РІШЕННЯ

27.01.2016Справа №910/28663/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/28663/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», м. Київ,

до комунального підприємства «Фармація», м. Київ,

про стягнення 54 900,15 грн.,

за участю представників:

позивача - Перелигіна О.А. (довіреність від 25.05.2015 № 36);

відповідача - Сопрунець О.М. (довіреність від 04.12.2014 № 473).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з комунального підприємства «Фармація» (далі - Підприємство): 33 986,03 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за договором від 12.03.2015 № 4450101/1юр про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Договір); 2 636,52 грн. пені; 7 020,53 грн. втрат від інфляції; 626,14 грн. 3% річних, а всього 44 269,22 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15.12.2015.

14.12.2015 позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову в частині стягнення пені, яка прийнята судом до розгляду та документи на виконання вимог ухвали суду. Так, Товариство просило суд стягнути з Підприємства: 29 702,89 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за Договором; 19 957,10 грн. пені; 7 020,53 грн. втрат від інфляції; 570,28 грн. 3% річних, а всього 57 250,80 грн.

15.12.2015 відповідач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду та відзив на позовну заяву.

Представниками сторін у судовому засіданні 15.12.2015 було подано клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 відкладено розгляд справи на 13.01.2016; продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

13.01.2016 позивач подав суду письмові пояснення та заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду. Так, Товариство просило суд стягнути з Підприємства: 27 652,72 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за Договором; 19 804,98 грн. пені; 6 881,98 грн. втрат від інфляції; 560,47 грн. 3% річних, а всього 54 900,15 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2016 відкладено розгляд справи на 27.01.2016.

27.01.2016 позивач подав суду додаткові пояснення, в яких Товариство вказало таке: під час укладення Договору відповідач не повідомив позивача про наявність лічильника; Підприємство не проводило перевірку даного засобу обліку у зв'язку із спливом у січні 2014 року міжповіркового інтервалу; у позивача відсутні підстави протягом спірного періоду враховувати показники лічильника відповідача; таким чином, Товариством правомірно проведено нарахування вартості послуг з постачання гарячої води по навантаженню у сумі 22 854,94 грн.

27.01.2016 відповідач подав суду додаткові пояснення по справі та контррозрахунок обсягу спожитих послуг з централізованого гарячого водопостачання.

Представник позивача у судовому засіданні 27.01.2016 надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

У судовому засіданні 27.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2015 Товариством (виконавець) та Підприємством (споживач) укладено Договір, за умовами якого:

- виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором (пункт 1 Договору);

- суб'єктом користування послуг є орендар нежитлового приміщення по вул. Ілліча, 4/6; опалювальна площа (об'єм) нежитлового приміщення 214,40м2 (пункти 2 та 3 Договору);

- у разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у Договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді згідно частини другої пункту 20 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 03.10.2007 № 1198 (пункт 4 Договору);

- тарифи на послуги (з врахуванням податку на додану вартість) на дату укладання Договору становлять: з централізованого опалення: з будинковими без будинкових приладів обліку теплової енергії 808,66 (з ПДВ) грн. за гігакалорію; з центрального постачання гарячої води 44,15 (з ПДВ) грн. за куб. метр (пункт 5 Договору);

- плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (пункт 7 Договору);

- розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (пункт 9 Договору);

- послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі (пункт 10 Договору);

- за наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених Договором на встановлення засобів обліку (пункт 11 Договору);

- споживач зобов'язаний, зокрема: оплачувати послуги в установлений Договором строк (пункт 17 Договору);

- Договір укладається на строк до 12 березня 2016 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (пункт 31 Договору);

- дія Договору поширюється на взаємовідносини, які виникли між сторонами до моменту його укладення відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а саме з 01 липня 2014 року (пункт 32 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором департаменту енергозбуту ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 26.12.2014 № 1504, та від відповідача - генеральним директором ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Як визначено частинами першою та другою статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами шостою та сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Товариство, заявляючи даний позов просило суд стягнути з відповідача 33 986,03 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позивач виставив такі рахунки-фактури: від 31.10.2014 № СФ-001083 на суму 687,66 грн.; від 30.11.2014 № 4450101/1юр на суму 4 071,27 грн.; від 31.12.2014 № СФ-000500 на суму 4 127,68 грн.; від 31.01.2015 № 4450101/1юр-01 на суму 3 950,22 грн.; від 28.02.2015 № 4450101/1юр-02 на суму 3 578,19 грн.; від 31.03.2015 № 4450101/1юр-03 на суму 6 377,36 грн.; від 30.04.2015 № 4450101/1юр-04 на суму 5 132,73 грн.; від 31.05.2015 № 4450101/1юр-05 на суму 1 714,46 грн.; від 30.06.2015 № 4450101/1юр-06 на суму 1 648,07 грн.; від 31.07.2015 № 4450101/1юр-07 на суму 788,55 грн.; від 31.08.2015 № 4450101/юр-08 на суму 1 909,84 грн.

Разом з тим, позивач не подав суду документального підтвердження вручення чи надсилання вказаних рахунків відповідачу.

Слід зазначити, що рахунки, датовані з жовтня 2014 року по лютий 2015 року, не могли виставлятися позивачем у вказані ним дати з посиланням на Договір, який укладений лише 12.03.2015.

Вказані рахунки не містять даних про фактичні дати виставлення.

У подальшому позивач зменшив позовні вимоги та вказав, що відповідач за період з 01.10.2014 по 01.09.2015 отримав послуги з централізованого опалення обсягом 20,041 Гкал вартістю 11 215,57 грн. та послуги з постачання гарячої води обсягом 710,31 куб.м. вартістю 22 854,94 грн., а всього 34 070,51 грн.

