ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Справа № 914/1459/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Дроботової Т.Б.
розглянувши у судовому засіданні за участю представників сторін: позивача, відповідачів, третіх осіб: не з'явились, повідомлені належно,

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Рай" ЛТД
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 27.10.15
у справі№914/1459/15 Господарського суду Львівської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рай" ЛТД
до треті особи1. Приватного підприємця ОСОБА_4 2. Колективного підприємства Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод" 3. Рудківської міської ради Львівської області 4. Виконавчого комітету Рудківської міської ради 5. Самбірської районної державної адміністрації 1. Управління Держземагентства у Самбірському районі 2. Державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори
провизнання договору недійсним та звільнення земельної ділянки
Для розгляду касаційної скарги у цій справі 20.01.16 визначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В. - головуючого, Гоголь Т.Г., Дроботової Т.Б.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рай" ЛТД звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_4, Колективного підприємства Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод", Рудківської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Рудківської міської ради, Самбірської районної державної адміністрації про: 1) визнання недійсним рішень Виконавчого комітету Рудківської міської ради від 25.10.01 №139 "Про розгляд листа СП "Рудківський хлібокомбінат", від 02.04.10 №60 "Про дозвіл на видачу свідоцтва на право власності на кіоск на АДРЕСА_1 КП Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод"; 2) визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.04.10; 3) визнання недійсним з моменту укладання договору купівлі-продажу кіоску НОМЕР_2 від 05.05.10 (відчужувач - КП Самбірська райспоживспілка "Хлібозавод", набувач - ОСОБА_4.); 3) визнання недійсним права власності ОСОБА_4 на кіоск НОМЕР_2 за договором купівлі-продажу від 05.05.10, підтверджене витягом №26271193 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 01.06.10 Самбірським МБТІ; 4) визнання частково недійсним рішення Рудківської міської ради від 14.08.14 №7 "Про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування кіосків у АДРЕСА_1 в частині приміщення НОМЕР_2, розташованого на земельній ділянці, площею 0,0009 га; 5) зобов'язати Приватного підприємця ОСОБА_4 відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів ТОВ "Рай" ЛТД, шляхом демонтажу торгівельного кіоску НОМЕР_2, площею 8 кв.м. Позивач посилався на порушення оспорюваними рішеннями і договором його права на користування спірною земельною ділянкою. При цьому він зазначав, що відповідач-2 самочинно збудував кіоск на частині земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача згідно з державним актом на право постійного користування землею від 13.02.02; що земельна ділянка під забудову відповідачеві-2 не виділялася; що вказаний об'єкт в експлуатацію введений не був. За таких обставин, позивач вважав незаконним оформлення і видачу відповідачу-2 свідоцтва на право власності на кіоск та подальше відчуження такого об'єкта за договором купівлі-продажу від 05.05.10.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.06.15 (суддя Синчук М.) припинено провадження у справі щодо позовних вимог заявлених до ПП ОСОБА_4, а саме: про визнання недійсним договору купівлі-продажу кіоску НОМЕР_2 від 05.05.10 (відчужувач - КП Самбірська райспоживспілка "Хлібозавод", набувач - ОСОБА_4.); визнання недійсним права власності ПП ОСОБА_4 на кіоск НОМЕР_2; та визнання недійсним рішення Рудківської міської ради від 14.08.14 №7 "Про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування кіосків у АДРЕСА_1 в частині приміщення НОМЕР_2, розташованого на земельній ділянці, площею 0,0009 га. Суд виходив з того, що стороною договору купівлі-продажу кіоску від 05.05.10 і власником майна, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26271193 від 01.06.10, є ОСОБА_4 як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець, а тому спір у вказаній частині повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, у зв'язку з цим суд припинив провадження у справі на підставі приписів частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.15 (суддя: Синчук М.М.) в позові відмовлено. Господарський суд установив, що право постійного користування земельною ділянкою у позивача виникло пізніше, ніж було прийнято оспорюване рішення ради від 25.10.01 №139 про надання дозволу СП "Рудківський хлібокомбінат" на будівництво кіоску на території ринку в АДРЕСА_1 кіоск НОМЕР_2. Відтак, суд дійшов висновку про непорушення оспорюваним рішенням ради від 25.10.01 №139 прав та охоронюваних законом інтересів позивача та визнав відсутніми підстави для застосування строку позовної давності.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.10.15 (судді: Костів Т.С., Марко Р.І., Желік М.Б.) перевірене рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рай" ЛТД звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову у справі в частині відмови у позові, та прийняти нове рішення, яким визнати недійсними рішення Виконавчого комітету Рудківської міської ради від 25.10.01 №139, від 02.04.10 №60 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.04.10. В частині припинення провадження у справі судові акти скаржником не оскаржені. Він посилається на порушення судами приписів статті 2 Господарського кодексу України, статей 316, 317, 376 Цивільного кодексу України, статті 22 Земельного кодексу України від 18.12.90 та не погоджується з висновками судів про непорушення оспорюваними рішеннями його прав та охоронюваних законом інтересів. Скаржник зазначає, що право на землю у нього виникло раніше, ніж у відповідача-2; що державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_3 від 13.02.02, виданий позивачеві, не скасований та є дійсним. Товариство також стверджує що спірне свідоцтво про право власності на кіоск НОМЕР_2 видано хлібозаводу незаконно, оскільки такий кіоск був збудований самочинно і не приймався в експлуатацію.

