ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа № 24/228

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Галушко Н.А.

Суддів Кузь В.Л.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Львівської міської ради № 1104/вих.-1667 від 22.10.2015р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2015 року

у справі № 24/228

за позовом: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Старий лицар, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1: Виконавчий комітет Львівської міської ради, м. Львів.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 2: Департамент містобудування та інфраструктури Львівської міської ради м. Львів.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 3: ПАТ Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Інвестмент партнерс груп, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 4: Львівська міська рада, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- 1: ОСОБА_2, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- 2:ТОВ Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал, м. Київ

про: демонтаж самовільно збудованої 2-поверхової цегляної будівлі на просп. В.Чорновола, 67а в м. Львові

За участю представників :

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3 директор; ОСОБА_4 представник;

від третьої особи-1 на стороні позивача: ОСОБА_5-представник;

від третьої особи-2 на стороні позивача: ОСОБА_5-представник;

від третьої особи-3 на стороні позивача: ОСОБА_6. - представник;

від третьої особи-4 на стороні позивача: ОСОБА_5-представник;;

від третьої особи-1 на стороні відповідача: не зявились;

від третьої особи-2 на стороні відповідача: не з»явився;

Представникам відповідача та третіх осіб розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст.811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.10.2015 року у справі № 24/228 ( колегією суддів у складі: головуючий суддя Ділай У. І., судді Долінська О. З., Крупник Р. В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Львівською міською радою подано апеляційну скаргу № 1104/вих.-1667 від 22.10.2015 р., в якій просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою позов задоволити повністю, посилаючись на те, що судом при прийнятті рішення неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник посилається на те, що рішенням суду порушено права Львівської міської ради як власника земельної ділянки, зазначеної за адресою м.Львів, пр. В. Чорновола, 67а, на якій розташовано об»єкт незавершеного будівництва, нежитлову будівлю літ «В-2» площею 441,2кв.м, готовність 42%. Спір виник внаслідок того, що відповідач добровільно не вчинив дії по знесенню самовільно збудованої 2-поверхової цегляної будівлі за зазначеною адресою, не виконав рішень Львівської міської ради. Отже. на думку скаржника, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради правомірно звернулась до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про демонтаж вищезазначеної самовільно збудованої 2-поверхової будівлі у примусовому порядку.

Скаржник також вважає, що висновок суду, що позивачем не доведено порушення його суб»єктивного права зі сторони відповідача не відповідає дійсності. Судом не досліджувалось питання чи відповідає спірний об»єкт незавершеного будівництва будівельним нормам, чи є безпечним та чи не порушує права інших осіб.

ПАТ Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Інвестмент партнерс груп у поясненні до апеляційної скарги просить задоволити апеляційні вимоги та зобов»язати ТОВ «Старий лицар» здійснити демонтаж самовільно збудованої 2-поверхової цегляної будівлі на просп. В.Чорновола,67а.

ТОВ «Старий лицар» у запереченні на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ТОВ Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Львівською міською радою в судовому засіданні 24.11.2015р. подано клопотання №1104/вих.-1822 про зупинення провадження у справі №24/228 до розгляду по суті Львівським окружним адміністративним судом справи №813/6154/15 за позовом Львівської міської ради до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора та зобов»язання вчинити дії.

Скаржник вважає, що судове рішення у даній справі буде мати суттєве значення для вирішення справи №24/228 по суті. Судовою колегією з»ясовано, що провадження у адміністративній справ відкрито 20.11.2015р., після прийняття рішення Господарським судом Львівської області у справі №24/228 (07.10.2015р.). Суд апеляційної інстанції надає оцінку правомірності прийняття рішення суду на момент його прийняття.

Отже, судовою колегією дане клопотання відхилено як необгрунтоване.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін в судових засіданнях, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2002 році інспекція державного архітектурно-будівельного контролю видала дозвіл №603/02 на виконання будівельних робіт ТОВ Старий Лицар по встановленню павільйону Квіти на пр. В. Чорновола, 67а (том І а.с.14).

У 2004 році вказана інспекція даний дозвіл не продовжила мотивуючи тим, що на відведеній земельній ділянці ТОВ Старий Лицар проводить будівництво капітальної цегляної будівлі, що не відповідає погодженій проектній документації. Начальником інспекції ДАБК була винесена постанова №38 від 03.02.2004р. про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності директора ТОВ Старий Лицар ОСОБА_7 за порушення ст. 97 КпАП України за самовільне будівництво двохповерхової цегляної споруди на пр. В. Чорновола, 67а у м. Львові (том І а.с.22).

Крім того начальником інспекції ДАБК була винесена постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, якою на ТОВ Старий Лицар згідно Закону України Про відповідальність підприємств, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування та Положення Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 06.04.1995р. №244 накладено штраф у сумі 57 735,00 грн. (том І а.с.23)

18.06.2004р. виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №625 Про врегулювання ситуації щодо самовільного будівництва двохповерхової споруди на пр. В. Чорновола, 67а, яким зобов'язав ТОВ Старий Лицар за власні кошти знести самовільно збудовану двохповерхову капітальну споруду на пр. В. Чорновола, 67а на земельній ділянці, термін дії договору оренди якої закінчився 03.06.2004р., а також зобов'язав ТОВ Старий Лицар встановити тимчасовий павільйон Квіти відповідно до розробленого та погодженого управлінням архітектури та містобудування робочого проекту (том І а.с.15).