Відповідачем було перераховано 6 417,79 грн., а тому на думку Товариства, заборгованість Підприємства за Договором складає 27 652,72 грн.

Відповідач, у свою чергу, заперечував проти сум нарахованих позивачем, та подав контррозрахунок, відповідно до якого за спірний період вартість спожитих послуг з центрального опалення складає 10 738,87 грн.; Підприємством сплачено 4283,14 грн.; заборгованість складає 6 455,73 грн.

Товариство подало суду документальне підтвердження надання послуг з централізованого опалення у сумі 11 215,57 грн., а тому, враховуючи оплату здійснену відповідачем на суму 4 283,14 грн., заборгованість Підприємства із споживання вказаних послуг складає 6 932,43 грн.

Що ж до послуг із постачання гарячої води, то слід вказати таке.

Позивач нарахував та просив суд стягнути послуги з постачання гарячої води у сумі 22 854,94 грн.

Відповідач заперечував проти нарахованих Товариством сум, посилаючись на наявність лічильників гарячої води.

Так, у приміщенні, що займає відповідач (аптека №102) наявні засоби обліку гарячої води, а саме лічильники №05370084 М та № 05370088 Т, які були взяті на комерційний облік у 2010 році виконавцем послуг ЖЕД -222, що підтверджується актом про опломбування вузлів обліку холодної та гарячої води від 28.01.2010, який підписано представниками ЖЕД-222 та аптеки №102 Підприємства.

Відповідно до пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених даною постановою, справляння плати за нормативами (нормами) засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з пунктом 16 вказаних правил у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Таким чином, плата за послуги з водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання вноситься у разі несправності вже установлених засобів обліку води.

Позивач заперечував проти прийняття до уваги показань лічильників, посилаючись, зокрема, на те, що: Товариством вказані прилади не були взяті на облік; лічильники не проходили повірку даного засобу обліку у зв'язку із спливом у січні 2014 року міжповіркового інтервалу.

Разом з тим, позивач не надав доказів, що у спірному періоді засоби обліку гарячої води (лічильники №05370084 М та № 05370088 Т), встановлені в приміщені відповідача, були пошкоджені та/або неправильно працювали.

Таким чином, нарахування позивачем обсягу та вартості фактично спожитої послуги з централізованого гарячого водопостачання згідно визначеного в Договорі навантаження суперечить умовам Договору та нормам чинного законодавства України, що регулюють правовідносини які виникли між сторонами.

Зі змісту Договору вбачається, що сторонами не вказувалися реквізити лічильників, проте, і нема вказівок на відсутність таких приладів вимірювання.

Матеріали справи не містять доказів досудового врегулювання спору, тобто позивач не подав суду документального підтвердження звернення до відповідача з вимогами.

Отже, сторонами питання про наявність лічильників та заперечення щодо розрахунків було з'ясовано лише під час розгляду даної справи.

Так, за показниками лічильників Підприємство спожило гарячо води у кількості 66 куб.м. вартістю 2 134,65 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту гарячу воду складає 2 134,65 грн., а тому у позові в частині стягнення 20 720,29 грн. боргу за послуги з постачання гарячої води слід відмовити.

Разом з тим, після порушення провадження у справі відповідач сплатив позивачу грошові кошти у сумі 2 134,65 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями: від 14.12.2015 № 34329 на суму 893,57 грн.; від 14.12.2015 № 34328 на суму 163,10 грн.; від 14.12.2015 № 34327 на суму 220,74 грн.; від 14.12.2015 № 32326 на суму 166,74 грн.; від 14.12.2015 № 34325 на суму 335,52 грн.; від 14.12.2015 № 34324 на суму 354,98 грн.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, господарській спір щодо стягнення боргу у сумі 2 134,65 грн. з постачання гарячої води відсутній, у зв'язку з погашенням.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва вважає за можливе припинити провадження у справі в частині стягнення боргу з постачання гарячої води у сумі 2 134,65 грн.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 6 881,98 грн. втрат від інфляції, 560,47 грн. 3% річних і 19 804,98 грн. пені. Позивач визначає період прострочення з 21.11.2014 по 26.10.2015.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Суд неодноразово звертав увагу позивача на необхідність подання повного та детального розрахунку позовних вимог в частині стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних.

Разом з тим, останній розрахунок, поданий позивачем 13.01.2016 є неповним та не детальним, оскільки містить розрахунки на загальну суму боргу як з послуг з центрального опалення, так і з послуг гарячого водопостачання.

Оскільки позивач проводив коригування сум боргу і в жодному документі, який ним подавався немає даних щодо боргу за кожний окремий місяць за послуги з центрального опалення та за послуги з постачання гарячої води окремо, суд не може здійснити перерахунок пені, втрат від інфляції та 3% річних, враховуючи часткову відмову у позові щодо стягнення боргу з гарячого водопостачання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду в частині стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних та звертає увагу позивача на те, що після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, Товариство має право звернутися знову з вказаними вимогами до господарського суду в загальному порядку.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, пунктом 11 частини першої статті 80, пунктом 5 частини першої статті 81, статями 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Фармація» (01030, м. Київ, вул. І.Франка, 38Б; ідентифікаційний код: 05415852) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, офіс 20; 02660, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 20; ідентифікаційний код: 37739041): 6 932 (шість тисяч дев'ятсот тридцять дві) грн. 43 коп. боргу за надання послуг з централізованого опалення та 153 (сто п'ятдесят три) грн. 80 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 20 720,29 грн. боргу за послуги з постачання гарячої води відмовити.

4. Припинити провадження у справі в частині стягнення 2 134,65 грн. боргу за послуги з постачання гарячої води.

5. Залишити позовні вимоги в частині стягнення 19 804,98 грн. пені; 6 881,98 грн. втрат від інфляції та 560,47 грн. 3% річних без розгляду.

6. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 02.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук