ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.01.2016р. Справа № 905/3450/15

за позовом Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Київ в особі

Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку

«Укрпошта», , м.Словянськ

до відповідача ОСОБА_1 управління юстиції у Донецькій області, ,

м.Краматорськ

про стягнення заборгованості в сумі 449302,84 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта», м.Київ в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Словянськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 управління юстиції у Донецькій області, м.Краматорськ, про стягнення заборгованості в сумі 449302,84 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором №5892 від 12.12.2012р. в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 13.01.2016р. №12/10-21, в якому підтвердив наявність у бухгалтерському обліку підприємства станом на 24.12.2015р. заборгованості в сумі 449302,84 грн. Одночасно, відповідач у звязку з відсутністю у матеріалах справи рахунку, видаткової накладної та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей посилається на недоведеність позивачем обставин в обгрунтування позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

12.12.2012р. між сторонами був підписаний договір №5892 про закупівлю товарів за державні кошти, за умовами якого позивач (продавець) зобовязався протягом грудня 2012р. поставити відповідачу продукцію друковану іншу (марки поштові), зазначену в специфікації до договору, яка є його невідємною частиною, а відповідач прийняти і оплатити такі товари.

Ціна цього договору становить 2032750,00 грн. (п.3.1 договору).

Сторонами було підписано специфікацію до договору, в якій узгоджено номінальну вартість марки поштової, їх кількість та суму.

Як вказує позивач у позові, на виконання умов договору №5892 від 12.12.2012р. ним протягом 2012р. було поставлено відповідачу товар, який оплачено лише частково.

При цьому, в судовому засіданні 20.01.2016р. позивачем повідомлено суд про знаходження відповідних первісних документів, складених на виконання умов договору №5892 від 12.12.2012р., у місті Донецьку та відсутність доступу до останніх.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено, позивачем в підтвердження факту постачання товару відповідачу за договором до матеріалів справи надано акти звірок взаємних розрахунків станом на 01.01.2015р., 02.06.2015р., які підписані сторонами без будь-яких зауважень та заперечень, згідно яких наявна заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 2003928,88 грн., у тому числі й за договором №5892 від 12.12.2012р.

Згідно наявних у справі банківських виписок відповідачем було проведено часткові оплати позивачу за договором №5892 від 12.12.2012р.

При цьому, у відповіді на претензію від 12.05.2015р. №05.5-12/36 відповідачем підтверджено наявність заборгованості перед позивачем в сумі 2003928,88 грн., у тому числі й за договором №5892 від 12.12.2012р., яка виникла внаслідок непроходження платежів в ОСОБА_1 управлінні Державної казначейської служби у Донецькій області.

Статтями 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Господарський суд згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи документи, що містяться в матеріалах справи, з наявною у них позицією відповідача, суд дійшов висновку про належне виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачем за договором №5892 від 12.12.2012р.

Пунктом 4.1 договору №5892 від 12.12.2012р. встановлено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після предявлення позивачем рахунку на оплату товару та накладної, на умовах відстрочки платежу (відповідно до ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу України). Відповідач здійснює оплату позивачу після поставки товару через Головне управління Державного казначейства у Донецькій області на підставі виставленого рахунку та накладних, за наявності фінансування з Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

За висновками суду, всупереч вимог ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 449302,84 грн. за договором №5892 від 12.12.2012р. відповідач не виконав.

Відповідач у відзиві на позов від 13.01.2016р. №12/10-21 підтвердив наявність несплаченого боргу перед позивачем в сумі 449302,84 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 449302,84 грн. підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Київ в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Словянськ до ОСОБА_1 управління юстиції у Донецькій області, м.Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 449302,84 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 управління юстиції у Донецькій області (84313 Донецька область, м.Краматорськ, бул.Машинобудівників, буд.32, ) на користь Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (84122 Донецька область, м.Словянськ, вул.Свободи, 1, рах.№67 в ДОУ ВАТ «Державний Ощадбанк України», МФО 335106, ) заборгованість в сумі 449302 грн. 84 коп., судовий збір в сумі 6739 грн. 56 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 20.01.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина