ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.01.2016р. Справа №908/5772/15

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка,

про стягнення 49000 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 за дов.

Згідно з ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувались перерви

з 22.12.2015р. до 14.01.2016р., з 14.01.2016р. до 20.01.2016р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», м.Київ звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка про стягнення в порядку регрессу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49000 грн.

Ухвалою від 20.11.2015р. господарського суду Запорізької області вказану позовну заяву з додатками направлено за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.11.2015р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/5772/15.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату страхового відшкодування згідно з умовами договору №202.13.2159286 від 26.02.2013р. добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, внаслідок чого до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач у судових засідання 22.12.2015р., 14.01.2016р., 20.01.2016р., відзиві №1541 від 16.12.2015р. проти задоволення позову заперечив та зазначив про відсутність висновку експертного товарознавчого дослідження, в якому було б розраховано вартість матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.03.2013р., власнику автомобіля ЗАЗ Віда, державний номер НОМЕР_1.

Крім того, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», постанова Кіровського районного суду м.Макіїївки Донецької області у справі №268/1042/13-п не є таким доказом, що доводить вину саме ОСОБА_2, в настанні дорожньо-транспортної пригоди 08.03.2013р.

Представник позивача у судове засідання 20.01.2016р. не з?явився.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що позивач у судове засідання 20.01.2016р. не зявився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до норм ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Одночасно, судом прийнято до уваги, що строк розгляду справи №908/5772/15 мав закінчитись 25.01.2016р., внаслідок чого відкладення судового засідання на іншу дату за умови відсутності клопотань сторін про продовження строку вирішення спору та недостатності часу, який є необхідним для повідомлення, зокрема, позивача про наступне судове засідання, було неможливим.

Наразі, виходячи зі змісту протоколу від 14.01.2016р., представник Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» був обізнаний про дату та час судового засідання, призначеного на 20.01.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Згідно з ч.1 ст.16 «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 26.02.2013р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір №202.13.2159286 добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, відповідно до п.5 якого визначено наступний транспортний засіб:

марка/модель: ЗАЗ Vida,

реєстраційний номер: АН3852ІС,

рік випуску: 2012.

Вигодонабувачем за договором №202.13.2159286 від 26.02.2013р. передбачено АТ Астра Банк.

Строк дії вказаної угоди визначено з 27.02.2013р. по 26.02.2020р.

Як встановлено судом на підставі довідки №9168838 про дорожньо-транспортну пригоду, 08.03.2013р. о 15 год. 30 хвил. у м.Макіївці відбулось зіткнення транспортних засобів: 1. Легковий ЗАЗ Vida, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, який був за кермом, 2. Легковий Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, за кермом якого перебував ОСОБА_2

Згідно із попередніми висновками, які наявні у розділі ІV вказаної довідки, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил маневрування ОСОБА_3

Одночасно, 29.11.2013р. Кіровським районним судом м.Макіївки Донецької області було розглянуто матеріали адміністративної справи, яка надійшла від відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м.Макіївки та автомобільно-технічної інспекції при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, внаслідок чого винесено постанову від 29.11.2013р. у справі №268/1042/13-п (провадження №3/268/263/13).

У відповідності до змісту вказаного судового акту:

- достовірність показань ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження під час проведення судової авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи №1910-2063 від 20.08.2013р., проведеної експертом Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, за висновками якої показання водія автомобіля марки ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 стосовно механізму даної пригоди з технічної точки зору не позбавлені сенсу і експертним шляхом не можуть бути спростовані. В даній дорожній обстановці настання події пригоди діями водія ОСОБА_3 не визначалось. У його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились у причинному зв?язку з настанням події пригоди, не вбачається. Він не мав технічну можливість запобігти цю пригоду;

- в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки Тойота ОСОБА_2, з моменту, коли він мав об?єктивну можливість виявити, що автомобіль марки ЗАЗ Vida, який стоїть попереду створює йому перешкоду для руху, необхідно було негайно вжити заходів, спрямованих на виконання маневру безпечного обїзду перешкоди або заходів, спрямованих на зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки. Водій ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, для виконання яких у нього була відсутня перешкода технічного характеру. Крім того, показання ОСОБА_2 про числові параметри, а отже і про механізм події, з технічної точки зору не є спроможними. Експерт дійшов висновку, що в даній дорожній обстановці при зазначених числових даних, дії водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та перебували в причинному звязку з настанням події пригоди.

З огляду, в тому числі, на вищенаведене, Кіровським районним судом м.Макіївки Донецької області провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_3 було закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 990 вказаного кодексу встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відшкодуванню у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу підлягають, зокрема, витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом.

Як свідчать матеріали справи, 11.03.2013р. ОСОБА_3 звернувся до страховика з заявою про факт настання події, у відповідності до якої повідомив про дорожньо-транспортну пригоду 08.03.2013р.

15.04.2013р. автомобіль ЗАЗ Vida, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був оглянутий страховиком, про що складено акт №17/60 від 15.04.2013р.

За змістом калькуляції №КА-0001852 від 14.12.2014р. Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Авто» філії «Макіївський Авто-Центр» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ Vida, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становила 54914,76 грн.

Відповідно до страхового акту №3.13.734/1-2 від 26.12.2014р. позивача, Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» було погоджено виплату страхового відшкодування на загальну суму у розмірі 53158,76 грн (54914,76 грн 1756 грн франшизи).

Згідно з заявою без номеру та дати страхувальник просив страхове відшкодування виплатити на користь СТО Макіївський Авто-центр.

Виходячи зі змісту листа №41-1702 від 12.04.2013р. Публічного акціонерного товариства «Астра Банк», вигодонабувач надав згоду на перерахування страхового відшкодування на користь СТО.

