина 3 статті 774 Цивільного кодексу України).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що на підставі листа Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель» про погодження передачі в суборенду об'єкту суборенди за Договором № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 та укладеного між сторонами вказаного договору, 01.01.2014 позивач передав відповідачу в суборенду нежитлове приміщення, площею 2,0 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12, що підтверджується актом прийому-передачі приміщення, підписаним та скріпленим печатками уповноваженими представниками сторін, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5.1 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 щомісячна суборендна плата за 1 кв.м. приміщення складає 33,78 грн., ПДВ 20% - 6,76 грн. , всього: 40,54 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 всього за 2,0 кв.м. площі приміщення, що використовується суборендарем, щомісячна орендна плата складає 67,56 грн, ПДВ 20% - 13,51 грн., всього: 81,07 грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 плата за обслуговування приміщення складає 3265,77 грн., ПДВ 20% - 653,16 грн., всього: 3918,93 грн.

Згідно з п. 5.4 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 всього щомісячна плата за користування приміщення, включаючи його обслуговування, складає 3333,33 грн., ПДВ 20% - 666,67 грн., всього: 4000 грн. 00 коп.

Згідно з п. 5.12 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 сторони погодились, що суборендна плата може коригуватись відповідно до індексу інфляції за попередній місяць суборенди.

Судом встановлено, що за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року позивач нарахував до сплати відповідачу грошові кошти за користування об'єктом суборенди у загальному розмірі 40437 грн. 44 коп., що відображено та погоджено сторонами у підписаних та скріплених печатками уповноважених представниками сторін актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 7577 від 31.12.2014 на суму 4017 грн. 86 коп.; № 469 від 31.01.2015 на суму 4020 грн. 84 коп.; № 1221 від 28.02.2015 на суму 4024 грн. 01 коп.; № 1871 від 31.03.2015 на суму 4029 грн. 59 коп.; № 2620 від 30.04.2015; № 3245 від 31.05.2015 на суму 4058 грн. 71 коп.; № 3978 від 30.06.2015 на суму 4061 грн. 80 коп.; № 4689 від 31.07.2015 на суму 4062 грн. 36 коп.; № 5209 від 31.08.2015 на суму 4060 грн. 93 коп.; № 6019 від 30.09.2015 на суму 4059 грн. 80 коп., належним чином засвідчені копії яких долучено позивачем до позовної заяви.

При цьому, судом встановлено, що розмір щомісячних сум за користування об'єктом суборенди, які нараховані позивачем та відображені у вказаних актах, складаються із щомісячної суборендної плати, вказаної у п. 5.2 договору із застосуванням коригування відповідно до індексу інфляції за попередній місяць оренди (на підставі п. 5.12 договору) та плати за обслуговування приміщення, визначеної відповідно до п. 5.3 договору, (відповідно до пояснень позивача, наданих у судових засіданнях, до послуг з обслуговування приміщення входять, зокрема, послуги з охорони, прибирання, тощо).

Розмір нарахованих позивачем грошових сум, які підлягають сплаті за користування об'єктом суборенди за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року (суборендна плата та оплата за обслуговування приміщення), погоджений відповідачем у вищезазначених актах та у судових засіданнях не заперечувався.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 5.10 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 розмір орендної плати, зазначеної у п. 5.1 договору, може бути змінений орендарем у зв'язку зі зміною орендодавцем розміру орендної плати, змінами вартості плати за землю, комунальні послуги, а також у зв'язку з інфляційними процесами, зміною курсу долару по відношенню до гривні, зміною кон'юктури ринку, що оформлюється відповідною додатковою угодою до даного договору.

Тобто, вказаним пунктом договору сторони погодили порядок двосторонньої зміни розміру суборендної плати шляхом укладення відповідної додаткової угоди до даного договору.

Згідно з п. 5.11 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 орендар може змінювати розмір суборендної плати в односторонньому порядку (у бік зменшення або збільшення) заздалегідь, за 10 календарних днів, повідомивши суборендаря. Суборендар протягом 20 днів з дати повідомлення зобов'язаний надати орендарю відповідь. Якщо суборендар не відповів на пропозицію орендаря, такі пропозиції відносно зміни вартості суборендної плати вважаються прийнятими суборендарем. У випадку відмови суборендаря від зміни суборендної плати, орендар має право в односторонньому порядку розірвати даний договір.

