РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/15301/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка"

про стягнення заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію в сумі 21 309,78 грн.

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача: Кравчик С.М. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 26 січня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Київенерго", 15.06.2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 93/21/4335 від 11.06.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка", про стягнення заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію в сумі 21 309,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач внаслідок самовільного підключення електроустановок струмоприймачів/проводів до електричних мереж ПАТ «Київенерго» (без дозволу, без оплати та без укладення договору про постачання електричної енергії) спожив електричну енергію на загальну суму 21 309,78 грн., яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка" відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву 93/21/4335 від 11.06.2015 року Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка" про стягнення заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію в сумі 21 309,78 грн. - залишено без розгляду.

Постановою від 20.10.2015 року Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року у справі № 910/15301/15 задоволено, зазначену ухвалу суду скасовано та справу повернуто до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Відповідно до супровідного листа Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 року вх. 09-08.1/9673/15 справу скеровано до Господарського суду міста Києва. Після повернення матеріалів справи з Київського апеляційного господарського суду до Господарського суду міста Києва справу № 910/15301/15 передано для подальшого розгляду судді Комаровій О.С.

Ухвалою суду від 11.11.2015 року справу № 910/15301/15 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.12.2015 року.

Через відділ діловодства суду 01.12.2015 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення матеріалів б/н від 01.12.2015 року, яке долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.12.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання 01.12.2015 року не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 01.12.2015 року розгляд справи, у зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання відкладено на 15.12.2015 року.

В судовому засіданні 15.12.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, а також заявив клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів.

Представник відповідача у судове засідання 15.12.2015 року не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено до 12.01.2016 року.

Судове засідання 12.01.2016 року не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 року розгляд справи № 910/15301/15 призначено на 26.01.2016 року.

В судове засідання 26.01.2016 року представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав, довідкою підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі, зазначеному в позовній заяві, та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимог ухвал не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (02.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2015 року уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства «Київенерго» зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією Товариством з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка", а саме самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника з метою без облікового споживання електричної енергії, відповідно до статей 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (у редакції постанови від 17.10.2005 № 910, далі - Правила, ПКЕЕ) за адресою об'єкту «Магазин» по вул. Донця, 23-А у м. Києві, у зв'язку з чим уповноваженими представниками позивача, в присутності відповідача, було складено Акт порушень ПКЕЕ № 32694 (далі - Акт).

Як зазначив позивач, відповідно до викладеного, на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав), між сторонами виникли господарські зобов'язання.

Водночас, як зауважив позивач, 19 березня 2015 року відбулось засідання Комісії з розгляду Акту № 32694, що супроводжувались веденням протоколу № 845.

Комісією з розгляду актів порушень ПКЕЕ прийнято рішення провести нарахування за актом, згідно з п. 2.6, Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, що затверджена постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562, із змінами та доповненнями (далі - Методика) за формулою 2.7, за період з 14.02.2014 року по 13.02.2015 року.

Позивач зазначив, що згідно з розрахунком вартості електроенергії спожитої без обліку (договору) нарахування по акту складає 21 309,78 грн.(з ПДВ).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною другої статті 275 Господарського кодексу України і частиною першою статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У пункті 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (у редакції постанови від 17.10.2005 № 910, далі - Правила), зазначено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

У відповідності з пунктом 6.41 Правил у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

Як вже зазначалось вище, уповноваженими представниками ПАТ «Київенерго» зафіксовано факт порушення відповідачем Правил, а саме - самовільне підключення електроустановок струмоприймачів/проводів за адресою: м. Київ, вул. М. Донця, буд. 23-А, до електричних мереж позивача (без дозволу, без оплати та без укладення договору про постачання електричної енергії), про що було складено акт від 13.02.2015 року ПКЕЕ № 32694 про порушення пунктів 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 Правил та ст.ст. 26, 27 статті 27 Закону України «Про електроенергетику».

Пунктом 6.42 Правил передбачено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Як підтверджується протоколом від 19.03.2015 року № 845, комісією з розгляду актів про порушення Правил прийнято рішення про проведення нарахування за актом від 13.02.2015 року ПКЕЕ № 32694 згідно з пунктом 2.6 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562 (зі змінами та доповненнями), яка застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку (пункт 1.2 Методики).

Відповідно до розрахунків позивача вартості електроенергії, спожитої без обліку (договору), за вказаним актом нарахування за період з 14.02.2014 року - 13.02.2015 року складає 21 309,78 грн.

У пункті 6.43 Правил зазначено, що споживач має оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

23 березня 2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка" було направлено протокол засідання комісії від 19.03.2015 року № 845, розрахунок за актом на суму 21 309,78 грн. Також, позивач надіслав відповідачу лист з вимогою від 20.03.2015 року № 030/34-1230, проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення комісії з розгляду актів порушень Правил відповідачем не оскаржено, заборгованість станом на час прийняття даного рішення не сплачено (відповідні докази наявні в матеріалах справи).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, що набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, відпала.

Частиною другою статті 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість.

З огляду на викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка" 21 309,78 грн. вартості спожитої електричної енергії без приладів обліку є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 16.05.2011 № 15/147/10.

Відповідно до статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, доказів на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" в редакції станом на день подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратіоніка" (код ЄДРЮОФОП 37023939; адреса 03087, м. Київ, вул. Волинська, 4А) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (код ЄДРЮОФОП 00131305; адреса: 01001, м. Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5) суму вартості спожитої електричної енергії в розмірі 21 309,78 грн. (двадцять одна тисяча триста дев'ять гривень 78 копійок) та судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

3. Копію рішення направити відповідачу у справі № 910/15301/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.01.2016 року.

Суддя О.С. Комарова