Відповідно до платіжного доручення №2520 від 28.02.2014р. позивач перерахував на користь філії «Макіївський Авто-Центр» грошові кошти в сумі 53158,76 грн в якості страхового відшкодування ОСОБА_3 за договором №202.13.2159286 від 26.02.2013р.

За таких обставин, до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги, яке страхувальник має до винної особи, а в даному випадку до особи, що в силу вимог ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» мала відшкодовувати заподіяну ОСОБА_2 шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2008р. у справі №11/406-07 (№3-5214к08), постановах Вищого господарського суду України від 05.07.2010р. у справі №41/676, від 02.02.2010р. у справі №25/54, від 11.11.2010р. у справі №28/32-10-976, від 05.10.2010р. у справі №10/78, від 13.04.2011р. у справі №20/309.

При цьому, законом встановлено, що підставою для здійснення страхових виплат є заява страхувальника і страховий акт (аварійний сертифікат). Тобто, у разі здійснення страхового відшкодування страховиком на підставі зазначених документів у нього виникає право відшкодування в порядку регресу понесених витрат.

Наразі, доказом фактичного здійснення витрат, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 08.03.2013р., є калькуляція №КА-0001852 від 14.12.2014р. Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Авто» філії «Макіївський Авто-Центр», платіжне доручення №2520 від 28.02.2014р. При цьому, дослідження транспортного засобу, складене певною експертною установою, є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що має бути витрачена на відновлення транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 15.04.2015р. Верховного Суду України у справі №910/7163/14 (№3-50гс15).

Суд зауважує, що під належним чином оціненою шкодою розуміється шкода, оцінена насамперед страховою компанією. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 17.02.2015р. Вищого господарського суду України по справі №922/3853/14.

Як вказувалось вище, Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням умов договору №202.13.2159286 від 26.02.2013р., на підставі калькуляції №КА-0001852 від 14.12.2014р. Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Авто» філії «Макіївський Авто-Центр», за наслідками чого страховиком складено страховий акт №3.13.734/1-2 від 26.12.2014р. на суму 53158,76 грн.

Тобто, у даному випадку до позивача перейшло право вимоги до відповідача саме в межах фактичних витрат в сумі 53158,76 грн, а отже на таку суму (за мінусом франшизи та в межах визначених договором лімітів) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» виникає обов'язок зі сплати страхового відшкодування.

Відтак, посилання відповідача на те, що суму належного до виплати Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» страхового відшкодування має бути визначено виходячи з розміру матеріального збитку, встановленого експертним дослідженням, судом до уваги не приймаються.

Крім того, за змістом п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом №142/5/2092 від 24.11.2003р. Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, знос не нараховується для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років для інших легкових КТЗ.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 702434 застрахований позивачем автомобіль випущено у 2012 році. Відповідачем не доведено суду факт експлуатування застрахованого позивачем транспортного засобу в інтенсивному режимі, а також факт отримання застрахованим автомобілем пошкоджень, які свідчили б про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів підпункту «б» п.7.39 вказаної Методики.

Таким чином, суд виходить з того, що знос під час вирішення питання про здійснення позивачем страхової виплати нарахуванню не підлягав, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.03.2013р., строк експлуатації застрахованого автомобіля становив близько року.

30.05.2014р. Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до відповідача з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування у межах фактичних затрат у розмірі 53158,76 грн без урахування франшизи та ліміту відповідальності страховика, залишеною Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» без задоволення.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Згідно із п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 08.03.2013р. був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/3120179).

Як свідчать матеріали справи, полісом АВ/3120179 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000 грн та франшизу на рівні 1000 грн. Відтак, з огляду на те, що фактичні витрати позивача у розмірі 53158,76 грн перевищували встановлений полісом ліміт відповідальності страховика за шкоду майну, за висновками суду, Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» правомірно заявлено до стягнення 49000 грн (50000 грн 1000 грн франшизи, яка встановлена полісом АВ/3120179 відповідача).

Твердження відповідача про те, що постанова Кіровського районного суду м.Макіїївки Донецької області у справі №268/1042/13-п не є таким доказом, що доводить вину саме ОСОБА_2, в настанні дорожньо-транспортної пригоди 08.03.2013р., є безпідставними з огляду на наступне:

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 36 вказаного Кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як було зазначено судом вище, в обґрунтування власної позовної заяви Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», крім іншого, до матеріалів справи надано постанову Кіровського районного суду м.Макіїївки Донецької області від 29.11.2013р. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_3.

При цьому, дійшовши висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, суд одночасно зазначив про те, що дії водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та перебували в причинному звязку з настанням події пригоди.

Вказане судове рішення згідно з наявною на ньому відміткою набрало законної сили 10.12.2013р. Наявності обставин скасування або перегляду постанови Кіровського районного суду м.Макіїївки Донецької області від 29.11.2013р. у визначеному законом порядку відповідачем з огляду на норми ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено.

Наразі, норми діючого законодавства можливість стягнення страхового відшкодування в порядку регресу не покладають в залежність від наявності або відсутності постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, за висновками суду, постанова Кіровського районного суду м.Макіїївки Донецької області від 29.11.2013р. у справі №268/1042/13-п (провадження №3/268/263/13) є достатнім доказом вини ОСОБА_5 в настанні дорожньо-транспортої пригоди 08.03.2013р.

Таким чином, враховуючи, що позов повністю доведений Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» та обґрунтований матеріалами справи, приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні документи стосовно погашення відповідачем суми збитків у розмірі 49000 грн, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», м.Київ до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка про стягнення в порядку регрессу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49000 грн, задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Леніна, будинок 37, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м.Київ, вул.Червоноармійська, буд.15/2, ) суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49000 грн, а також судовий збір - 1218 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 20.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 25.01.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця