ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р.Справа № 916/2557/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Головея В. М.,

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Будному О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія»

на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.12.2015

по справі № 916/2557/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1О.Л.Е.»

до Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія»

про стягнення 1 685 220,00 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 27.01.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

01.12.2015 до господарського суду Одеської області надійшла спільна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1О.Л.Е.» (далі ТОВ «ОСОБА_1О.Л.Е.», позивач) та Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» (далі ПрАТ «Одеська кіностудія», відповідач) про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення, укладеної між сторонами 17.11.2015.

Ухвалою господарського суду Одеської області віл 14.12.2015 в задоволенні заяви сторонам - відмовлено.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що укладання сторонами спору будь-яких доповнень у формі мирової угоди, що змінюють умови вже затвердженої судом мирової угоди положеннями закону не передбачено. Відповідно, укладена між сторонами мирова угода від 17.11.2015 не відповідає положенням закону, а тому не підлягає затвердженню судом.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ПрАТ «Одеська кіностудія» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, прийняти нову, якою затвердити мирову угоду укладену 17 листопада 2015 року між сторонами, на умовах, що викладені в зазначеній мировій угоді.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 11.10.2013 між сторонами по справі на підставі ст. 78 ГПК України, було укладено мирову угоду на стадії судового розгляду, яка затверджена ухвалою господарського суду від 30.10.2013. Оскільки, ПрАТ «Одеська кіностудія» своєчасно не змогла виконати умови мирової угоди, укладеної від 11.10.2013, за ініціативою стягувача було відкрите виконавче провадження № 47310895 від 22.04.2015 щодо виконання ухвали від 30.10.2013. Під час виконавчого провадження в результаті переговорів сторони 17.11.2015. дійшли згоди про укладення мирової угоди на стадії виконавчого провадження.

Апелянт вважає, що оскаржена ухвала прийнята з недотриманням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням прав скаржника.

Більш детальніше доводи викладені в апеляційній скарзі.

27.01.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ТОВ «ОСОБА_1О.Л.Е.» надійшла заява, в якій останнє підтримує доводи викладені в апеляційній скарзі та просить ухвалу господарського суду скасувати, затвердити мирову угоду на стадії виконання судового рішення, укладену між сторонами по справі, ухвалу про затвердження мирової угоди оформити відповідно до вимог, що висуваються Законом України «Про виконавче провадження» до виконаного документа.

Крім цього, 27.01.2016 від сторін по справі до апеляційної інстанції надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.).

Так, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Доводи сторін щодо неможливості зявитися у судове засідання у зв'язку із неможливістю забезпечити явку своїх представників, апеляційним господарським судом відхиляються, оскільки сторонами у справі є юридичні особи.

Відповідно до положень ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Також, господарський суд враховує, що сторони не були позбавлені права надати письмові пояснення та направити до участі у справі інших представників, у тому числі з числа осіб, не пов'язаних з ними трудовими відносинами.

Враховуючи вищевказані обставини та скорочений 15-денний строк перегляду судових ухвал місцевого суду в апеляційному порядку, судова колегія прийняла рішення про відмову в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи та розглянути справу за відсутністю представників сторін, оскільки неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, адже, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 12.01.2016 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в вересні 2013 року ТОВ «ОСОБА_1О.Л.Е.» звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до ПрАТ «Одеська кіностудія» про стягнення грошової суми у розмірі 1 460 000,00 грн. основного боргу, що складає заборгованість відповідача за договором № 1/08-2010 про надання поворотної фінансової допомоги від 09.08.2010, суми трьох процентів річних у розмірі 130 320,00 грн. та суми інфляційних втрат 94 900,00 грн., а всього 1 685 220,00 грн. Судові витрати покрасти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.10.2013 затверджено мирову угоду між ТОВ «ОСОБА_1О.Л.Е.» та ПрАТ «Одеська кіностудія» на наступних умовах:

1. Відповідач визнає, що його заборгованість перед Позивачем (сума основного боргу) за договором про надання поворотної фінансової допомоги №1/08-2010 від 09 серпня 2010 року на момент укладення цієї ОСОБА_2 угоди становить 1 460 000,00 грн. (один мільйон чотириста шістдесят тисяч гривен 00 копійок).