15.07.2004р. господарським судом Львівської області прийнято рішення у справі №1/209-22/83, яким зобов'язано ТОВ Старий Лицар сплатити в бюджет Шевченківського району м. Львова 57735,00 грн. штрафу за правопорушення в сфері містобудування (том І а.с.69-73).

На примусове виконання рішення у справі №1/209-22/83 господарським судом Львівської області видано 26.07.2004р. наказ (том І а.с.74).

На вказане рішення Господарського суду Львівської області у справі №1/209-22/83 ТОВ Старий Лицар подано заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (том І а.с.93-95).

За результатами розгляду вказаної заяви, ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.05.2008р. рішення у справі №1/209-22/83 залишено без змін, а заяву без задоволення (том ІІ а.с.1-4).

30.03.2007р. Виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №156 Про забезпечення надходжень ринкового збору до міського бюджету м. Львова, у п. 6 якого зазначено Виділити земельну ділянку для розширення території для торгівлі біля ринку ТОВ Старий Лицар шляхом оголошення конкурсу на обслуговування ринку. У п. 10 цього ж рішення зазначено Забезпечити знесення самовільно збудованих споруд на пр. В. Чорновола, 67а біля ринку Старий Лицар, контроль за виконанням даного рішення покладено, зокрема, на Шевченківську районну адміністрацію (том І а.с.67-68).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що Шевченківська районна адміністрація надсилала листи - попередження ТОВ Старий Лицар, якими просила добровільно знести самовільно збудовані споруди посилаючись на вищевказані рішення виконкому Львівської міської ради. Однак, в матеріалах справи відсутні докази виконання ТОВ Старий Лицар в добровільному порядку вимог позивача.

Спір виник внаслідок того, що відповідач добровільно не вчинив дії по знесенню самовільно збудованої 2-поверхової цегляної будівлі на пр. В.Чорновола, 67а в м. Львові. Відтак, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про демонтаж самовільно збудованої 2-поверхової цегляної будівлі на просп. В.Чорновола, 67а в м. Львові в примусовому порядку.

Після порушення провадження у даній справі, 16.12.2008р. рішенням Постійно діючого третейського суду при Юридичній корпорації Принцип за №ПВ-128-05/08 визнано за третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- 1: ОСОБА_2 право власності на обєкт незавершеного будівництва, нежитлову будівлю готовністю 42%, загальною площею 441,2 кв.м., літ. В-2, який знаходиться за адресою: просп. В.Чорновола, 67а в м. Львові (том ІІ а.с.17-111).

Відповідно до рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації Принцип від 05 липня 2011 року попереднє рішення постійно діючого третейського суду від 16.12.2008р. скасовано та відмовлено у задоволенні вимог сторін.

За заявою представника ТОВ Старий Лицар ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10.03.2009р. про допущення до виконання рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації Принцип від 16.12.2008р. у зв'язку з нововиявленими обставинами скасовано ухвалою цього ж суду від 18.07.2011р. Личаківським районним судом м. Львова 22 липня 2011 року розглянуто по суті заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого документа на виконання рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації Принцип від 16.12.2008р. та відмовлено у задоволенні такої за безпідставністю (том ІІІ а.с.41).

В серпні 2012 року ТОВ Старий Лицар звернулось до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, на підставі якого ОСОБА_2 оформив право власності на спірний об'єкт нерухомості, та просило здійснити поворот виконання ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 10.03.2009р. про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації Принцип від 16.12.2008р. (том ІІІ а.с.63-68).

За результатами розгляду заяви ТОВ Старий Лицар про поворот виконання рішення суду, Личаківським районним судом м. Львова винесено ухвалу від 02.04.2013р., якою заяву задоволено та здійснено поворот виконання судового рішення - ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 10.03.2009р. у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації Принцип від 16.12.2008р., яким визнано право власності за ОСОБА_2 на незавершене будівництво нежитлових будівель площею 441,2 м. кв. під літ. В, що знаходиться за адресою: просп. В.Чорновола, 67а в м. Львові (том ІІІ а.с.74). Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02.04.2013р. залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.06.2013р. (том ІІІ а.с.120).

Згідно із зробленим судом запитом про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором надано інформацію з Реєстру прав на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 27.07.2015р. право власності на спірний обєкт зареєстровано за ОСОБА_2. Підстава виникнення права власності рішення постійно діючого третейського суду від 16.12.2008р. (том ІІІ а.с.189).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем неодноразово заявлялось клопотання про припинення провадження у справі спочатку з підстав того, що позовні вимоги у справі безпосередньо стосуються громадянина ОСОБА_2, як власника спірного майна, саме вказана особа має бути відповідачем у справі, тому справа не підлягає розгляду в господарських судах України за суб'єктним складом сторін, а також посилаючись на те. що позовні вимоги у справі заявлено Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради як субєктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій згідно п. 4.3.4 Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської та її структури.

