ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Справа № 917/1680/15

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Лакіза В.В. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю № 09/447-82 від 11.01.2016р.);

від відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю № 418 від 21.12.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Альфа -Гарант" (вх. №5443 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 27.10.15 у справі № 917/1680/15

за позовом ТОВ Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до ТОВ "М"ясна ярмарка Добриня - 2007"

про стягнення 25 116,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25116,79 грн. та судовий збір у сумі 1827,00 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.10.2015р. у справі № 917/1680/15 (суддя Ціленко В.А.) в позові відмовлено.

Позивач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 16.12.2015р.

Відповідач надіслав відзив (вх. 16843 від 14.12.2015р.) на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Здоровко Л.М. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

В судовому засіданні 16.12.2015р. представник позивача (заявника апеляційної скарги) підтримав її вимоги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

В судовому засіданні 16.12.2015р. представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, пояснив, що на його думку при розгляді справи місцевим господарським судом в повній мірі досліджені обставини справи та винесено законне рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2015р. розгляд справи відкладено на 20.01.2016р.

В судовому засіданні 20.01.2016р. представник заявника апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та просив задовольнити скаргу і скасувати оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.01.2016р. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

26.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясна ярмарка "Добриня-2007" м. Полтава та Товариством з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" м. Київ був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0636265 на період з 27.11.2014 року по 26.11.2015 року.

01.12.2014 року об 11:20 хв. у м. Полтаві по вул. Тевелєва відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом МАN TES д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль МАN TES отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту склала 31340,14 грн.

27.04.2015 року на підставі складеного страхового акту № ЦВ/14/1700 від 24.04.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" м. Київ платіжним дорученням № 11579 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 25116,79 грн.

Постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.12.2014р. року винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1.

Звертаючись з позовом у даній справі, ТОВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" зазначив, що вищезазначеною постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.12.2014р. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до статті 130 ч. 1 КпАП України (на момент ДТП водій перебував у стані сп'яніння). Зазначений факт, на думку позивача, надає йому право на підставі статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції вважав їх безпідставними, оскільки фактично відбулось два адміністративних правопорушення. За першим правопорушенням (за яке і було здійснено позивачем страхове відшкодування) не було встановлено факту перебування водія страхувальника у стані алкогольного сп'яніння, зазначений факт встановлений під час другого правопорушення, яке скоєно у інший час та іншому місці, що виключає право позивача (страхувальника) на регресний позов на підставі ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Судова колегія вважає такий висновок господарського суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено вичерпний перелік випадків, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, відповідно до зазначеної статті 38.1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху (1306-2001-п );

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що під час скоєння ДТП 01.12.2014р. об 11:20 хв. водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 знаходився у стані алкогольного сп'яніння.

Позивач, в обґрунтування своєї позиції у справі, посилається на те, що через 50 хвилин після вищезазначеного ДТП водієм автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5 скоєно інше правопорушення, а саме керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, чим порушено пункт 2.5 Правил дорожнього руху, та відмова від огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків.

Постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.12.2014р. у справі № 535/1235/14 -п встановлено факт скоєння водієм ОСОБА_5 двох правопорушень:

1. 01.12.2014р. ОСОБА_3 об 11 годині 20 хвилин в м. Полтава по вул. Тевелєва від Харчовиків рухався в напрямку до вул. Бірюзова, керуючи автомобілем "ЗАЗ-110557", державний номерний знак НОМЕР_3, не витримав безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, напівпричепом під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

2. 01.12.2014р. ОСОБА_3 об 12 годині 10 хвилин в с. Мильниці Полтавського району Полтавської області, керував автомобілем "ЗАЗ-110557", державний номерний знак НОМЕР_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом Полтавської області, водієм ОСОБА_3 скоєно два окремих адміністративних правопорушення.

Саме перше правопорушення стало підставою виплати страхового відшкодування.

Посилання позивача на п. в) ст. 38.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як на підставу наявності права на регресний позов, судова колегія вважає безпідставним.

Так, зазначеним пунктом передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що водій ОСОБА_3 після скоєння першого правопорушення (ДТП) до моменту складення протоколу про вказане правопорушення уповноваженими представниками ДАІ вживав алкогольні напої або знаходився у стані алкогольного сп'яніння чи відмовився від проходження медогляду. Отже, після скоєння ДТП співробітниками ДАІ за вказаним фактом, а саме, скоєння ДТП, складено протокол АП1№ 632584 від 01.12.2014р. За вказане правопорушення водія притягнуто до відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В матеріалах справи відсутні докази оскарження зазначеного протоколу АП1№ 632584 від 01.12.2014р., в якому встановлені обставини, щодо дорожньо-транспортної пригоди, за якою і відбулась виплата страхового відшкодування.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що позивачем не доведено, що водій ОСОБА_3 після скоєння ДТП та до моменту прибуття співробітників ДАІ і встановлення ними обставин ДТП та складення протоколу вживав спиртні напої.

Факт скоєння водієм іншого адміністративного правопорушення об 12 годині 10 хвилин в іншому місці не є предметом розгляду даної справи, оскільки підставою виплати страхового відшкодування страховиком є саме перше правопорушення, яке відбулось 01.12.2014р. об 11 годині 20 хвилин.

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі. При прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому рішення господарського суду Полтавської області від 27.10.2015р. по справі №917/1680/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати заявника апеляційної скарги з оплати судового збору за зверення з апеляційною скаргою не підлягають задоволенню відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Альфа -Гарант" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 27.10.15 у справі № 917/1680/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.01.16

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Плахов О.В.