ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Справа № 926/1463/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1І

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто ТБ» б/н від 05.11.2015 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.10.2015 року

у справі № 926/1463/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто ТБ», м. Чернівці

про стягнення заборгованості 57 808,37 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність № 13-11-30785 від 30.11.2015 року;

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ТзОВ «Місто ТБ» про стягнення заборгованості в сумі 57808,37 грн. (враховуючи заяву про уточнення позовних вимог № 13-4-25469 від 21.09.2015 року).

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 20.10.2015 року у справі № 926/1463/15 (суддя Гурин М.О.) позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2 задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з ТзОВ «Місто ТБ» на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість з орендної плати в сумі 26339,76 грн., заборгованість з компенсації вартості орендної плати за земельну ділянку в сумі 7343,30грн., заборгованість з компенсації вартості спожитої електроенергії в сумі 1881,37грн., заборгованість з компенсації вартості спожитого газу в сумі 1896,77 грн., інфляційні в сумі 4787,66 грн., пеню в сумі 4936,87 грн. та штраф в сумі 4682,64 грн. В решті в позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Місто ТБ» подало апеляційну скаргу б/н від 05.11.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.10.2015 року і передати на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення незважаючи на те, що відповідач не був ознайомлений із заявою про зменшення позовних вимог, чим порушив ст.ст. 22, 56 ГПК України.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 13-4-32029 від 17.12.2015 року, в якому просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.10.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2013р. між ПАТ «Комерційний банк «Надра» (орендодавець) та ТзОВ «Місто ТБ» (орендар) було укладено договір оренди частини нежитлового приміщення №1-1 (надалі договір). Згідно умов договору орендодавець передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування на умовах оренди частину нежитлового приміщення загальною площею 75 мІ, розташованого на 1-му поверсі нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Університетська, буд.20 (далі приміщення).

25.12.2013р. позивач передав відповідачеві приміщення за Актом приймання-передачі на строк до 30.04.2016р. (п.4.1. договору).

Позивач стверджує, що відповідач умови укладеного договору виконав не в повному обсязі, у звязку чим заборгував 57808,37 грн., з яких 26339,76 грн. орендної плати, 3483,00 грн. компенсація вартості спожитої електроенергії, 5590,48 грн. компенсація вартості спожитого газу, 7343,30 грн. компенсація вартості орендної плати за земельну ділянку, 4787,66 грн. інфляційне збільшення суми боргу з орендної плати, 5581,53 грн. пені та 4682,64 грн. штрафу.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 15-5-20427 від 27.07.2015 року про сплату заборгованості за договором оренди. Проте, дана претензія залишена без відповіді та належного реагування.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Аналогічний зміст викладений також й в частині першій статті 173 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 759 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В розумінні ст. 286 Господарського кодексу України, ст. 762 Цивільного Кодексу України за користування майном по договору оренди (найму) з наймача, на вибір сторін у грошовій або натуральній формі справляється плата (орендна плата), розмір якої встановлюється договором.

Відповідно до п 5.1. договору сторони передбачили, що розмір орендної плати становить 2926,64 грн. в місяць, включаючи ПДВ. Згідно п.5.3. договору оренди плата нараховується починаючи з 121 календарного дня від дати передачі приміщення орендарю за Актом приймання-передачі (включно) по день повернення приміщення орендодавцю за Актом приймання-передачі (включно). Пунктом 5.5. договору встановлено, що орендна плата за пятий та наступні місяці оренди сплачується орендарем щомісячно в безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця безпосередньо на підставі даного договору без виставлення окремого рахунку та без складання актів приймання-передачі послуг оренди, не пізніше 10 числа кожного місяця, за попередній місяць.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач сплатив на користь позивача 26339,76 грн. орендної плати за період з листопада 2014р. по липень 2015р. А відтак, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 26339,76 грн. заборгованості.

Відповідно до п.5.7 договору, починаючи з другого року оренди від дати підписання сторонами Акту прийому-передачі приміщення орендар протягом 5(пяти) днів після отримання від орендодавця відповідного рахунку компенсує орендодавцю частину вартості орендної плати за земельну ділянку 0,1091 га, на якій розташована будівля. Розмір компенсації частини вартості орендної плати за земельну ділянку розраховується за відповідною формулою наведеною у договорі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції правомірно у відповідності до п. 5.7. договору задоволив позовні вимоги в частині компенсації вартості плати за земельну ділянку за період з грудня 2014р. по квітень 2015р. в розмірі 7343,30 грн.

Відповідно до п.5.6 договору, оплата комунальних та експлуатаційних послуг, а саме холодне і гаряче водопостачання, водовідведення, електроенергія, центральне опалення, утримання будинку і прибудинкової території, орендна плата земельної ділянки, охорона приміщення, інше при необхідності, не входить до розрахунку орендної плати та компенсується орендарем пропорційно займаній площі згідно виставлених тарифів на такі послуги, що підтверджується оплаченими орендодавцем рахунками протягом 5 (пяти) робочих днів після отримання від орендодавця відповідного рахунку або на підставі окремого укладених договорів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача 1881,37 грн. заборгованості з компенсації вартості спожитої електроенергії та 1881,37 грн. заборгованості з компенсації вартості спожитого газу. В решті позову в частині стягнення заборгованості з компенсації вартості спожитої електроенергії в розмірі 1601,63 грн. та заборгованості з компенсації вартості спожитого газу в розмірі 3693,71грн. відмовлено за недоведеністю.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України, встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано

Пунктом 10.2.1 договору передбачено, що у випадку прострочення оплати платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період порушення за кожний день прострочки.

Відповідно до п.10.2.2 договору, у випадку порушення орендарем строків оплати платежів за договором більше ніж на 25 календарних днів орендар сплачує штраф у розмірі 20% простроченої суми.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 4936,87 грн. пені за період з 11.12.2014 року по 25.08.2015 року, а в решті позову в частині стягнення пені в розмірі 644,66 грн. відмовив. Також судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача 4682,64 грн. штрафу.

У відповідності до ст. 625 ЦК України суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 4787,66 грн. індексу інфляції (за період листопад 2014р. по квітень 2015р.).

Крім цього колегія суддів зазначає, що апелянт звертаючись до суду апеляційної інстанції не заперечує факт заборгованості відповідача перед позивачем по договору.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що він не був ознайомлений із заявою про зменшення позовних вимог, не підтверджуються матеріалами справи. Адже, як вбачається з матеріалів справи 22.09.2015 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог» 13-4-25468 від 21.09.2015 року. Зазначена заява була направлена на адресу відповідача 02.10.2015 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист на імя ТзОВ «Місто ТБ» від 02.10.2015 року та фіскальним чеком від 02.10.2015 року.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.10.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.10.2015 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Чернівецької області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.