2. Відповідач гарантує, що він погасить заборгованість, яка зазначена у пункті 1 цієї ОСОБА_2 угоди і дорівнює 1 460 000,00грн. (один мільйон чотириста шістдесят тисяч гривен 00 копійок) у строк до 30 вересня 2014 року (включно) шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок Позивача.

3. Позивач заявляє, що він відмовляється від стягнення з Відповідача сум інфляційних втрат у розмірі 94 900,00 грн. (девяносто чотири тисячі девятсот гривень), та трьох відсотків річних у розмірі 130 320,00 грн. (сто тридцять тисяч триста двадцять гривень 00 коп.).

4. Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї ОСОБА_2 угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї ОСОБА_2 угоди.

5. Позивач і Відповідач домовилися, що судові витрати за розгляд справи №916/2557/13, а саме: сплачений Позивачем судовий збір у розмірі 33 704,41 грн. (тридцять три тисячі сімсот чотири гривні 41 коп.), покладаються на Позивача.

6. Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї ОСОБА_2 угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

7. ОСОБА_2 угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Одеської області і є обовязковою для Позивача та відповідача.

8. ОСОБА_2 угода укладена у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу: один для Господарського суду Одеської області, та по одному примірнику для Позивача та Відповідача, провадження у справі припинено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.10.2014 виправлено описку, допущену у резолютивній частині ухвали господарського суду Одеської області від 30.10.2013 із зазначенням відомостей про набрання чинності ухвалою суду, про порядок предявлення її до виконання, а також з зазначенням відомостей про боржника та стягувача.

01.12.2015 до господарського суду Одеської області надійшла спільна заява ТОВ «ОСОБА_1О.Л.Е.» та ПрАТ «Одеська кіностудія» про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення, укладеної між сторонами 17.11.2015.

Як вбачається зі змісту мирової угоди від 17.11.2015, сторонами досягнуто домовленість на наступних умовах:

1. Боржник визнає, що його заборгованість перед Стягувачем на момент укладення цієї ОСОБА_2 угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження, й становить 1 460 000,00 грн. (один мільйон чотириста шістдесят тисяч гривен 00 копійок).

2. Боржник зобовязується сплатити заборгованість, яка зазначена у п. 1 цієї мирової угоди і дорівнює 1 460 000,00грн. (один мільйон чотириста шістдесят тисяч гривен 00 копійок) у строк до 17 листопада 2016 року (включно) шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок Стягувача.

3. Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї ОСОБА_2 угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до Боржника з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї ОСОБА_2 угоди.

4. Стягувач гарантує, що після підписання цієї ОСОБА_2 угоди він у межах прав, наданих йому як учасникові виконавчого провадження, вживатиме заходів, спрямованих на закінчення виконавчого провадження та скасування усіх заходів, які були застосовані з метою забезпечення можливості здійснення примусового виконання, в тому числі скасування арештів, заборон на відчуження майна тощо.

5. Сторони визначили, що у разі недотримання строків погашення заборгованості визначених пунктом 2 цієї ОСОБА_2 угоди, Стягувач має право звернутись до органів державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Одеської області, якою буде затверджено цю ОСОБА_2 угоди, та примусового стягнення заборгованості у розмірі, визначеному пунктом 2 цієї ОСОБА_2 угоди.

6. Стягувач і Боржник заявляють, що ні в процесі укладення цієї ОСОБА_2 угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

7. Сторони домовились, що будь-які витрати, повязані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї ОСОБА_2 угоди, покладаються на Боржника.

8. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Одеської області і є обовязковою для Стягувача і Боржника.

9. Мирова угода укладена у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу: один для господарського суду Одеської області, та по одному примірнику для Стягувача і Боржника.

Відмовляючи у задоволенні спільної заяви сторін, господарський суд зазначив, що у поданій до суду на затвердження мировій угоді від 17.11.2015 між ТОВ «ОСОБА_1О.Л.Е.» та ПрАТ «Одеська кіностудія» було досягнуто згоду про відстрочення терміну погашення заборгованості у розмірі 1 460 000,00грн., що була визначена у чинній ухвалі суду від 30.10.2013 про затвердження мирової угоди до 17 листопада 2016 року. Суд також послався на розяснення Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» згідно якого внесення в подальшому змін чи доповнень до укладеної й затвердженої судом мирової угоди чинним законодавством не передбачено.

