РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/32356/15

За позовомДержавного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС"
до 1. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 2. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві
провідшкодування шкоди 888 483,04 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Гарнага П.А. - представник за довіреністю;

від відповідача-1: не з'явилися;

від відповідача-2: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Державне спеціалізоване підприємство "Чорнобильська АЕС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві 888 483,04 грн. матеріальної шкоди, завданої незаконним стягненням суми виконавчого збору за постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України від 16.04.2015 ВП№46969930.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 порушено провадження у справі №910/32356/15, розгляд справи призначено на 25.01.2016.

25.01.2016 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судовому засіданні 25.01.2016 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі в засідання господарського суду своїх представників не направили, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином; письмового відзиву на позовну заяву не подали.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 25.01.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2014 у справі №810/2506/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015, позовні вимоги управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області задоволені та вирішено стягнути з Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах у сумі 44 293 142,51 грн.

24 березня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46969930 з виконання виконавчого листа №810/2506/14 від 06.03.2015, виданого Київським окружним адміністративним судом про стягнення з ДСП "Чорнобильська АЕС" на користь Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області заборгованості у сумі 44 293 142,51 грн.

В рамках виконавчого провадження ВП №46969930 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України винесено постанову від 16.04.2015 про стягнення з Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" виконавчого збору у розмірі 4 429 314,25 грн. за несвоєчасне виконання виконавчого листа №810/2506/14 від 06.03.2015.

Крім того, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №810/2506/14, виданого 06.03.2015 Київським окружним адміністративним судом, - закінчено. Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 16.04.2015 №46969930 виділено в окреме провадження.

17 квітня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України винесено постанову ВП №47290993 про відкриття виконавчого провадження та стягнення з державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" виконавчого збору у розмірі 4 429 314,25 грн.

На підставі платіжної вимоги Міністерства юстиції України №411/12-1 від 25.05.2015 з поточних рахунків Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" було примусово стягнуто 888 483 грн. 04 коп., в рахунок часткової оплати стягнутого виконавчого збору. Факт списання грошових коштів підтверджується виписками по рахункам ДСП "Чорнобильська АЕС": №2 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 04.06.2015 та №1937 в ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" від 09.06.2015, копії яких наявні в матеріалах справи.

Не погоджуючись з такими діями відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України, ДСП "Чорнобильська АЕС" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовами про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП№46969930 від 16.04.2015 та постанови ВП№47290993 від 17.04.2015 про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ДСП "Чорнобильська АЕС" виконавчого збору у розмірі 4 429 314,25 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2015 по справі №826/7533/15 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16.04.2015 (ВП №46969930) про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 429 314,25 грн. за несвоєчасне виконання виконавчого листа №810/2506/14 від 06.03.2015, виданого Київським окружним адміністративним судом про стягнення з державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» на користь Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 25.11.2013 по 25.03.2014 у сумі 44 293 142,51 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 по справі №826/8347/15 визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47290993, прийняту 17 квітня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стосовно державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС".

Вказані постанови Окружного адміністративного суду міста Києва прийняті з огляду на те, що ДСП "Чорнобильська АЕС" в добровільному порядку виконало рішення суду від 30.05.2014 у справі №810/2506/14.

З огляду на викладене, ДСП "Чорнобильська АЕС" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві 888 483,04 грн. матеріальної шкоди, завданої незаконним стягненням суми виконавчого збору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Отже, Державне спеціалізоване підприємство "Чорнобильська АЕС" може реалізувати своє право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди шляхом подачі позову до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода -це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вказаної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

За приписами ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органу державної влади при прийнятті відповідного рішення шляхом видання постанови, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

Разом з цим, неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі №32/421).

Як зазначалось вище, постановами Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2015 у справі №826/7533/15 та від 17.07.2015 у справі №826/8347/15, які набрали законної сили, визнано протиправними та скасовано постанови ВП №46969930 від 16.04.2015 та ВП №47290993 від 17.04.2015 про стягнення виконавчого збору, тобто встановлено факт неправомірних дій відповідача-1.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 справа "Науменко проти України").

Даний принцип узгоджується з приписами ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Наявність вини відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у вказаних діях під час розгляду справ №826/7533/15 і №826/8347/15 не спростовано, а тому відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України вина відповідача-1 презюмується.

За таких обставин, враховуючи встановлені у справах №826/7533/15 та №826/8347/15 обставини, суд при розгляді даної справи вважає, що позивачу має бути відшкодована у повному обсязі шкода, завдана неправомірними діями відповідача-1, яка полягає у безпідставному стягненні з Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" виконавчого збору в сумі 888 483,04 грн.

Частиною 3 статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" закріплено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Конституційний суд України в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Таким чином, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі №67/157-10 від 25.05.2011).

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ст. 43 Бюджетного кодексу України).

Отже, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів доходів і зборів, співвідповідачами є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 22.02.2012 у справі №18/177, від 20.07.2015 у справі №922/4906/13-г та ін.

З урахуванням вищенаведеного, заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надали доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення шкоди.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві грошових коштів у розмірі 888 483,04 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою сплатив 13327,24 грн. судового збору, то відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення суми судового збору.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м. Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11-А, ідентифікаційний код 37993783) на користь Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (07100, Київська обл., місто Славутич, вулиця 77-ї Гвардійської дивізії, будинок 7/1, ідентифікаційний код 14310862) 888 483 (вісімсот вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 04 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним стягненням суми виконавчого збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.01.16

Суддя Грєхова О.А.