ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р.Справа № 922/6058/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Сбербанку Росії", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Термолайф", м. Харків
про визнання недійсним та скасування рішення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 довіреність б/н від 10.12.2015р.;

відповідача - ОСОБА_3 довіреність б/н від 29.10.2015р., ОСОБА_4 довіреність б/н від 10.12.2015р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 Сбербанку Росії" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Термолайф", в якій позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення від 04.08.2015р. загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф" про виділ з товариства. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує та просить у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених ним у відзиві на позов, який ним наданий через канцелярію суду 22.01.2016р. за вх. №2045, який долучений судом до матеріалів справи.

Представник позивача під час розгляду справи звертався до суду із клопотаннями про витребування доказів у відповідача та у Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції: рішення від 04.08.2015р. Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф"; рішення Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф" про затвердження розподільчого балансу, розподільчий баланс Приватного акціонерного товариства "Термолайф".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2015р. клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Приватного акціонерного товариства "Термолайф": рішення від 04.08.2015р. загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф". Витребувано в Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції: рішення від 04.08.2015р. загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф"; рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф" про затвердження розподільчого балансу, розподільчий баланс Приватного акціонерного товариства "Термолайф". Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд справи відкладено на "13" січня 2016 р. о 10:15.

12 січня 2016 року до господарського суду Харківської області від Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надійшов лист за вх.№576, в якому на ухвалу суду від 16.12.2015 р. надано інформацію: відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру державним реєстратором 09.12.2015р. було проведено реєстраційну дію "Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо виділу" стосовно юридичної особи ПРАТ "Термолайф". Надано рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф" від 04.008.2015р. Також зазначено проте, що чинним законодавством не передбачено надання державному реєстратору рішення загальних зборів про затвердження розподільчого балансу та розподільчого балансу на етапі винесення рішення засновників юридичної особи щодо виділу, тому у Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції відсутні: рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф" про затвердження розподільчого балансу, розподільчий баланс Приватного акціонерного товариства "Термолайф" .

У судовому засіданні 25.01.2016р. представник позивача підтримав клопотання надане ним через канцелярію суду за вх.№2105, в якому просив витребувати у відповідача розподільчий баланс складений на виконання протоколу позачергових зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" від 04.08.2015р.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що розподільчий баланс на виконання протоколу позачергових зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" від 04.08.2015р. не складався.

Суд, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, враховуючи, що вказаний позивачем у клопотанні документ відповідачем не складався, визнав за необхідне у задоволенні даного клопотання відмовити.

У судовому засіданні оголошувались перерви до: 26.01.2016р. о 10:00; 28.01.2016р. о 10:00.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. Також надав додаткові пояснення за вх.№2708, які долучені судом до матеріалів справи.

Присутній представник відповідача проти позову заперечував, оскільки оспорюване рішення загальних зборів ПРАТ "Термолайф" не є правочином, як вважає позивач, а є актом ненормативного характеру органу управління товариством. Між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, згідно кредитних договорів, тому дані відносини регулюються умовами укладених договорів, порушення відповідачем умов договорів не може бути підставою для визнання недійсним акту органу управління ПРАТ "Термолайф", який стосується виділу з товариства. За умовами кредитних договорів встановлені договірні особливості та юридичні наслідки прийняття відповідачем рішень про його припинення або припинення шляхом злиття, приєднання, поділу або перетворення без письмової згоди позивача, але у даному випадку було прийнято рішення про виділ, який відповідно до чинного законодавства є окремою реєстраційною дією, тому на думку відповідача оспорюване рішення не порушує прав позивача. Також, відповідач зазначав, що обов'язки за кредитними договорами були забезпечені договорами застави, іпотеки, а вартість майна, наданого в забезпечення кредитних договорів відповідачем і майновими поручителями перевищує суму кредиторських вимог позивача до відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що ним було здійснено публікацію в наступних офіційних друкованих органах: "Бюлетень державної реєстрації" №326 (21) за 2015 рік про прийняття загальними зборами акціонерів рішення про виділ; Бюлетень цінних паперів України №162 від 03.09.2015р. та письмово повідомлено кредиторів про прийняття спірного рішення. На думку відповідача позиція позивача щодо ототожнення процедури виділу з правочином заміни сторони у зобов'язанні згідно ст. 520, 521 ЦК України не є вірною, оскільки у разі виділу правонаступництво ґрунтується на акті юридичної особи та на нормах чинного законодавства щодо виділу, а не на правочині щодо заміни боржника в зобов'язанні.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між позивачем (кредитор) та відповідачем (позичальник) було укладено 2 договори про відкриття кредитної лінії: №30-В-12/66/ЮО від 04.09.2012р.; №31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. Відповідно до умов вказаних договорів відповідач отримав грошові кошти у розмірі 31980000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами були укладені наступні договори: іпотечний договір від 13.09.2012р. (укладений між позивачем та відповідачем); іпотечний договір від 19.04.2013р. (укладений між позивачем та ТОВ "Коксотрейд"); договір застави №1 від 12.09.2012р. (укладений між позивачем та відповідачем); договір застави №2 від 12.09.2012р. (укладений між позивачем та ПРАТ "Харківський коксовий завод"); договір застави №1 від 22.01.2013р. (укладений між позивачем та відповідачем); договір застави від 13.09.2012р. (укладений між позивачем та відповідачем); договір застави №1 від 12.09.2012р. (укладений між позивачем та ПРАТ "Харківський коксовий завод"); договір застави №2 від 12.09.2012р. (укладений між позивачем та відповідачем); договір застави застави цінних паперів від 13.09.2012р. (укладений між позивачем та ТОВ "Аромасервіс"); договір застави застави цінних паперів від 13.09.2012р. (укладений між позивачем та АТ "CARDO TRAIDING LIMITED").