Тобто, вказаним пунктом договору сторони визначили можливість позивача (орендаря) в односторонньому порядку змінювати розмір суборендної плати.

Суд зазначає, що шляхом підписання та скріплення печаткою юридичної особи вищевказаних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за спірний період, відповідач, по суті, погодився із сумами грошових коштів, нарахованих позивачем, зокрема з суборендної плати, яка, як встановлено судом, була скорегована на індекс інфляції за попередній місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.5 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 вказану суму суборендної плати суборендар сплачує авансом не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує місяцю суборенди, шляхом перерахування коштів у національній валюті України (гривні) на поточний рахунок орендаря.

Суд зазначає, що у п. 5.5 Договору № 05/01-14 зазначений строк сплати суборендних платежів.

Виходячи з системного аналізу п.п. 5.1 - 5.5 Договору № 05/01-14 від 01.01.2014 (зокрема, враховуючи, що до розміру щомісячної плати входить як суборендна плата, так і плата за обслуговування - п. 5.4 договору, та беручи до уваги, що у наступному пункті договору - п. 5.5, зазначено, що саме вказана сума сплачується авансом не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує місяцю суборенди), суд дійшов висновку, що по суті визначений у пункті 5.5 договору строк є строком для сплати як суборендних платежів, так і сплати послуг з обслуговування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що суборендну плату (разом із платою за обслуговування, виходячи із системного аналізу п.п. 5.1- 5.5 договору) відповідач повинен був сплачувати авансом не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує місяцю суборенди, тобто до 25-го листопада 2014 року (включно) - суборендну плату за грудень 2014 року; до 25-го грудня 2014 року (включно) - суборендну плату за січень 2015 року; до 25-го січня 2015 року (включно) - суборендну плату за лютий 2015 року; до 25-го лютого 2015 року (включно) - суборендну плату за березень 2015 року; до 25-го березня 2015 року (включно) - суборендну плату за квітень 2015 року; до 25-го квітня 2015 року (включно) - суборендну плату за травень 2015 року; до 25-го травня 2015 року (включно) - суборендну плату за червень 2015 року; до 25-го червня 2015 року (включно) - суборендну плату за липень 2015 року; до 25-го липня 2015 року (включно) - суборендну плату за серпень 2015 року; до 25-го серпня 2015 року (включно) - суборендну плату за вересень 2015 року.

При цьому, суд зазначає, що у п. 5.8 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 зазначено, що суборендар повинен відшкодовувати орендарю на підставі рахунків останнього фактичні витрати орендаря по оплаті за користування електроенергією, централізованим гарячим та холодним водопостачанням, водовідведенням, теплопостачанням. Відшкодування зазначених витрат здійснюється суборендарем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок орендаря не пізніше 3-х днів з дати виставлення рахунку орендарем, але в будь-якому випадку до 20 числа поточного місяця.

Однак, судом встановлено, що зазначені у п. 5.8 договору послуги, вартість яких відповідач повинен відшкодовувати позивачу, не входять до розміру стягуваної позивачем заборгованості у даній справі.

Судом встановлено, що нараховані до сплати позивачем суборендні платежі за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року у загальному розмірі 40437 грн. 44 коп. відповідач не сплатив, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів (нарахованих позивачем за Договором № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 за вказаний період), в тому числі сплачених частково (платіжних доручень, банківських виписок, тощо).

При цьому, судом встановлено, що за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року відповідачем було здійснено два платежі - сплата суборендної плати 02.04.2015 у розмірі 4013 грн. 74 коп. та 09.04.2015 у розмірі 4016 грн. 02 коп.

Однак, як вбачається із долучених позивачем у судовому засіданні 22.01.2015 до матеріалів справи копій банківських виписок, 02.04.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 4013 грн. 74 коп. із призначенням платежу - суборенда за жовтень 2014 року; 09.04.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 4016 грн. 02 коп. із призначенням платежу - суборендна плата за листопад 2014 року.

Тобто, відповідачем була сплачена заборгованість за місяці суборенди, заборгованість за якими не є предметом позову у даній справі, тобто за період до грудня 2014 року.

