ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.01.2016 Справа № 908/225/16

Cуддя Гандюкова Л.П., розглянувши матеріали
За позовом: Міністерства соціальної політики України в особі Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, представник за довіреністю ОСОБА_1 (49061, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 21)

до відповідача: Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради (71110, м. Бердянськ, пл. І Бердянської ради, буд. 2)

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява підлягає поверненню у зв`язку з наступним.

26.01.2016 р. за вх. № 244/09-05/16 до господарського суду Запорізької області від Міністерства соціальної політики України в особі Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, відповідач: Територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, надійшла позовна заява вих. № б/н від 20.01.2016 р. про визнання права власності на нерухоме майно.

Статтею 57 ГПК України визначено, які саме документи додаються до позовної заяви. Зокрема, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо позовну заву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Позовна заява це процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов. Подати позов означає звернутися до господарського суду із заявою, в якій повинно міститься прохання, адресоване суду, про розгляд спору про право, що виник.

Згідно зі ст.ст. 54, 57 ГПК України зміст, форма та додатки до позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності) (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 28 ГПК України).

Довіреність відповідно до ст. 244 ЦК України це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Позовна заява вих. № б/н від 20.01.2016 р. підписана, як вбачається з тексту заяви, представником за довіреністю ОСОБА_1.

До позовних матеріалів додана копія довіреності вих. № 4110122-16 від 18.01.2016 р., зі змісту якої вбачається, що Міністерство соціальної політики уповноважує ОСОБА_1, юрисконсульта другої категорії Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, представляти інтереси Міністерства в усіх установах, підприємствах, організаціях будь-яких організаційно-правових форм і форм власності, перед усіма юридичними особами, в тому числі в органах технічної інвентаризації, системі нотаріату в Україні, Департаменті державної реєстрації Міністерства юстиції України та інших органах з питань державної реєстрації права власності України, в особі Міністерство соціальної політики України на правах оперативного управління Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства обєктами нерухомого майна. У межах наданих повноважень ОСОБА_1 має право: подавати, заповнювати й підписувати: заяви про реєстрацію та їх обтяжень; заяви про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; заяви про видання свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна; інші необхідні документи згідно із законодавством України. Довіреність підписана міністром ОСОБА_2.

Тобто, даною довіреністю визначено, які саме конкретно дії може здійснювати ОСОБА_1, представляючи інтереси позивача згідно з довіреністю вих. № 4110122-16 від 18.01.2016 р. Довіреністю вих. № 4110122-16 від 18.01.2016 р. не визначено право ОСОБА_1 підписувати та подавати позов до господарського суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява вих. № б/н від 20.01.2016 р. підписана особою, повноваження якої належним чином не підтверджені.

Таким чином, позовна заява вих. № б/н від 20.01.2016 р. з доданими до неї документами підлягає поверненню позивачу без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 статті 4 Закону визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206700,00 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціну позову вказує позивач (ст. 55 ГПК).

До позовної заяви вих. № б/н від 20.01.2016 р. позивачем додано копію платіжного доручення № 16 від 20.01.2016 р. про перерахування судового збору в сумі 1378,00 грн., тобто в мінімальному розмірі, встановленого Законом України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви майнового характеру. Ціна позову в позовній заяві позивачем не зазначена, та в тексті заяви також не зазначено вартість майна, щодо якого позивач просить визнати за ним право власності.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 розяснено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме п. 4 ч. 1 ст. 63.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (п. 2.2.1 постанови Пленуму).

Одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК (п. 2.7 постанови Пленуму).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. За відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) повертається господарським судом без розгляду.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, оскільки до позовної заяви вих. № б/н від 20.01.2016 р., яка надійшла від Міністерства соціальної політики України в особі Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, не додано доказів сплати судового збору, позовна заява не містить зазначення ціни позову та до заяви не додано доказів, з яких вбачається вартість спірного майна, зазначена позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Копії документів завіряються відповідно до вимог п. 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003, згідно з яким відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки юридичної особи.

При цьому не всі додані позивачем до позовної заяви копії документів засвідчені відповідно до вимог п. 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003, більшість доданих документів взагалі позивачем не засвідчені.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

При повторному зверненні із позовною заявою, в загальному порядку, з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України щодо подання позову, позивачу слід зазначити ціну позову в заяві, додати до позовної заяви оригінал документу про сплату судового збору, виходячи з ціни позову (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати), документ на підтвердження повноважень щодо підписання та подання позову представника позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 57, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути без розгляду позивачу Міністерству соціальної політики України в особі Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, направивши позовні матеріали на адресу позивача, зазначену в заяві.

Додаток: - позовна заява з додатками згідно переліку всього на 63 арк. (в т.ч. оригінал фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист від 20.01.2016 р.).

Суддя Л.П. Гандюкова