ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 922/14/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

стягувача ОСОБА_1, за довіреністю № 101/16 від 15 жовтня 2015 року,

боржника ОСОБА_2, за довіреністю №11 від 15 січня 2016 року,

представника Червонозаводського ВДВС ХМУЮ не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу стягувача (вх. № 79 Х/1-6) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26 листопада 2015 року у справі №922/14/14

за позовом Дочірньої компанії "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Харківський завод "Оргтехніка", м. Харків

про стягнення 7 848,30 грн.

за участю Червонозаводського ВДВС ХМУЮ

ВСТАНОВИЛА:

До Господарського суду Харківської області надійшла скарга Дочірньої компанії "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" на дії Червонозаводського ВДВС ХМУЮ про визнання незаконною та скасування постанови Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 02 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП №43229449 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 18 березня 2014 року у справі № 922/14/14.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26 листопада 2015 року у справі № 922/14/14 (суддя Макаренко О.В.) у задоволенні скарги Дочірньої компанії "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" на дії Червонозаводського ВДВС ХМУЮ відмовлено.

Стягувач Дочірня компанія "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" з вказаною ухвалою суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 26 листопада 2015 року у справі № 922/14/14 скасувати; визнати незаконною та скасувати постанову Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 02 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 18 березня 2014 року у цій справі.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02 жовтня 2014 року незаконна, так як фактичне виконання судового рішення зі сторони боржника не відбулось, грошові кошти станом на день подачі скарги на рахунки стягувача не надходили.

Боржник у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що ПАТ «Харківський завод «Оргтехніка» рішення суду від 04 березня 2014 року у цій справі виконало у повному обсязі, платіжним дорученням №2468 від 29 липня 2014 року боржником на поточний рахунок були перераховані грошові кошти у розмірі 2706,82 грн., про що надав суду апеляційної інстанції оригінал відповідного платіжного доручення. Просить залишити ухвалу Господарського суду Харківської області від 26 листопада 2015 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх. 727 від 22.01.16р.).

У призначене судове засідання представник Червонозаводського ВДВС ХМУЮ не зявився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (т. 2 а.с. 39).

Колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності належно повідомленого представника відділу державної виконавчої служби.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 04 березня 2014 року у справі №922/14/14 позовні вимоги ДК "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" задоволені частково. Стягнуто з ПАТ "Харківський завод "Оргтехніка" на користь ДК "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" пеню в розмірі 536,87 грн., 3% річних в розмірі 442,25 грн., інфляційні втрати в розмірі 7,20 грн. та судовий збір в розмірі 1 720,50 грн., всього: 2 706,82 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 6861,98 грн. провадження у справі припинено (т. 1 а.с. 128-13).

18 березня 2014 року на примусове виконання рішення суду видано відповідний наказ (т. 1 а.с. 134).

Постановою старшого державного виконавця Червовонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 02 жовтня 2014 року виконавче провадження з примусового виконання наказу №922/14/14, виданого 18 березня 2014 року закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (т. 1 а.с. 150-151).

Як зазначає стягувач, винесена державним виконавцем Червонозаводського ВДВС ХМУЮ постанова про закінчення виконавчого провадженням є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки боржником до цього часу не виконано рішення суду у даній справі, грошові кошти у сумі 2706,82 грн. на рахунки стягувача не перераховані.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні скарги, зазначив, що рішення суду у цій справі фактично виконано, про що наявні в матеріалах справи відповідні докази, зокрема, копія реєстру кредитових платіжних документів від 29 липня 2014 року, з якої вбачається перерахування боржником на рахунок стягувача грошової суми у розмірі 2706,82 грн.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 8);

Як вже було зазначено в цій постанові, старшим державним виконавцем Червовонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №922/14/14, виданого 18 березня 2014 року про стягнення з ПАТ "Харківський завод "Оргтехніка" на користь ДК "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" пені в розмірі 536,87 грн., 3% річних в розмірі 442,25 грн., інфляційних в розмірі 7,20 грн. та судового збору в розмірі 1 720,50 грн., а всього 2706,82 грн., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", тобто з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З реєстру кредитових платіжних документів, отриманих через систему Клієнт-банк для списання коштів з рахунку клієнтів вбачається, що платіжним дорученням №2460 від 29 липня 2014 року боржник - ПАТ "Харківський завод "Оргтехніка" перерахував на рахунок стягувача - ДК "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" грошову суму у розмірі 2706,82 грн., де у призначенні платежу зазначено: «перерахування грошових коштів згідно рішення суду від 06 березня 20104 року у справі 922/14/14 Без ПДВ» (т. 1 а.с. 162).

Тобто, можливо зробити висновок, що рішення суду від 03 березня 2014 року, повний текст якого підписаний 06 березня 2014 року, у справі №922/14/14 про стягнення з боржника 2706,82 грн. виконано до винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, до матеріалів відзиву на апеляційну скаргу представником боржника надано суду оригінал платіжного доручення № 2468 від 29 липня 2014 року, згідно якого були перераховані грошові кошти на рахунок стягувача у розмірі 2706,82 грн. на виконання рішення суду у справі 922/14/14.

Банківські та платіжні реквізити сторін у платіжному дорученні № 2468 від 29 липня 2014 року збігаються з реквізитами, зазначеними у реєстрі кредитових платіжних документів, отриманих через систему Клієнт-Банк для списання коштів з рахунку клієнтів, на підставі якого суд першої інстанції виніс судове рішення (ухвалу про відмову в задоволенні скарги).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем були дотримані положення Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів зазначає, що стягувачем не доведено тих обставин, на які він посилається в обґрунтування скарги на дії державного виконавця, а також апеляційної скарги, документально не підтверджено, що на його банківський рахунок не поступали грошові кошти від боржника в сумі 2706,82 грн. В свою чергу боржником надано суду належні та допустимі докази, підтверджуючі повне погашення своєї заборгованості перед стягувачем та виконання судового рішення у справі № 922/14/14 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що за результатами розгляду скарги загальний суд постановляє рішення, а господарський - ухвалу, які мають відповідати вимогам відповідно до статей 202, 203, 248-24 ЦПК та статей 86, 121-2 ГПК.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, у звязку з вищевикладеним, підстави для скасування ухвали місцевого господарського суду про відмову в задоволенні скарги Дочірньої компанії "ОСОБА_2 України" НАК "Нафтогаз України" на дії Червонозаводського ВДВС ХМУЮ відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у звязку з чим апеляційна скарга стягувача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом першим статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу стягувача залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26 листопада 2015 року у справі № 922/14/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 28.01.2016 р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Пелипенко Н.М.