донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.01.2016 р. справа №905/2997/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; не зявився;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ", м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від16.12.2015 р.
у справі№ 905/2997/15 (суддя Бойко І.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ІМС ГРУП", м. Дніпропетровськ
до Публічного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ", м. Маріуполь, Донецька область
простягнення заборгованості за договором 300 423 грн. 16 коп.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.12.2015 р. у справі № 905/2997/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМС ГРУП" (далі ТОВ "ІМС ГРУП", позивач) до Публічного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ" (далі ПАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ", відповідач) про стягнення заборгованості за договором 300 423 грн. 16 коп. позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" на користь ТОВ "ІМС ГРУП" заборгованість у розмірі 210 792 грн. 00 коп. основного боргу, 3% річних у розмірі 2 274 грн. 95 коп., інфляційних витрат у розмірі 72 010 грн. 55 коп., пені у розмірі 7 672 грн. 83 коп., судовий збір у розмірі 4 506 грн. 36 коп.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду ПАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, а у випадку залишення апеляційної скарги Донецьким апеляційним господарським судом без задоволення відстрочити виконання рішення до 31.03.2016 р.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач стверджує, що при розгляді справи місцевий господарський суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що внаслідок проведення антитерористичної операції у відповідача мали місце труднощі при веденні господарської діяльності, а на теперішній час фінансово-економічне становище ПАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" є скрутним внаслідок зниження обсягів виробництва та існування заборгованості підприємств-контрагентів, Державного бюджету України перед відповідачем.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але 25.01.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ "ІМС ГРУП" б/н від 25.01.2016 р., в якій позивач просить розглянути справу без участі його представника.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 01.07.2014р. між ТОВ "ІМС ГРУП" (надалі Постачальник) та ПАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" (надалі Покупець) був укладений договір №088М-206 від 01.07.2014 р. (далі - договір), відповідно до якого Постачальник зобовязується передати, а Покупець прийняти і оплатити обладнання (надалі Товар) на умовах, передбачених цим договором. (п.1.1. договору).

Умовами п.10.5. договору визначено, що строк дії договору - до 31.12.2015 р. Сплив строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань (в тому числі гарантійних) по цьому договору.

Договір підписаний та засвідчений печатками сторін без заперечень.

Умовами п.2.1. договору, кількість, номенклатура товару зазначається в специфікаціях до цього договору, що є його невідємною частиною.

Згідно п.2.2. договору, Покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від придбання всіх або частини товару шляхом направлення Постачальнику відповідного повідомлення з переліком ресурсів, від поставлення яких він відмовився, не пізніше 30 робочих днів до дати поставки товару, зазначених в повідомленні.

Відповідно до п.3.1., п.3.2. договору поставка товару здійснюється видами транспорту зазначеного в специфікаціях. Постачальник зобовязується поставити ресурси на умовах поставки, що зазначені в специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 р. або 2010 р.

Умовами п.3.3. договору, строки поставки товару зазначаються в специфікаціях.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що поставка товару здійснюється за цінами, що визначені відповідно до умов поставки, зазначені в специфікаціях та вміщують у себе усі податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, що повязані з постачанням товару.

Сторонами підписані специфікації: №1 від 01.07.2014 р., №2 від 17.07.2014 р., №3 від 05.08.2014 р., №4 від 24.09.2014 р., №5 від 02.10.2014 р. до договору, відповідно до яких узгодили найменування, кількість, ціну продукції, умови оплати та строки поставки.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними: - №106 від 17.11.2014 р. на суму 98 832 грн. 00 коп.; - №114 від 04.12.2014 р. на суму 108 000 грн. 00 коп.; - №115 від 04.12.2014 р. на суму 3 960 грн. 00 коп.

Факт поставки товару та факт її прийняття з боку відповідача підтверджується видатковими накладними: - №106 від 17.11.2014 р. на суму 98 832 грн. 00 коп.; - №114 від 04.12.2014 р. на суму 108 000 грн. 00 грн.; - №115 від 04.12.2014 р. на суму 3 960 грн. 00 коп.; - товарно-транспортною накладною №Р106 від 17.11.2014 р. та виставленням рахунків на оплату: - №115 від 17.11.2014 р.; - №125 від 04.12.2014 р.; - №126 від 04.12.2014 р., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, з відмітками про отримання - підписами уповноважених осіб. Дані накладні підписані сторонами без заперечень. Повноваження представника отримувача підтверджені у відповідних довіреностях: - №02210 від 11.09.2014 р.; - №02341 від 07.12.2014 р.; - №02374 від 03.12.2014 р., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем склала 210 792 грн. 00 коп., доказів погашення якої відповідачем суду не надано.

01.10.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 188, відповідно до якої просив відповідача у семиденний строк з моменту отримання претензії сплатити заборгованість за отриманий товар у розмірі 293 904 грн. 42 коп., з яких 210 792 грн.00 коп. сума основного боргу, 2 114 грн. 43 коп. 3 % річних, 15 345 грн. 66 коп. розмір пені, 65 652 грн. 33 коп. інфляційні втрати.

Однак, відповідач відповіді на претензію не надав та борг позивачу не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Судова колегія приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобовязань з поставки товару.

Оскільки скаржником не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно договору зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач існуючий борг у сумі 21 079 грн. 00 коп. не погасив, а тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 21 079 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 2 274 грн. 95 коп. Перевіривши розрахунок позивача, судова колегія встановила, що сума 3% річних становить 2 274 грн. 95 коп., а тому, вимоги у частині стягнення 3 % річних в сумі 2 274 грн. 95 коп. підлягають задоволенню.

Позивачем обґрунтовано заявлено вимогу щодо стягнення інфляційних нарахувань у сумі 65 652 грн. 33 коп. які розраховані з лютого 2015 р. по червень 2015 р, а тому, вимоги у частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 65 652 грн. 33 коп. підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 15345 грн. 66 коп. відповідно до п.7.2. договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

З огляду на вищевикладене, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2. договору, передбачено, що у разі несвоєчасного (більш ніж 30 днів) здійснення розрахунків Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період нарахування від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування пені за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50 % та стягненню з відповідача на користь позивача пеню у сумі 7672 грн. 83 коп.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 7672 грн. 83 коп., судом першої інстанції відмовлено правомірно.

Крім клопотання про зменшення розміру стягуваємих штрафних санкцій відповідачем заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду, яке судом першої інстанції залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду до 31.03.2016 р., яке судовою колегією відхилено за необґрунтованістю.

Згідно ч. 2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Судом не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому, судовою колегією залишається в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ", м. Маріуполь, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 16.12.2015 року у справі № 905/2997/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.12.2015 року у справі № 905/2997/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1.позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. апеляційному суду

5. ГСДО.