Від відповідачів відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів законодавства відзначає наступне.

Господарськими судами установлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.10.01 Виконавчим комітетом Рудківської міської ради прийнято рішення №139 "Про розгляд листа СП "Рудківський хлібокомбінат", яким дозволено СП "Рудківський хлібокомбінат" будівництво кіоску на території ринку в АДРЕСА_1, кіоск НОМЕР_2. Господарські суди також установили, що згідно з державним актом НОМЕР_3 від 13.02.02 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рай" ЛТД - позивач є постійним користувачем земельної ділянки 0,1307 га. Отже, як було установлено судами, позивач набув право постійного користування землею, пізніше, ніж було прийняте оспорюване рішення виконкому від 25.10.01 про надання дозволу СП "Рудківський хлібокомбінат" на будівництво кіоску НОМЕР_2 на території ринку в м. Рудки. В процесі розгляду спору господарські суди установили, що вказаний об'єкт був збудований; що рішенням Виконавчого комітету Рудківської міської ради від 02.04.10 №60 вирішено оформити Колективному підприємству Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод" свідоцтво на право власності на кіоск НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 та 13.04.10 хлібозаводу видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно серії НОМЕР_1. В подальшому, як було установлено судами та підтверджено матеріалами справи, спірний кіоск був придбаний у КП Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод" ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 05.05.10 та за нею оформлено право власності на цей кіоск, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26271193 від 01.06.10. Разом з тим, суди установили, що рішенням Рудківської міської ради №7 від 14.08.14 надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою з відведення земельних ділянок в оренду, загальною площею 0,0029 га, для обслуговування кіосків НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_2 у АДРЕСА_1. Отже, як вже зазначалося і це установили суди, позивач набув право постійного користування землею вже після прийняття виконкомом оспорюваного рішення від 25.10.01 про надання дозволу хлібокомбінату на будівництво спірного кіоску; що власником спірного кіоску є ОСОБА_4 Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рай" ЛТД заявлені до Приватного підприємця ОСОБА_4, Колективного підприємства Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод", Рудківської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Рудківської міської ради, Самбірської районної державної адміністрації про: 1) визнання недійсним рішень Виконавчого комітету Рудківської міської ради від 25.10.01 №139 "Про розгляд листа СП "Рудківський хлібокомбінат" та від 02.04.10 №60 "Про дозвіл на видачу свідоцтва на право власності на кіоск на АДРЕСА_1 КП Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод"; 2) визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.04.10; 3) визнання недійсним з моменту укладання договору купівлі-продажу кіоску НОМЕР_2 від 05.05.10 (відчужувач - КП Самбірська райспоживспілка "Хлібозавод", набувач - ОСОБА_4.); 3) визнання недійсним права власності ОСОБА_4 на кіоск НОМЕР_2 за договором купівлі-продажу від 05.05.10, підтвердженого витягом №26271193 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 01.06.10 Самбірським МБТІ; 4) визнання частково недійсним рішення Рудківської міської ради від 14.08.14 №7 "Про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування кіосків у АДРЕСА_1 в частині приміщення НОМЕР_2, розташованого на земельній ділянці, площею 0,0009 га; 5) зобов'язати Приватного підприємця ОСОБА_4 відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів ТОВ "Рай" ЛТД шляхом демонтажу торгівельного кіоску НОМЕР_2, площею 8 кв.