УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01.02.2016Справа № 910/1253/16

Суддя Отрош І.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібосоюз»

до Приватного підприємства «Техноізол»

про стягнення 13128672 грн. 54 коп.

ВСТАНОВИВ:

28.01.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібосоюз» з вимогами до Приватного підприємства «Техноізол» про стягнення 13128672 грн. 54 коп.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Нормами статті 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частини 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору за подання до господарського суду позовних заяв немайнового характеру становить 1378 грн., а за подання позовних заяв майнового характеру - не менше 1378 грн. 00 коп., та не більше 206700 грн. 00 коп.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13128672 грн. 54 коп. (у розмірі 6072957 грн. 57 коп. -шляхом визнання права власності на заставне майно за Договором застави № 1 від 05.03.2015 та у розмірі 7055714 грн. 97 коп. - шляхом стягнення грошових коштів), у зв'язку з чим при зверненні з даним позовом до суду позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 196930 грн. 09 коп.

Однак, позивачем долучено до позовної заяви копію квитанції № 30 від 30.12.2015 про сплату судового збору у розмірі 182700 грн. 00 коп., тобто позивачем не доплачено судовий збір у розмірі 14230 грн. 09 коп. (196930 грн. 09 коп. - 182700 грн. 00 коп.).

Більш того, суд зазначає, що позивачем долучено до позовної заяви копію квитанції № 30 від 30.12.2015.

Відповідно до п. 2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Водночас, пунктом 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Судом встановлено, що як доказ сплати судового збору позивачем була подана копія квитанції № 30 від 30.12.2015 про сплату грошових коштів у розмірі 182700 грн. 00 коп.

Втім, враховуючи положення вищевказаних правових норм, суд зазначає, що копія квитанції про сплату судового збору не є належним доказом сплати судового збору, у зв'язку з чим суд повертає позовну заяву та додані до неї документи позивачу без розгляду.

Крім того, розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 2 частини 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З доданих позивачем до позовної заяви опису вкладення у цінний лист та копії фіскального чеку вбачається, що позивач направив відповідачу копію позовної заяви та доданих до неї документів 12.01.2016, тоді як подана до суду позовна заява датована 27.01.2016, з огляду на що суд не може дійти висновку, що відповідачам була направлена копія саме тієї позовної заяви, з якою позивач звернувся до суду.

Крім того, розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Згідно зі статтею 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява підписується повноваженою посадовою особою позивача або його представником.

Відповідно до норм статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

У відповідності до частини 3 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовна заява від імені позивача підписана представником ОСОБА_1 та до матеріалів позовної заяви долучено довіреність від 13.01.2016.

Однак, вказана довіреність не містить підпису керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібосоюз» (директора ОСОБА_2.), який у тексті довіреності вказаний як довіритель, та не посвідчена печаткою позивача (у випадку наявності), з огляду на що суд дійшов висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.М. Отрош