ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 січня 2016 р. Справа № 903/890/15

за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_1

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 94 295,86 грн.

Суддя Кравчук В.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від 20.11.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 відповідно до наданих паспортних даних, ОСОБА_4, довіреність №2546 від 05.11.2015р.

Права та обовязки розяснені відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні 20.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Дельта Банк звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2Ю про стягнення 94 295,86 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань по укладеному між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ФОП ОСОБА_2 Договору кредиту №КФ-2009284 від 07.06.2013р.

Ухвалою суду від 25.11.2015р. призначено справу до розгляду на 09.12.2015р. та зобов`язано сторін надати суду ряд документів, необхідних для об`єктивного розгляду справи по суті.

Представник позивача в судових засіданнях 09.12.2015р., 16.12.2015р. та 20.01.2016р. позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково листом б/н від 18.01.2016р (від 20.01.2016р. за вх. №01-65/9/16) представник позивача подав суду заперечення на відзив відповідача від 16.12.2015р, яким додав новий розрахунок щодо суми ціни позову. Водночас, в судовому засіданні 20.01.2016р. представник позивача подав суду заяву, яким просив суд подане по справі заперечення б/н від 18.01.2016р. (від 20.01.2016р. за вх. №01-65/9/16) вважати таким, що подано помилково.

Відповідач та його представник в судових засіданнях 09.12.2015р., 16.12.2015р. та 20.01.2016р. щодо задоволення судом позовних вимог заперечили, з огляду на те, що позивачем при поданні позовної заяви не дотримано вимог передбачених ГПК України та пропущено строк позовної давності для стягнення штрафних санкцій. Додатково надали суду відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнають частково, а саме 3 207,37 грн. нарахованих відсотків за відповідний період та основну суму заборгованості по кредиту.

Дослідивши наявні матеріали у справі, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, згідно зі ст.75 ГПК України, господарський суд, -

встановив:

07.06.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" (Позивач, кредитор) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 Юрієвичем укладено договір кредиту №КФ - 2009284 (далі Кредитний договір а. с. 10-13) .

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобов`язання виникли з Кредитного договору №КФ - 2009284 від 07.06.2013р.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк( позивач) надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання коштів, а позичальник зобовязався своєчасно повернути фактично отриманий Кредит, сплатити проценти за користування кредитом, розмірі та в строк, що передбачені Договором.

Згідно з п.1.1.1. Кредитного договору надання кредиту здійснюється в сумі 165 665,52 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 06.06. 2018р. включно, на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п.1.1.2. Кредитного договору повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, рівними частинами, до 10 числа кожного місяця, в сумі 2 762,00 грн., починаючи з 10 липня 2013р. та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом, визначеним в п. 1.1.1 цього договору. Останній платіж в рахунок погашення кредиту сплачується в розмірі фактичного залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з ст. 144 Господарського кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, між сторонами склалися відносини кредитора та позичальника.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Позичальник свої зобов`язання, визначені кредитним договором виконав належним чином в повному обсязі, що підтверджується виписками по рахунку позичальника та меморіальним ордером .

Згідно з ч. 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Таким чином, згідно розрахунку позивача загальна заборгованість за кредитом (прострочена) - становить 74 235,37 грн.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3% річних від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов`язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором.

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 4 623,88 грн. - заборгованості за відсотками за період з 07.06.2013р. по 01.07.2015р. підлягає частковому задоволенню в сумі 3 207,37 грн.

Щодо стягнення з відповідача суми трьох процентів річних від суми простроченого боргу в сумі 12,53 грн., суд вважає, що дана вимога є вірною та підлягає до задоволення.

У задоволенні вимог, а саме в стягненні з відповідача пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 417,98 грн., пені за несвоєчасне погашення боргу в сумі 66, 51 грн. та 30,08 грн. трьох процентів річних від суми прострочених відсотків суд відмовляє , так як дані вимоги до відповідача є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо нарахованого позивачем штрафу у розмірі 14 909,00грн. , суд зауважує таке:

Згідно розрахунку штраф в розмірі 2% від суми отриманого кредиту нараховано за невиконання договірних зобовязань 07.06.2013р. при тому, що всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України належні докази невиконання зобовязань, визначених кредитним договором суду не надані.

Зважаючи на те, що штраф застосований за невиконання позивачем в 2013р. зобовязань, факт невиконання яких належними та допустимими доказами не доведено, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на, які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір згідно статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 1 549,11грн.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 599, 610, ч. 2 ст. 625, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (43000, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) 77 455,27 грн. заборгованості, з яких: 74 235,37 грн. суми заборгованості за кредитом, 3 207,37 грн. заборгованості за відсотками та 12,53 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченого боргу.

3. У стягненні 1 416,51грн. прострочених відсотків, 417.98грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, 66,11 грн. пені за несвоєчасне погашення основного боргу, 30,08 грн. трьох процентів річних від суми прострочених відсотків та 14 909,00 грн. штрафу відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (43000, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України 1 549,11 грн. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

25.01.2016

Суддя В. О. Кравчук