ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р.Справа № 916/3715/15

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

Головуючого судді Никифорчука М.І.

суддів Петренко Н.Д.

ОСОБА_1

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 151015-2 від 15.10.2015р., ОСОБА_3 за довіреністю № 11012016 від 11.01.2016р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/3715/15:

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"; в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк";

До відповідача: ОСОБА_4 акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРИМОР'Є";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна";

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Позивач, Банк) звернулось до Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія ПРИМОРЄ (далі Відповідач, Позичальник), 3-ої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Україна (далі Боржник) із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, посилаючись на наступне.

Між Банком та ТОВ "УКРАЇНА", Боржником, 27.02.2013 р. укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15/13 (далі - Кредитний договір), на строк до 28.01.2016 року включно.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та Позичальником (Відповідачем) 31 липня 2014 р. був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 31 липня 2014 р. та зареєстрований в реєстрі за № 4056.

Згідно зазначеного договору, Позивачу передане в іпотеку нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Армійська, буд.17-А, загальною площею 258,9 кв.м., яке належить Відповідачеві (Позичальнику) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5ІО. за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22717859 від 06.06.2014 року.

Термін дії договору іпотеки до повного виконання позичальником (зобовязань за договором позики та всіх додаткових угод до нього (п. 7.1 договору іпотеки).

В пункті 1.5 договору іпотеки сторони визначили вартість предмету іпотеки у сумі 2085000,00 (два мільйони вісімдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.).

Позивач зазначає, що Боржник свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує, в обумовлені договором строки тіло кредиту та відсотки не повертає.

Банком з Боржником та Відповідачем неодноразово проводилися переговори щодо шляхів погашення заборгованості, але фактично переговори закінчилися безрезультатно, борг не повернутий.

Станом на дату подачі цього позову заборгованість Боржника перед Банком складає:

за основним боргом -127 700 000,00 грн.;

відсотки - 17 406 837,94 грн.;

пеня - 3 751 242,01 грн.

Згідно п. 4.2. Кредитного договору зазначена заборгованість визнана простроченою, у зв'язку з чим до господарського суду Одеської області був поданий відповідний позов.

Сума боргу ТОВ "УКРАЇНА" перед Позивачем значно перевищує визначену сторонами іпотечного договору вартість предмету іпотеки.

Відповідно до п.п. 3.1.7. іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, якщо в момент настання термінів виконання будь якого із зобовязань, передбачених договором позики, вони не будуть виконані та вдовольнити майнові вимоги іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки.

Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" спосіб стягнення: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п. 5.2 договору іпотеки).

Згідно ст. 3.1.7. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом:

- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку";

- продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

В п. 1.3. іпотечного договору встановлено, що вказане застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.

На підставі умов Іпотечного договору, ст. ст.33,36, 37 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 16, 525, 526, 530, 572, 589, 1046, 1049 ЦК України у Кредитора виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором шляхом прийняття предмету іпотеки у власність.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є способом захисту цивільних прав та інтересів. Також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 33, 37 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 16, 525, 526, 530, 572, 589, 1046, 1049 ЦК України, Позивач просить :

1. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНА" () перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "1МЕКСБАНК" (код ЄДРПОУ - 20971504) за кредитним договором №15/13 від 27.02.2013 р.. загальний розмір якої становить 148 858 079,95 грн. (сто сорок вісім мільйонів вісімсот пятдесят вісім тисяч сімдесят дев'ять) гривень 95 копійок, з яких:

- 127 700 000,00 грн. (сто двадцять сім мільйонів сімсот тисяч гривень 00 коп.) - заборгованість за кредитом;

- 17 406 837,94 грн. (сімнадцять мільйонів чотириста шість тисяч вісімсот тридцять сім гривень 94 коп.) - заборгованість за відсотками;

- 3 751 242,01 грн. (три мільйони сімсот п'ятдесят одна тисяча двісті сорок дві гривні 01 коп.) - пеня за прострочення платежів по кредитному договору, -

звернути стягнення на належний ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРИМОРЄ" (код ЄДРІІОУ 20976482) предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.Армійська, буд. 17-А, загальною площею 258,9 кв.м., яке належить АТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРИМОР'Є" на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 01, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22717859 від 06.06.2014 року.

2. Визнати право власності за ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ІМЕКСБАНК" (код ЄДРІІОУ - 20971504) на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.Армійська, буд. 17-А, загальною площею 258,9 кв.м., яке належить АТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРИМОР'Є" на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 01, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22717859 від 06.06.2014 року.

Відповідач та 3-я особа в засідання суду не зявились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи за наявною у справі адресою яка співпадає із адресою зазначеної у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відносно відповідача (поштові повідомлення з позначкою органу звязку причини повернення у звязку „за зазначаю адресою не проживає щодо відповідача та повернення „за витікання строку зберігання щодо 3-ої особи у справі).

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленум Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, - 3.9.1. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.09.2015р. порушено провадження по справі № 916/3715/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРИМОР'Є", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності та призначено розгляд на 30.09.2015р. о 14:10.

У судовому засіданні 30.09.2015р. розгляд справи № 916/3715/15 відкладено на 21.10.2015р. о 15:00 за правилами ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 21.10.2015р. розгляд справи № 916/3715/15 відкладено на 11.11.2015р. о 14:20 за правилами ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.11.2015р. справу № 916/3715/15 призначено до колегіального розгляду.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області № 1711 від 11.11.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/3715/15 для визначення складу колегії суду.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.11.2015р., справу № 916/3715/15 призначено до розгляду у складі: головуючого судді Никифорчука М.І., суддів Желєзної С.П. та Петренко Н.Д.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.11.2015р. справу № 916/3715/15 прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Никифорчука М.І., суддів Желєзної С.П. та Петренко Н.Д. та призначено розгляд на 09.12.2015р. о 11:30.

У судовому засіданні 09.12.2015р. розгляд справи № 916/3715/15 відкладено на 11.01.2016р. о 15:00 за правилами ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 11.01.2016р. розгляд справи № 916/3715/15 відкладено на 25.01.2016р. о 15:30 за правилами ст. 77 ГПК України.

Крім того, ухвалою господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. за заявою позивача строк вирішення спору продовжений на 15 днів до 26 січня 2016 р.

В засіданні суду 25 січня 2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою с застава нерухомого майна, що тіпається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор іставодержатель) мас право у разі невиконання боржником (заставодавцем) бов'язаиня, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. З Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання. У разі порушення боржником основного зобов'язаиня відповідно до іпотеки іпотекодержатель мас право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Згідно ст. 1049 ЦК України зобовязання щодо позики має виконуватись відповідно до умов договору, у встановлені договором строки,

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Аналогічні норми також містяться у Законі України "Про заставу" (ст. 19 та ч.1 ст. 20).

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель (праві задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення лягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмсі іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У відповідності до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є способом захисту цивільних прав та інтересів. Також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 7 жовтня 2010 року, Верховний суд України розяснив судам, що: "...нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону № 898-ІV) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатсль на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Аналогічні положення містить пункт 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин": "З урахуванням положень частини третьої статгі 33, статтіі 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом пеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне лереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за зїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі особом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом".

Відповідно до п. 4.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що никають з кредитних договорів" у разі встановлення у договорі такого способу звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, ст. ст. 33, 36, 37 Закона України "Про іпотеку" не виключається можливість набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

За ч. 1 ст. 111-28 ПІК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної станції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

На підтвердження законності своїх позовних вимог Банк звернув увагу суду на постанову Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року, яку було прийнято за наслідками розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Агро" про перегляд Верховним Судом Країни постанови Вищого господарського суду України від 15 червня 201 1 року справі № 4/1 за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Агро", комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та містобудування элтавського району", товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_6 зим", Привітненської сільської ради міста Алуніти, державного підприємства Центр державного земельного кадастру" в особі Кримської регіональної філії про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та переведення прав за договором застави майнових прав, у якій Верховний Суд України зробив правовий висновок щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно за іпотекодержателем згідно приписів ст. 37 Закону України "Про іпотеку" у судовому порядку.

Аналогічну правову позицію 11 грудня 2013 року було висловлено судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи № 6-124цс13, згідно якої виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст.36, ч. 1 ст. 37 Закону України „Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки ними нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Як свідчать матеріали справи приведені позивачем обставини справи цілком підтверджується наданими доказами: вказаними Кредитним договором, Договором іпотеки., розрахунком за заборгованості. Вказані договори на час розгляду справи господарським судом не оспорені і тому суд вважає їх достеменними та чинними.

З приведеного випливає наявність у відповідача боргу перед позивачем у вказаній вище сумі і тому вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості в сумі 148 858 079,95 грн. суд вважає обґрунтованим.

Під час розгляду справи позивачем наданий звіт ПП «ОСОБА_7 Пі Департамент» від 25.01.2016р. про незалежну оцінку майна, за яким ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 258,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 17-А, прим. 1 становить 3026300 грн. з ПДВ.

Проаналізувавши наданий звіт суд приймає його до уваги як доказ вартості предмета іпотеки станом на день прийняття даного рішення.

Зворотнього відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і тому підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити повністю.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНА" (65044, м. Одеса, пр-т Шевченка, 4-Д, ) перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12а, ) за кредитним договором №15/13 від 27.02.2013 р., загальний розмір якої становить 148 858 079,95 грн. (сто сорок вісім мільйонів вісімсот пятдесят вісім тисяч сімдесят дев'ять) гривень 95 копійок, з яких:

- 127 700 000,00 грн. (сто двадцять сім мільйонів сімсот тисяч гривень 00 коп.) - заборгованість за кредитом;

- 17 406 837, 94 грн. (сімнадцять мільйонів чотириста шість тисяч вісімсот тридцять сім гривень 94 коп.) - заборгованість за відсотками;

- 3 751 242,01 грн. (три мільйони сімсот п'ятдесят одна тисяча двісті сорок дві гривні 01 коп.) - пеня за прострочення платежів по кредитному договору, -

звернути стягнення на належний ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРИМОРЄ" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А, код ЄДРІІОУ 20976482) предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Армійська, буд. 17-А, загальною площею 258,9 кв.м., яке належить ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРИМОР'Є" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А, код ЄДРІІОУ 20976482) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22717859 від 06.06.2014 року

3. Визнати за ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12а, ) право власності на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Армійська, буд. 17-А, загальною площею 258,9 кв.м., яке належить ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРИМОР'Є" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А, код ЄДРІІОУ 20976482) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22717859 від 06.06.2014 року

4. Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРИМОР'Є" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А, код ЄДРІІОУ 20976482) до державного бюджету України (рахунок №3008, Отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район, , Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, Код бюджетної класифікації: 22030001, Код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області: 03499997) через ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 45394 (сорок пять тисяч триста девяносто чотири) грн. 50 коп. судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2016 р.

Головуючий суддя М.І. Никифорчук

Суддя Н.Д. Петренко

Суддя С.П. Желєзна