РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2016Справа №910/30354/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н»

про стягнення 13 115,62 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники сторін:

від позивача: Діденко І.В., довіреність № 2326-К-О від 11.07.2014

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс - Н» (далі - відповідач) про стягнення 13 115,62 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не сплачуються кредитні кошти.

Ухвалою суду від 302.12.2015р. порушено провадження у справі № 910/30354/15 та призначено розгляд на 15.01.2016 р.

15.01.2016р. представники позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд відклав судовий розгляд справи на 29.01.2016р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Після закінчення судового процесу, позивач подав через канцелярію суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

15.01.2016р. позивач подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

29.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, заслухавши пояснення представників сторін, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України).

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, за приписами ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як свідчать матеріали справи, 12.02.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» звернулась до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з заявою про відкриття банківського рахунку та приєднання до умов і правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку http:// privatbank.ua.

За умовами п.3.2.2.1 Умов та правил надання банківських послуг банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом та призначенням, що визначені в заявці на договірне списання, в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, уплати процентів та винагороди в обумовлені договором строки. Відновлювальна кредитна лінія надається банком для виконання клієнтом платежів за заявками на договірне списання з датою виконання за майбутніми господарськими договорами, що не перевищує строку повернення кредиту. Зазначені правила, розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт, підписуючи відповідну заяву.

Як свідчать наявні в матеріалах справи документи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» було подано Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» заявки №66 від 22.08.2013 р. на суму 33600 грн., №70 від 29.08.2013р. на суму 26800 грн., №81 від 18.09.2013р. на суму 19 000 грн., №96 від 03.12.2013р. на суму 65 000 грн., №107 від 22.01.2014р. на суму 33500 грн., №118 від 21.03.2014р. на суму 10 000 грн.

Представленими до матеріалів справи банківськими виписками з рахунку відповідача підтверджується, що позивачем заявки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» було виконано та зараховано означені грошові кошти в якості гарантійних платежів на рахунок відповідача.

При цьому, за висновками суду, про отримання відповідачем вказаних грошових коштів свідчать часткові погашення кредитних зобов'язань, які підтверджуються банківськими виписками з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н».

Отже, приймаючи до уваги Умови та правила надання банківських послуг, господарський суд дійшов висновку, що позивачем належним чином виконано свої зобов'язання з надання кредиту.

Відтак, за висновками суду, наведені вище обставини та фактична видача відповідачу грошових коштів свідчать про виникнення між сторонами кредитних правовідносин та волю сторін до настання відповідних правових наслідків, що не суперечить вимогам ст.205 Цивільного кодексу України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом зазначалось, що згідно з п.3.2.2.1 Умов та правил надання банківських послуг кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Відновлювальна лінія надається для виконання клієнтом платежів за заявками на договірне списання за господарськими договорами.

Пунктом 3.2.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що кредитний ліміт встановлюється на кожен день. Клієнт зобов'язаний погасити різницю між фактичною заборгованістю і сумою нового ліміту не пізніше дня, вказаного в повідомленні банку про зміну ліміту. В іншому випадку грошове зобов'язання вважається порушеним, а зазначена різниця між фактичною заборгованістю і новою сумою ліміту вважається простроченою з дня, вказаного в повідомленні.

У п.3.2.1.1.11 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Датою закінчення періоду безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксовано нульове сальдо. Період безперервного користування складає не більше тридцяти п'яти днів.

21.04.2015р. позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №308722К3С1S0K9 від 26.01.2015р. з вимогою про повернення кредитних коштів, сплату процентів за користування кредитом. Факт направлення означеної претензії підтверджується фіскальним чеком №5904 від 05.02.2015 р.

Наразі, приймаючи до уваги визначений Умовами та правилами надання банківських послуг порядок та строки повернення кредитних коштів, враховуючи зміст листа №308722К3С1S0K9 від 26.01.2015р. позивача, господарський суд встановив, що строк повернення настав.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» належним чином свої обов'язки з повернення кредитних коштів виконано не було, в результаті чого у останньої утворилась заборгованість з повернення кредиту в сумі 7759,96 грн.

Наразі, означений розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку відповідача.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги всі представлені позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 7759,96 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Так, п.3.2.2.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом, в період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014р. клієнт сплачує проценти в розмірі 28% річних від суми заборгованості, а починаючи з 01.07.2014р. - 36% річних. У разі непогашення кредитної заборгованості в строк до 30 днів (включно), на тридцять перший день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому, за користування простроченим кредитом клієнт сплачує 56% річних від суми заборгованості.

Наразі, за весь час користування кредитними коштами Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» нараховувались проценти у відповідності до розмірів, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, заборгованість відповідача з внесення яких (з урахуванням часткових оплат), за твердженнями позивача, становить 3634,05 грн.

Після проведення перевірки представленого заявником до матеріалів справи розрахунку, господарським судом встановлено, що останній є вірним, а вимоги, заявлені банком в цій частині, обґрунтованим.

Отже, приймаючи до уваги умови укладеного між сторонами правочину та враховуючи фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягають задоволенню у заявленому до стягнення розмірі.

Виходячи з принципу повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення пені в сумі 1724,61 грн. також підлягають задоволенню. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

За приписами ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Частина 6 ст.232 Господарському кодексі України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.3.2.2.10.1 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань проводиться протягом п'ятнадцяти років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконаним клієнтом (п.3.2.2.10.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Наразі, за порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором б/н від 12.02.2013р. позивачем було нараховано пеню на загальну суму 1724,61 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, суд встановив, що останній є вірним, а отже позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» в частині стягнення неустойки є обґрунтованими.

За таких обставин, враховуючи, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит за договором б/н від 12.02.2013р., тоді як останній кредитних коштів в повному обсязі не повернув та не сплатив відсотків за користування ними і комісійних платежів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 7756,96 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 3634,05 грн. та пені в сумі 1724,61 грн., є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Н» (01133, м.Київ, провулок Лабораторний, буд.1, кімната 354, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, Жовтневий район, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) заборгованість за кредитом у розмірі 7756 (сім тисяч сімсот п'ятдесят шість) грн. 96 коп., проценти за користування кредитними коштами 3634 (три тисячі шістсот тридцять чотири) грн. 05 коп., пеню 1724 (одну тисячу сімсот двадцять чотири) грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 03.02.2016р. )

Суддя В.І.Мельник