Щодо вищенаведеного судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та фнтересу.

За приписами ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, Інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих па запобігання правопорушенням.

Як вбачається із позовних вимог, позивач ОСОБА_8 районна адміністрація Львівської міської ради просила зобовязати відповідача ТОВ Старий лицар демонтувати за власні кошти самовільно збудовану двохповерхову цегляну будівлю, яка знаходиться у м. Львові на пр.. Чорновола, 67а.

Згідно із ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України..

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Як зазначалось вище рішенням Господарського суду Львівської області від 15.07.2004р. у справі №1/209-22/8 встановлено, що самовільне будівництво здійснювалося саме ТОВ Старий лицар, однак в подальшому спірне майно було зареєстроване на праві власності за громадянином ОСОБА_2 Запис про реєстрацію права власності за громадянином ОСОБА_2 у встановленому порядку не скасований (запис з реєстру не виключений), відтак станом на час винесення рішення ТОВ Старий лицар не є належним відповідачем у справі і не може здійснити заходи по демонтажу спірного обєкту, який перебуває у власності іншої особи.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджується, що власником спірного майна є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- 1: ОСОБА_2, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на спірний обєкт підтверджено державним реєстратором та не є скасованим при тому, що підстава виникнення права власності - рішення постійно діючого третейського суду від 16.12.2008р. є скасоване і в подальшому прийнято судове рішення про поворот виконання судового рішення, яке стало підставою для державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України (Про деякі питання, пов'язані із запровадженням нової системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 8 лютого 2013 р. № 01-06/319/2013р. зазначається, що слід звернути увагу на зміну законодавчого підходу до порядку скасування державної реєстрації прав. Так, на відміну від попередньої редакції Закону, за якою державна реєстрація речових прав скасовувалася в разі, зокрема, винесення судом відповідного рішення, про що вносилися дані до Реєстру прав власності на нерухоме" майно, відтепер частиною другою статті 26 чинної редакції Закону передбачено внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації прав «у разі скасування, на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав».

У разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України зокрема із позовом про скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (ч. 2 ст. 26 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (ОСОБА_9 Суд, від 01.04.2014р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України").

Матеріалами справи не підтверджується, а також такі докази не надані суду першої інстанції сторонами та третіми особами у справі про звернення до суду з метою скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_2 на спірний обєкт.

Враховуючи наведене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що належних доказів про порушення прав та інтересів позивача саме відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Враховуючи, що за обставинами справи станом на час розгляду справи в суді І інстанції запис в реєстрі речових прав на нерухоме майно не скасовано у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо заявленого клопотання відповідача про припинення провадження у справі з підстав того, що позовні вимоги у справі безпосередньо стосуються громадянина ОСОБА_2, як власника спірного майна, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним) (абз. 6 п. 1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Отже, враховуючи вищенаведене, клопотання про припинення провадження з підстав того, що позовні вимоги у справі безпосередньо стосуються громадянина ОСОБА_2 фізичної особи судом першої інстанції правомірно відхилено.

Щодо клопотання відповідача про припинення провадження у справі з підстав того, що позовні вимоги у справі заявлено Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради як субєктом владних повноважень суд зазначає наступне.

Відповідачем долучено до матеріалів справи постанову Верховного Суду України від 24.06.2015р. у справі №6-381цс15, згідно із якою спір був розглянутий у порядку цивільного судочинства, залишивши поза увагою, що позивач - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю - звернувся до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури та не перевірено судом, що відносини між сторонами є публічно-правовими й зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Проте, суд звертає увагу на те, що надана відповідачем позиція Верховного Суду України стосується правовідносин, сторонами яких є інспекція державного архітектурно-будівельного контролю та фізична особа.

В даній справі позивач: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернувся із позовом до суду з делегованими повноваженнями від Львівської міської ради, яка є власником земельної ділянки, на якій розташований обєкт самовільного будівництва, зокрема, 30.03.2007р. Виконавчий комітет ЛМР делегував Шевченківській РА ЛМР рішенням № 156 право забезпечити знесення самовільно збудованої будівлі за адресою просп. Чорновола 67 А.

Справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам. (п. 1.2.2 Постанови № 6 від 17.05.2011р. Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що даний спір підвідомчий господарському суду Львівської області та клопотання про припинення провадження справі з підстав того, що позовні вимоги у справі заявлено Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради як субєктом владних повноважень задоволенню не підлягає.

Отже, враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку про правомірність відмови у задоволенні позовних вимог у звязку із не доведенням позивачем порушення його субєктивного права зі сторони відповідача.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського кодексу України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. №18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного зясування місцевим господарським судом обставни справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Скаржником не подано суду достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували вимоги, заявлені в апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2015 року у справі № 24/228 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.01.2016р.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.