Будь-яких доказів сплати суборендних платежів, нарахованих за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року, сторонами суду не надано.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» зі сплати основного боргу у загальному розмірі 40437 грн. 44 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» суми основного боргу у розмірі 40437 грн. 44 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати суборендних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 9052 грн. 28 коп., нараховану щодо кожного простроченого платежу окремо (суборендної плати) за загальний період нарахування з 25.11.2014 по 19.10.2015.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 за порушення суборендарем грошових зобов'язань за цим договором суборендар сплачує орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від розміру місячної суборендної плати за кожен день прострочення виконання такого зобов'язання.

Суд зазначає, що виходячи з системного аналізу п.п. 5.1 - 5.5 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, вбачається, що, по суті, що під місячним розміром суборендної плати визначений розмір щомісячної плати за користування об'єктом суборенди, який включає в себе як суборендну плату, так і плату за послуги з обслуговування, з огляду на що суд вважає обґрунтованим нарахування пені саме за прострочення сплати щомісячних платежів за користування об'єктом суборенди (як це здійснює позивачем у розрахунку пені), тобто за прострочення сплати відповідачем як суборендних платежів, так і послуг з обслуговування.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його необгрунтованості, оскільки позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування пені.

Так, як встановлено судом, відповідач повинен був сплачувати щомісячні платежі (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування) не пізніше 25-го числа місяця, що передує місяцю оренди, тобто, строк виконання відповідачем свого обов'язку зі сплати щомісячних платежів встановлений по 25-е число (включно).

Таким чином, обґрунтованим початком для нарахування пені є 26 число відповідного місяця.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснив власний розрахунок пені (в межах заявленого позивачем періоду нарахування) щодо кожного простроченого платежу (щомісячної плати) окремо:

Сума боргу (грн) за грудень 2014 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4017.8626.11.2014 - 05.02.20157214%221.92
4017.8606.02.2015 - 03.03.20152619,5%111.62
4017.8604.03.2015 - 24.05.20158230%541.59
Всього:875 грн. 13 коп.
Таким чином, обґрунтованим розміром пені за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування) за грудень 2014 року є 875 грн. 13 коп. Однак, зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за грудень 2014 року у розмірі 871 грн. 60 коп. (відповідно до розрахунку, наведеного у позовній заяві), та беручи до уваги, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача, суд дійшов висновку, що за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за грудень 2014 року з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі, заявленому позивачем, а саме у сумі 871 грн. 60 коп.

Сума боргу (грн) за січень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4020.8426.12.2014 - 05.02.20154214%129.55
4020.8406.02.2015 - 03.03.20152619.5%111.70
4020.8404.03.2015 - 24.06.201511330%746.88
Всього:988 грн. 13 коп.
Таким чином, обґрунтованим розміром пені за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за січень 2015 року є 988 грн. 13 коп. Однак, зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за січень 2015 року у розмірі 984 грн. 60 коп. (відповідно до розрахунку, наведеного у позовній заяві), та беручи до уваги, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача, суд дійшов висновку, що за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за січень 2015 року з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі, заявленому позивачем, а саме у сумі 984 грн. 60 коп.

Сума боргу (грн) за лютий 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4024.0126.01.2015 - 05.02.20151114%33.96
4024.0106.02.2015 - 03.03.20152619.5%111.79
4024.0104.03.2015 - 24.07.201514330%945.92
Всього:1091 грн. 67 коп.
Таким чином, обґрунтованим розміром пені за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за лютий 2015 року є 1091 грн. 67 коп.. Однак, зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за лютий 2015 року у розмірі 1088 грн. 13 коп. (відповідно до розрахунку, наведеного у позовній заяві), та беручи до уваги, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача, суд дійшов висновку, що за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за лютий 2015 року з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі, заявленому позивачем, а саме у сумі 1088 грн. 13 коп.

Сума боргу (грн) за березень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4029.5926.02.2015 - 03.03.2015619.5%25.83
4029.5904.03.2015 - 24.08.201517430%1152.57
Всього:1178 грн. 40 коп.
Таким чином, обґрунтованим розміром пені за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за березень 2015 року є 1178 грн. 40 коп. Однак, зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за березень 2015 року у розмірі 1176 грн. 09 коп. (відповідно до розрахунку, наведеного у позовній заяві), та беручи до уваги, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача, суд дійшов висновку, що за прострочення сплати відповідачем щомісячних платежів за березень 2015 року з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі, заявленому позивачем, а саме у сумі 1176 грн. 09 коп.

Сума боргу (грн) за квітень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4041.5426.03.2015 - 27.08.201515530%1029.76
4041.5428.08.2015 - 24.09.20152827%167.42
Всього:1197 грн. 18 коп.

Сума боргу (грн) за травень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4058.7126.04.2015 - 27.08.201512430%827.31
4058.7128.08.2015 - 24.09.20152827%168.13
4058.7125.09.2015 - 19.10.20152522%122.32
Всього:1117 грн. 76 коп.

Сума боргу (грн) за червень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4061.8026.05.2015 - 27.08.20159430%627.63
4061.8028.08.2015 - 24.09.20152827%168.26
4061.8025.09.2015 - 19.10.20152522%122.41
Всього:918 грн. 30 коп.

Сума боргу (грн) за липень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4062.3626.06.2015 - 27.08.20156330%420.70
4062.3628.08.2015 - 24.09.20152827%168.28
4062.3625.09.2015 - 19.10.20152522%122.43
Всього:711 грн. 41 коп.

Сума боргу (грн) за серпень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4060.9326.07.2015 - 27.08.20153330%220.29
4060.9328.08.2015 - 24.09.20152827%168.22
4060.9325.09.2015 - 19.10.20152522%122.38
Всього:510 грн. 89 коп.

Сума боргу (грн) за вересень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4059.8026.08.2015 - 27.08.2015230%13.35
4059.8028.08.2015 - 24.09.20152827%168.18
4059.8025.09.2015 - 19.10.20152522%122.35
Всього:303 грн. 88 коп.
Отже, за розрахунком суду, за період з квітня 2015 по вересень 2015 року з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 4759 грн. 42 коп.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» пені у розмірі 9052 грн. 28 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 8879 грн. 84 коп.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку зі сплати щомісячних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 40437 грн. 44 коп.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 8.3 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 окрім зазначеної у п. 8.2 пені у разі порушення строків сплати суборендних платежів відповідно до п. 5.2, п. 5.3 та п. 5.4 цього договору, суборендар зобов'язаний сплатити орендарю штраф у розмірі суми простроченого платежу.

Враховуючи встановлений судом факт порушення строків сплати відповідачем щомісячних платежів (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування) відповідно до п. 5.2, п. 5.3 та п. 5.4 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі суми простроченого платежу, тобто у сумі заборгованості, що становить 40437 грн. 44 коп.

Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати щомісячних платежів (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування), позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 637 грн. 95 коп. за загальний період нарахування з 25.11.2014 по 19.10.2015 (щодо кожного простроченого платежу (щомячної плати) окремо.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необгрунтованості, оскільки позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування 3% річних.

Так, як встановлено судом, відповідач повинен був сплачувати щомісячні платежі не пізніше 25-го числа місяця, що передує місяцю оренди, тобто, строк виконання відповідачем свого обов'язку зі сплати щомісячних платежів (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування) встановлений по 25-е число (включно).

Таким чином, обґрунтованим початком для нарахування 3% річних є 26 число відповідного місяця.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснив власний розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування) щодо кожного простроченого платежу (щомісячної плати) окремо:

Сума боргу (грн) за грудень 2014 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4017.8626.11.2014 - 19.10.20153283 %108.32

Сума боргу (грн) за січень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4020.8426.12.2014 - 19.10.20152983 %98.48

Сума боргу (грн) за лютий 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4024.0126.01.2015 - 19.10.20152673 %88.31

Сума боргу (грн) за березень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4029.5926.02.2015 - 19.10.20152363 %78.16

Сума боргу (грн) за квітень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4041.5426.03.2015 - 19.10.20152083 %69.09

Сума боргу (грн) за травень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4058.7126.04.2015 - 19.10.20151773 %59.05

Сума боргу (грн) за червень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4061.8026.05.2015 - 19.10.20151473 %49.08

Сума боргу (грн) за липень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4062.3626.06.2015 - 19.10.20151163 %38.73

Сума боргу (грн) за серпень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4060.9326.07.2015 - 19.10.2015863 %28.70

