РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р. Справа № 903/1080/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Головченко Д.М.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 міжрайонного управління водного господарства на рішення господарського суду Волинської області від 18.11.2015 року у справі №903/1080/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІДРОТЕХ-ПЛЮС"

Відповідач: Ратнівське міжрайонне управління водного господарсьва

Треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору:

1)Департамент агропромислового розвитку Волинської ОДА

2) Головне управління державної казначейської служби у Волинській області

про стягнення 53 735,10 грн.

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_2 (представник за дов. №б/н від 29.07.2015 р.);

ОСОБА_3Д.(представник за дов. №31 від 26.01.2015 р.)

Треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - не з'явились

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 18.11.2015 року у справі №903/1080/15 (суддя Костюк С.В.) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 міжрайонного управління водного господарства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гідротех-Плюс 51 792,62 грн., з них 28 951 грн. заборгованості за виконані будівельні роботи, 21 256,09 грн. інфляційних втрат, 1 585,53 грн. відсотків річних. та 1218,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду Волинської області мотивоване тим, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання в наслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 51 792,62 грн.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Волинської області відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі та поясненнях Ратнівське міжрайонне управління водного господарсьва просить суд скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Апелянт посилається на те, що позивач при укладенні договору знав, що Ратнівське міжрайонне управління водного господарсьва є розпорядником коштів другого рівня і згідно умов договору субпідряду погодився на оплату робіт після надходження коштів від головного замовника - розпорядника коштів.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №903/1080/15 від 28.12.2015 року відновлено строк на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 міжрайонного управління водного господарства прийнято до розгляду апеляційну скаргу на рішення господарського суду Волинської області від 18.11.2015 року у справі №903/1080/15.

15.01.2016 року позивачем подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розпорядженням в.о. голови Рівненського апеляційного господарського суду №903/1080/15 від 25.01.2016 року у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І., та відповідно до п. 6.3. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №903/1080/15 від 25.01.2016 року колегію суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П, прийнято до свого провадження справу №903/1080/15.

В судове засідання 25.01.2016 року з'явились представники апелянта, представники позивача та третіх осіб в судове засідання не з'явились.

Судова колегія вважає, що неявка представників позивача та третіх осіб та неподання третіми особами відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджатиме перегляду рішення господарського суду Волинської області від 18.11.2015 року у справі №903/1080/15.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду, заслухала представників відповідача, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, відзив на апеляційну скаргу, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2013 року між Департаментом агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації (Замовник - розпорядник коштів), Турською сільською радою (Замовник власник меліоративної мережі) та ОСОБА_1 міжрайонним управлінням водного господарства (Виконавець) укладено договір №10/13/39 на здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території Турської сільської ради (а.с.27-29).

Відповідно до розділу Предмет Договору сторони передбачили, що замовники доручають, а виконавець забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору на здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території Здомишельської сільської ради (капітальний ремонт внутрішньогосподарської меліоративної мережі) власника меліоративної мережі (Здомишельської сільської ради).

Склад та обсяги робіт, що доручаються виконавцю визначені проектно-кошторисною документацією, яка є невідємною частиною цього Договору (пункт 1 Договору).

Вартість виконаних робіт з капітального ремонту складає 29 542 грн. згідно протоколу погодження договірної ціни, підписаного та скріпленого печатками сторін (пункт 5 договору).

Залучення до виконання робіт робочої сили повністю забезпечує Виконавець (пункт 14 договору).

В розділі Фінансування робіт з капітального будівництва передбачено, що фінансування робіт здійснюється відповідно до ст. 2, 91 Бюджетного кодексу України, ст. 2 Закону України Про місцеві державні адміністрації, розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013 р. № 427 Про перерозподіл видатків та передачу бюджетних призначень, передбачених у 2013 р. Міністерству фінансів. Замовник розпорядник коштів здійснює фінансування даних заходів за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 838 ЦК України між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Гідротех-Плюс (субпідрядник) та відповідачем - ОСОБА_1 міжрайонним управлінням водного господарства (підрядник) було укладено договір субпідряду №7 за 2013 рік.(а.с.11-13).