Проте, судова колегія не погоджується з вищевказаним висновком господарського суду, у звязку з наступним.

Згідно із ч.ч.1-4 ст.78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Колегія суддів бере до уваги, що мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення судової суперечки на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода у процесуальному аспекті не призводить до розв'язання спору по суті та припиняє судовий спір після її затвердження судом. Відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне (без державного втручання) врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.

Звертаючись до господарського суду із заявою від 01.12.2015 про затвердження мирової угоди від 17.11.2015, сторони просили суд не внести зміни чи доповнення до укладеної й затвердженої судом мирової угоди від 30.10.2013, а затвердити укладену мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, в якій містяться конкретні умови врегулювання саме виконавчого провадження.

Пунктом 3.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК).

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання.

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

Отже, мирова угода передбачена ст. 78 ГПК України в першу чергу направлена на захист все існуючого права та припинення судового спору.

Положення ст. 78 ГПК визначає порядок укладення мирової угоди сторін на стадії судового розгляду справи, а в разі перевірки мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження під час примусового виконання рішення суду, підлягає застосуванню спеціальна норма, якою є ст. 121 ГПК

Відповідно до частини четвертої статті 121 ГПК мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Отже, своєрідність мирової угоди у виконавчому провадженні полягає в тому, що на момент її укладення спір між сторонами вже відсутній, про що винесено судовий акт, який вступив в законну силу. Таким чином, з правової точки зору порушення субєктивних прав стягувача ліквідовано, хоча фактичне виконання може розтягнутися на тривалий час. Мирова угода на зазначеному етапі представляє собою якраз механізм добровільного виконання, основна процедурна мета якого відмова від механізму державного примусу або припинення примусового виконання, якщо така процедура була почата. Така мирова угода не зачіпає суті предмету спору, а стосується в основному зміни умов і способу виконання судового рішення.

Укладення такої мирової угоди не призводить до втрати чинності судового рішення та припинення провадження у справі, однак призводить до настання спеціальних правових наслідків, передбачених законодавством, як то закінченню виконавчого провадження на підставі ст..49 Закону, а також виникнення права на предявлення її до виконання, визначеного ст..115 ГПК України та Законом.

Жодна норма чинного законодавства не забороняє укладати мирову угоду на стадії виконавчого провадження, навіть якщо раніше була укладена мирова угода під час розгляду справи по суті.

Частиною 3 ст. 12 Закону «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.03.1999 (далі Закон) передбачено, що сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом.

Пунктом 7.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснено, що судом може бути затверджено мирову угоду на підставі статті 121 ГПК лише за умови наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення згідно з Законом України. Якщо таке виконавче провадження не відкрито на момент звернення до суду щодо затвердження мирової угоди, суд відмовляє в її затвердженні, що не виключає повторного звернення з відповідною заявою вже після відкриття виконавчого провадження.

Наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження у справі припинено.

У випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду. Якщо виконавче провадження стосовно судового рішення відкрито, сторони відповідно до частини третьої статті 12 Закону України мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується судом. Заява про затвердження такої мирової угоди розглядається в судовому засіданні за правилами частини першої статті 121 ГПК.

Дослідивши умови мирової угоди, поданої сторонами на затвердження господарському суду, колегія суддів вважає, що умови мирової угоди стосуються прав і обов'язків сторін у процесі виконання судового рішення та не порушують права або охоронювані законом інтереси інших осіб, умови, що в ній викладені, не суперечать чинному законодавству, повноваження сторін судом перевірені, у зв'язку з чим подана мирова угода підлягає затвердженню на підставі ч.4 ст.121 ГПК, а ухвала господарського суду скасуванню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія зазначає, що порядок та випадки оскарження в апеляційному порядку ухвал місцевого господарського суду врегульовано нормами ст. ст. 91, 106 ГПК України.

Так, ч. 1 ст. 106 ГПК України містить вичерпний перелік ухвал місцевого господарського суду, які підлягають оскарженню окремо від рішення господарського суду.