Рішенням №б/н позачергових загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" від 04.08.2015р. (далі по тексту - рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства), яке оформлене протоколом було прийнято рішення по 2 питанню: про виділ з товариства 2 (двох) приватних акціонерних товариств із передачею їм у порядку правонаступництва, згідно з розподільним (розподільчим балансом частини майна, правв та обов'язків ПРАТ "Термолайф" без припинення останнього (в порядку ст. 86 ЗУ "Про акціонерні товариства").

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 3 ЦК України (ч. 2 та 3), закріплює, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Позивач помилково вважає рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства правочином, а не актом, з огляду на наступне.

Як вбачається з Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" №13 від 24.10.2008р., згідно з п.17 судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

При обґрунтуванні позовної заяви та вирішенні спору про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства необхідно розмежовувати правову природу вказаного рішення та правову природу правочину.

Згідно Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України N 02-5/35 від 26.01.2000р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", у п. 1 вказано, що нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру ("індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Таким чином, рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства за своєю правовою природою є індивідуальним актом ненормативного характеру, оскільки визначає правовий статус новостворюваних в результаті виділу юридичних осіб, обов'язки акціонерів та органів управління ПРАТ "Термолайф", його посадових осіб та є виключною компетенцією загальних зборів учасників вказаного товариства.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача щодо кваліфікації рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства, як правочину, а не індивідуального акту ненормативного характеру є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем існують договірні зобов'язання в межах кредитних договорів та договорів забезпечення зобов'язань. Таким чином на предмет визначення наявності чи відсутності порушень прав та законних інтересів позивача у зв'язку з прийняттям рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства необхідно виходити з умов договорів.

Оспорюване рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства не підпадає під встановлене застереження встановленого кредитними договорами.

Таким чином, оскільки рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства є не індивідуальним актом ненормативного характеру унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень чинного законодавства України щодо недійсності правочинів, а саме ст. 203 та 205 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто, право на звернення до суду процесуальний закон повязує з наявністю у особи, яка звертається з позовом, права та інтересу, на захист яких його подано.

Як вбачається з матеріалів справи, на час прийняття спірного рішення загальних зборів акціонерів ПРАТ "ТЕРМОЛАЙФ" про виділ з товариства позивач не був учасником товариства (відповідача), засновники та учасники товариства відповідача не являються сторонами договорів та угод, які укладені між позивачем та відповідачем.

Крім того, прийняте загальними зборами оспорюване рішення не містить висновків щодо відмови, зупинення чи припинення зобовязань товариства (відповідача) за кредитними договорами, отже, відсутні підстави стверджувати про порушення прав та інтересів останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України здійснення суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання своєї діяльності у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства, є однією із конституційних основ правопорядку у сфері господарювання.

За таких обставин позивачем не доведено, яким чином прийняття загальними зборами вказаного рішення порушує права позивача як кредитора за кредитними договорами, а посилання позивача на те, що прийняття рішення загальними зборами відповідача від 04.08.2015 щодо виділу повинно було прийматися за згодою позивача не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки таке обмеження, за змістом положень ст.ст. 5, 6 Господарського кодексу України, є неправомірним втручанням у здійснення господарської діяльності товариства (відповідача).

Визнання недійсним акту органу управління господарського товариства у зв'язку з його невідповідністю умовам договору, укладеного цим товариством законом не передбачено. Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Вищого господарського суду України від 09 липня 2014 року по справі № 904/9559/13.

Також в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем процедури повідомлення позивача, як кредитора про прийняття оспорюваного рішення, яка встановлена ч. 1 ст. 82 Закону України "Про акціонерні товариства".

Відповідач в заперечення порушення ч. 1 ст. 82 Закону України "Про акціонерні товариства" надав докази направлення письмових повідомлень кредиторів про прийняття оспорюваного рішення ПРАТ "Термолайф" та докази публікацій в офіційних друкованих органах інформації про прийняття оспорюваного рішення.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаній підставі позову суд встановив наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України "Про акціонерні товариства", протягом 30 днів з дати прийняття загальними зборами рішення про припинення акціонерного товариства шляхом поділу, перетворення, а також про виділ, а в разі припинення шляхом злиття або приєднання - з дати прийняття відповідного рішення загальними зборами останнього з акціонерних товариств, що беруть участь у злитті або приєднанні, товариство зобов'язане письмово повідомити про це кредиторів товариства і опублікувати в офіційному друкованому органі повідомлення про ухвалене рішення. Публічне товариство зобов'язане також повідомити про прийняття такого рішення кожну фондову біржу, на якій воно пройшло процедуру лістингу.

Відповідачем було здійснено публікацію про прийняття загальними зборами акціонерів рішення про виділ: в спеціалізованому друкованому органі "Бюлетень державної реєстрації" №326 (21) за 2015 рік; в офіційному друкованому органі НКЦПФР - Бюлетень цінних паперів України №162 від 03.09.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів надіслання на адресу позивача - ПАТ "ОСОБА_1 Сбербанку Росії" повідомлення про прийняття оспорюваного рішення органу управління товариством у 30 денний строк.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на підстави щодо визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф" про виділ з товариства від 04.08.2015р., у зв'язку із невиконанням ч.1 ст. 82 Закону України "Про акціонерні товариства", оскільки дії відповідача, які він повинен був вчинити після прийняття оспорюваного рішення згідно вимог вказаної норми не може бути підставою для визнання цього рішення недійсним.

Враховуючи вищенаведене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання недійсним та скасування рішення від 04.08.2015р. загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Термолайф" про виділ з товариства, а отже позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відповідно до цього суд вважає в задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 01.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_5