Сума боргу (грн) за вересень 2015 рокуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4059.8026.08.2015 - 19.10.2015553 %18.35
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» 3% річних у розмірі 637 грн. 95 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 636 грн. 27 коп.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у загальному розмірі 6584 грн. 26 коп. за загальний період нарахування з 25.11.2014 по 19.10.2015, нарахованих за прострочення сплати щомісячної плати (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування) за грудень 2014 року - травень 2015 року користування об'єктом оренди.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» інфляційних втрат у розмірі 6584 грн. 26 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, зважаючи на порушення відповідачем зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування), що як стверджує позивач є істотним порушенням договору суборенди, позивач просить суд розірвати Договір № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 на підставі п. 11.3 договору та ст. 651 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 3.1 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 він набуває чинності з моменту надання дозволу орендодавця, про що суборендар повідомляє додатково, та підписання акта прийому-передачі, і діє до 31.12.2014.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 встановлений у п. 3.1 цього договору строк може бути продовжений за умови укладення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору або договору у новій редакції.

Додатковою угодою № 1 від 25.12.2014 сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, виклавши п. 3.1 договору у новій редакції, а саме: даний договір набуває чинності з моменту підписання акту прийому-передачі і діє до 31.12.2015.

Судом встановлено, що станом на дату розгляду справи у суді термін закінчення дії договору, визначений у п. 3.1 договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.12.2014, настав.

Втім, відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У судовому засіданні 22.01.2016 представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначив, що ним не надсилались відповідачу заперечення щодо продовження строку дії Договору суборенди № 05/01-14 від 01.01.2014.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, строк дії Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 був продовжений з 01.01.2016, та станом на дату розгляду справи у суді вказаний договір суборенди є чинним.

При цьому, суд зазначає, що подання позивачем до суду позовної заяви із вимогою, зокрема, про розірвання договору не є запереченням щодо продовження строку дії договору, оскільки така позовна заява адресована не безпосередньо відповідачу (суборендарю), а суду з метою розгляду спору, який виник між сторонами та є процесуальною формою захисту порушених прав, а не запереченням (одностороннім правочином), які передбачені ст. 764 Цивільного кодексу України.

Крім того, стосовно долученої позивачем до позовної заяви копії листа (претензії про сплату боргу за надані послуги) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр», адресованого Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» про стягнення заборгованості за Договором № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, суд зазначає, у вказаній претензії позивач виключно просить відповідача сплатити заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, та у вказаному листі відсутні, зокрема, заперечення позивача щодо продовження строку дії Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014.

Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду справи у суді Договір № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 є чинним.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд зазначає, що невиконання суборендарем обов'язку зі сплати щомісячних платежів (суборендні платежі та оплата послуг з обслуговування) є істотним порушенням умов Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, оскільки позивач позбавився того, на що він розраховував при укладенні вказаного договору суборенди (отримання прибутку).

Крім того, суд зазначає, що статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в інших випадках, встановлених договором або законом.

Так, відповідно до п. 11.3 Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014 даний договір припиняється: згідно з п. 3.3 договору; за згодою сторін; по закінченню строку його дії; у випадку його розірвання з підстав, передбачених законодавством та цим договором. Зокрема, підставою для дострокового розірвання договору зі сторони орендаря є порушення строків оплати суборендарем орендної плати більш ніж на 20 днів від строків обумовлених договором.

Тобто, пунктом п. 11.3 договору сторони встановили підставу для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у випадку порушення строків оплати суборендарем орендної плати більш ніж на 20 днів від строків обумовлених договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» в частині розірвання Договору № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач порушив строки оплати орендної плати більш ніж на 20 днів від строків, обумовлених договором (п. 11.3 договору), що крім того є істотним порушенням умов договору суборенди відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на те, що судом було відмовлено у задоволенні заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, яка по суті є заявою про зміну одночасно предмету та підстав позову, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. (відповідно до платіжного доручення № 13337 від 21.01.2016) у випадку подання позивачем відповідного клопотання підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 5/1, літ. А; ідентифікаційний код: 30753866) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» (01203, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12; ідентифікаційний код: 35929323) суму основного боргу у розмірі 40437 (сорок тисяч чотириста тридцять сім) грн. 44 коп., пеню у розмірі 8879 (вісім тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 84 коп., штраф у розмірі 40437 (сорок тисяч чотириста тридцять сім) грн. 44 коп., 3% річних у розмірі 636 (шістсот тридцять шість) грн. 27 коп., інфляційні втрати у розмірі 6584 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 26 коп. та судовий збір у розмірі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 63 коп.

3. Розірвати Договір № 05/01-14 суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології».

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 28.01.2016

Суддя І.М. Отрош