Право сторін господарського спору укласти мирову угоду визначено ст. 78 ГПК України.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, укладеним сторонами з метою врегулювання господарського спору, та одним із способів його вирішення.

Таким чином, ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди за своїм правовим значенням є формою судового рішення, яким завершується розгляд справи, а повноваження апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції вичерпно визначено статтею 103 ГПК України, яка не передбачає можливості передачі справи, на новий розгляд до суду першої інстанції, у звязку з цим, враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні спільної заяви ТОВ «ОСОБА_1О.Л.Е.» та ПрАТ «Одеська кіностудія» про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення, укладеної сторонами 17.11.2015.

За таких обставин прийнята у справі ухвала господарського суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга ПрАТ «Одеська кіностудія» та спільна заява сторін по справі задоволенню, а мирова угода затвердженню.

Керуючись ст.78, п.7 ч.1 ст.80,ст.ст.99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» - задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Одеської області від 14.12.2015 - скасувати.

3. Спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1О.Л.Е.» та Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» про затвердження мирової угоди - задовольнити.

4. Затвердити мирову угоду на стадії виконання судового рішення по справі №916/2557/13, укладену в м. Києві « 17» листопада дві тисячі пятнадцятого року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1О.Л.Е.» (01030, м. Київ, вул. І. Франка, буд. 40-Б, кім. 14, ідентифікаційний код 32735975) та Приватним акціонерним товариством «Одеська кіностудія» (65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 33, ідентифікаційний код 33932816), у відповідності до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1О.Л.Е.», яке бере участь у справі як Стягувач, в особі директора ОСОБА_3, яка діє на підставі Статуту, та Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія», яке бере участь у справі як Боржник, в особі Голови правління ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту, які домовились про укладення даної ОСОБА_2 угоди про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 12, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, на нижчезазначених умовах:

«1. Боржник визнає, що його заборгованість перед Стягувачем на момент укладення цієї ОСОБА_2 угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження, й становить 1 460 000,00 грн. (один мільйон чотириста шістдесят тисяч гривен 00 копійок).

2. Боржник зобовязується сплатити заборгованість, яка зазначена у п. 1 цієї мирової угоди і дорівнює 1 460 000,00грн. (один мільйон чотириста шістдесят тисяч гривен 00 копійок) у строк до 17 листопада 2016 року (включно) шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок Стягувача.

3. Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї ОСОБА_2 угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до Боржника з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї ОСОБА_2 угоди.

4. Стягувач гарантує, що після підписання цієї ОСОБА_2 угоди він у межах прав, наданих йому як учасникові виконавчого провадження, вживатиме заходів, спрямованих на закінчення виконавчого провадження та скасування усіх заходів, які були застосовані з метою забезпечення можливості здійснення примусового виконання, в тому числі скасування арештів, заборон на відчуження майна тощо.

5. Сторони визначили, що у разі недотримання строків погашення заборгованості визначених пунктом 2 цієї ОСОБА_2 угоди, Стягувач має право звернутись до органів державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Одеської області, якою буде затверджено цю ОСОБА_2 угоди, та примусового стягнення заборгованості у розмірі, визначеному пунктом 2 цієї ОСОБА_2 угоди.

6. Стягувач і Боржник заявляють, що ні в процесі укладення цієї ОСОБА_2 угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

7. Сторони домовились, що будь-які витрати, повязані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї ОСОБА_2 угоди, покладаються на Боржника.

8. ОСОБА_2 угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Одеської області і є обовязковою для Стягувача і Боржника.

9. ОСОБА_2 угода укладена у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу: один для Господарського суду Одеської області, та по одному примірнику для Стягувача і Боржника.».

5. Провадження у справі №916/2557/13 припинити.

6. Постанова дійсна для предявлення до виконання відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувачем за постановою є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1О.Л.Е.» (01030, м. Київ, вул. І. Франка, буд. 40-Б, кім. 14, ідентифікаційний код 32735975).

Боржником за постановою є Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія» (65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 33, ідентифікаційний код 33932816).

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Головей В.М.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Савицький Я.Ф.