Відповідно до п. 1 договору підрядник доручає, а субпідрядник своїми силами та засобами згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією забезпечує на свій ризик виконання у встановлений строк та належної якості роботи: здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території Турської сільської ради Ратнівського району Волинської області (капітальний ремонт внутрішньогосподарської меліоративної мережі) з матеріалів підрядника.

Договірна ціна встановлена 29 542,00 грн. виходячи з проекту і коректується по факту виконаних робіт (пункт 2.1 договору).

Фінансування робіт здійснюється підрядником за рахунок коштів замовника після їх надходження від замовника у відповідності з календарним планом та надходженням коштів з державного бюджету (пункт 4.1).

Пунктом 4.3 Договору сторони передбачили, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися підрядником щомісячно або при необхідності проміжні платежі за виконанні роботи на підставі акту (форми КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт (форма КБ-2в) формує субпідрядник і передає для підписання уповноваженому, представнику підрядника у строк не пізніше першого числа місяця, що слідує за звітним. Уповноважений представник на протязі трьох днів перевіряє достовірність акту підписує його в частині фактично виконаних обсягів робіт.

На виконання умов договору № 7 за 2013 рік ТзОВ Гідротех-Плюс, як субпідрядник, виконало роботи по здійсненню заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території Турської сільської ради Ратнівськоо району Волинської області (капітальний ремонт внутрішньогосподарської меліоративної мережі) на загальну суму 29 542 грн., що підтверджуються актом приймання виконаних будівельних робіт типова форма №КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт типова форма КБ-3 (а.с.14-16).

Однак, відповідач взяті на себе зобовязання щодо оплати робіт по договору №7 не здійснив, заборгованість відповідача перед позивачем становить 28 951,00грн., без урахування вартості послуг генпідрядника (п.4.5 договору), що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 01 вересня 2015 року.

27.08.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю Гідротех-Плюс направило претензію на адресу відповідача за №1 про оплату заборгованості (а.с.17).

24.09.2014 року відповідач у відповіді на претензію за № 252 вказав, що не в змозі виконати свої зобовязання за договором №7 у звязку з відсутністю коштів на рахунку ОСОБА_1 МУВГ, зазначив, що відповідно до п. 4.1 договору, кошти від замовника (Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації) не надійшли, а тому Ратнівське міжрайонне управління водного господарства не в змозі виконати свої зобовязання за договором субпідряду №7 (а.с.18).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України, статті 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частина 4 статті 882 даного Кодексу передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Згідно статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має викопуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Згідно статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Посилання апелянта на те, що Ратнівське міжрайонне управління водного господарсьва як бюджетна організація не змогло провести розрахунки з позивачем у зв'язку з ненадходженням коштів від головного розпорядника, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує його бездіяльність щодо погашення заборгованості перед позивачем та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, передбаченого договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року №11/446, у пункті 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України Про практику вирішення спорів, повязаних із виконанням договорів підряду № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., в якому передбачено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (постанова Вищого господарського суду України від 23.08.2012 № 15/5027/715/2011 р.).

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п. 13.1 договору субпідряду №7 відповідач мав можливість призупинити дію договору в разі відсутності коштів для фінансування об'єкту. Або у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, вжити інших заходів щодо погашення заборгованості.

А тому, посилання апелянта про те, що ним вживались всі можливі заходи по погашенню заборгованості перед позивачем колегія суддів вважає необгрунтованими.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Волинської області від 18.11.2015 року у справі №903/1080/15 - залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 міжрайонного управління водного господарства на рішення господарського суду Волинської області від 18.11.2015 року у справі №903/1080/15 - залишити без задоволення.

2. Справу №903/1080/15 повернути до господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом XII-1 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Дужич С.П.