м. Суд на підставі приписів частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України припинив провадження у справі в частині позовних вимог заявлених до ПП ОСОБА_4 про: 1) визнання недійсним договору купівлі-продажу кіоску НОМЕР_2 від 05.05.10, укладеного між ОСОБА_4 і Колективним підприємством Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод"; 2) визнання недійсним права власності ПП ОСОБА_4 на кіоск НОМЕР_2; та 3) визнання недійсним рішення Рудківської міської ради від 14.08.14 №7 "Про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування кіосків у АДРЕСА_1 в частині приміщення НОМЕР_2. В іншій частині позовних вимог суд відмовив з огляду на їх необґрунтованість. Як убачається зі змісту касаційної скарги в частині припинення провадження у справі судові акти скаржником не оскаржені. Він не погоджується з відмовою судів у позові (про визнання недійсним рішень Виконавчого комітету Рудківської міської ради від 25.10.01 №139 "Про розгляд листа СП "Рудківський хлібокомбінат" та від 02.04.10 №60 "Про дозвіл на видачу свідоцтва на право власності на кіоск на АДРЕСА_1 КП СР "Хлібозавод", а також про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.04.10 (виданого хлібозаводу). Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через приписи статті 1 Господарського процесуального Кодексу України згідно яких юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Приписами статті 21 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання. Право на захист цивільних прав та інтересів унормовано приписами статі 15 Цивільного кодексу України. За приписами наведеної норми кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У розумінні приписів наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Тобто у судовому порядку підлягає захисту саме порушене право. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання визначається статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України. Передбачені законодавством способи захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу мають бути спрямовані на відновлення прав та інтересів позивачів. Як вже зазначалося, позивач вважав, що оспорюваним рішенням виконкому Рудківської міської ради від 25.10.01 №139 (котрим було надано хлібозаводу-відповідачеві-2 дозвіл на будівництво спірного кіоску) порушуються його права як користувача земельної ділянки, на якій розміщений такий кіоск; що оформлення хлібозаводу права власності на збудований об'єкт і видача останньому свідоцтва про право власності на нього є незаконним. Проте, в процесі розгляду спору господарські суди установили, що хлібозавод не є власником спірного кіоску; що цей об'єкт був придбаний ОСОБА_4 у КП Самбірської райспоживспілки "Хлібозавод" за договором купівлі-продажу від 05.05.10 і за нею оформлено право власності на кіоск; що згідно з рішенням Рудківської міської ради від 14.08.14 №7 ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування спірного кіоску НОМЕР_2 у АДРЕСА_1. Отже, як установили суди, обраний позивачем спосіб захисту права за наведених обставин не призводить до відновлення його прав та інтересів, а тому суди правомірно відмовили у задоволенні позову. Наведене узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 30.09.08 №42/388-37/254, від 25.12.13 у справі №6-94цс13. Доводи касаційної скарги зазначеного не спростовують, а тому не дають підстав для скасування судових актів у справі (в оскарженій частині). Отже, касаційна скарга задоволенню не підлягає з мотивів, викладених у цій постанові.

Як вже зазначалося, в частині припинення провадження у справі судові акти скаржником не оскаржені, а тому судом касаційної інстанції не переглядалися.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.10.15 у справі №914/1459/15 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рай" ЛТД залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т. Добролюбова

Судді Т. Гоголь

Т. Дроботова