номер провадження справи 18/163/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 справа № 908/5884/15

за позовом КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ в особі Філії КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ Жовтневого району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69002, місто Запоріжжя, вул. Артема, 79-А)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Константа (69035, АДРЕСА_1)

про стягнення 48398,90 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 51/20-19 від 05.01.2015 р., паспорт серії СВ № 390077 від 26.04.2001 р.;

від відповідача: 21.01.2016 р. - не зявився; 16.12.2015 р. - ОСОБА_2, довіреність № б/н від 04.03.2015 р., паспорт серія СВ № 916029 від 30.03.2005 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ

До господарського суду Запорізької області 30.11.2015 року звернувся КОНЦЕРН МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ в особі Філії КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ Жовтневого району до товариства з обмеженою відповідальністю Константа про стягнення 48398,90 грн., які складаються з: 30636,94 грн. заборгованості за відпущену теплову енергію за період з грудня 2014 р. по травень 2015 р., на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600578 від 01.05.2007 р., 8759,76 грн. пені, 700,09 грн. 3% річних та 8302,11 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на приписи ст.ст. 193, 230 Господарського кодексу України та ст.ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою КМУ від 03.10.2007 р. № 1198, Закон України Про відповідальність про несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Ухвалою суду від 01.12.2015 року порушено провадження у справі № 908/5884/15, справі присвоєно номер провадження 18/163/15, судове засідання призначене на 16 грудня 2015 р.; в судовому засіданні 16.12.2015 р. оголошено перерву до 21.01.2016 р.; розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі документальними доказами, в порядку ст. 75 ГПК України, та закінчений в судовому засіданні 21.01.2016 р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, які вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасності оплати вартості отриманої теплової енергії в рамках договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600578 від 01.05.2007 р. У звязку з наявністю порушень, враховуючи умови договору та норми чинного законодавства, боржнику нараховані пеня, інфляційні втрати та три відсотки річних.

Представник відповідача у судове засідання 21.01.2016 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, повноважного представника не направив. Про час і місце судового засідання відповідач попереджений належним чином. В судовому засіданні 16.12.2015 р. представник відповідача отримав від позивача примірники акту звірки; просив суд оголосити перерву у судовому засіданні для можливості ознайомитися із позовними вимогами та для надання необхідних документів пояснивши це тим, що позов відповідачем не отримано вчасно на поштовому відділенні.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

КОНЦЕРН МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ в особі Філії КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ Жовтневого району (надалі позивач, енергопостачальна організація) та товариство з обмеженою відповідальністю Константа (надалі відповідач, споживач) 01.05.2007 р. уклали договір № 600578 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді з наступними змінами та доповненнями (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 23.03.2015 р. до договору змінено пункт 1.1 та викладено його у наступній редакції: «За цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення та надати послугу з централізованого постачання гарячої води (надалі теплова енергія) споживачу, а споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.».

Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно з п. 6.3 договору підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

На виконання умов договору позивач у період з грудня 2014 р. по травень 2015 р. відпустив відповідачу теплову енергію до приміщення, яке розташоване за адресою: місто Запоріжжя, вул. Артема, 71 на загальну суму 31186,99 грн., про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період (арк.с. 28-30).

Пунктом 6.7 договору встановлено, що споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вулиця Артема, буд. 79а, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ).

Згідно з п. 6.6.1 договору, отриманий ОСОБА_2 приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання.

Відповідно до п. 6.6.2 договору в разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в ОСОБА_2, споживач зобовязаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного ОСОБА_2 з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.6.1 договору строк. У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений п. 6.6.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Відповідачем отримано документи, передбачені п. 6.7 договору, про що свідчать реєстри виданих документів Філії КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ Жовтневого району (арк. с. 31-36). Акт приймання-передачі теплової енергії за грудень 2014 р. підписано представником відповідача без жодних заперечень. Акти приймання-передачі за період з січня 2015 р. по травень 2015 р. споживачем не підписані, жодних заперечень щодо них відповідачем не надано. У звязку із зазначеним, акти приймання-передачі за період з січня 2015 р. по травень 2015 р. оформлені у відповідності до вимог п. 6.6.2 договору та, у відповідності до п. 6.3 договору, є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач за спірний період здійснив часткову оплату в розмірі 550,05 грн. (платіж від 30.12.2014 р. на суму 1267,88 грн., в розрахунковий період зарахована сума 550,05 грн.), внаслідок чого заборгованість склала 30636,94 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманої теплової енергії йому вручено претензію № 7282-04 від 04.09.2015 р., яку залишено без відповіді. Борг залишився не оплачений.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600578 від 01.05.2007 р. стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 30636,94 грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманої теплової енергії на суму 30636,94 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 30636,94 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків оплати отриманої теплової енергії позивач, враховуючи положення п. 7.2.8. договору, просив стягнути суму пені у розмірі 8759,76 грн. за період прострочення з 21.01.2015 р. по 24.11.2015 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Умовами п. 7.2.8. договору встановлено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 8759,76 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 8759,76 грн. за період з 21.01.2015 р. по 24.11.2015 р. судом задовольняється.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 700,09 грн. за період з 21.01.2015 р. по 24.11.2015 р., а також 8302,11 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015 р. по жовтень 2015 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 700,09 грн. 3% річних за період з 21.01.2015 р. по 24.11.2015 р., такою, що підлягає задоволенню.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 8302,11 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015 р. по жовтень 2015 р., такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обємі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Константа (69035, АДРЕСА_2; ) на користь КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії Запорізьке обласне управління АТ Державний ощадний банк України, МФО 313957, ) 30636,94 грн. (тридцять тисяч шістсот тридцять шість грн. 94 коп.) основного боргу. Видати наказ.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Константа (69035, АДРЕСА_2; ) на користь КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; поточний рахунок № 1951 у Філії Запорізьке обласне управління АТ Державний ощадний банк України, МФО 313957, ) 8759,76 грн. (вісім тисяч сімсот пятдесят девять грн. 76 коп.) пені, 700,09 грн. (сімсот грн. 09 коп.) 3% річних, 8302,11 грн. (вісім тисяч триста дві грн. 11 коп.) інфляційних втрат, 1218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) судових витрат. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 22 січня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець