донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

26.01.2016 справа №908/4784/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, довіреність №2698/ю від 27.08.2015р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет», м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від02.11.2015р. (повний текст підписано 09.11.2015р.)
у справі№908/4784/15 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовомДержавного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП», м.Миколаїв
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет», м.Запоріжжя
простягнення 101000,00грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП», м.Миколаїв, позивач звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет», м.Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 101000,00грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.11.2015р. (повний текст підписано 09.11.2015р.) у справі №908/4784/15 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи доведено прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» повернення обладнання, переданого йому Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» за договором №221-14 від 23.10.2014р. Судом визнано вірним наданий позивачем розрахунок плати за один день користування обладнанням, виходячи з умов укладеного між сторонами договору, а саме 1000,00грн. за один календарний день, і, як наслідок, стягнуто плату за користування обладнанням за 101 день у розмірі 101000,00грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 02.11.2015р. у справі №908/4784/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані неповним зясуванням обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції помилково визначено, що договір №221-14 від 23.10.2014р. є договором оренди (найму). На думку скаржника зазначений договір за своєю природою є договором про надання послуг, оскільки передбачає передачу гідропідйомників, надання інформаційного та консультаційного сприяння щодо порядку правильної експлуатації обладнання. Крім того, договором визначено строк надання послуг 60 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі. Внаслідок цього судом першої інстанції при вирішенні спору неправомірно не застосовано норми діючого законодавства, які стосуються саме даного виду договору.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що господарським судом Запорізької області не зясовано обставин порушення строків повернення майна: комплект гідропідйомників знаходився в технічно несправному стані, що зробило неможливим його застосування без проведення певних робіт. Зазначені обставини не залежали від волі відповідача і стали причиною вимушеної затримки повернення гідропідйомників.

Апелянтом разом з іншим зазначено, що в укладеному між сторонами договорі не встановлено будь-якої відповідальності за прострочення повернення обладнання, але зазначено, що послуги надаються на власний ризик.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, призначено розгляд скарги на 19.01.2016р.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 19.01.2016р. не зявились. 14.01.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» надійшло клопотання про відкладення розгляду. 16.01.2016р. від Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» на адресу Донецького апеляційного господарського суду Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу. На електронну адресу суду 19.01.2016р. отримано клопотання позивача про відкладення розгляду скарги. Зазначені клопотання сторін були розглянуті судовою колегією та задоволені.

У зв'язку з не зявленням до суду представників позивача та відповідача, задоволенням клопотання сторін про відкладення розгляду справи, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України на 26.01.2016р.

25.01.2016р. на електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» про зупинення провадження по справі через неможливість розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи щодо визнання договору про надання послуг №221-14 від 23.10.2014р. недійсним.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, зупинення провадження у справі є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення або про відмову у зупиненні провадження у справі суд має враховувати обставини конкретної справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає, що обставини, наведені відповідачем у клопотанні про зупинення провадження у справі, не підтверджені належними доказами та не є підставами для зупинення провадження у справі №908/4784/15.

Відповідно до ст.43 ГПК України обов'язком господарського суду є оцінка доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що саме обов'язком суду є встановлення обставин справи, проведення оцінки наданих сторонами доказів, колегія приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Крім того, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне. Відповідно до статті 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Отже, у разі появи таких обставин, відповідач не позбавлений права звернутися до суду для перегляду рішення .

Представник позивача в судовому засіданні 26.01.2016р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Представник скаржника у судове засідання 26.01.2016р. не зявився, надавши клопотання, в якому просив суд відкласти судовий розгляд на іншу дату. Зазначене клопотання, колегією суддів не задоволено, оскільки відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі і додатково поданими доказами. Заявник не довів необхідність розгляду скарги саме за його участю.

Разом з тим, стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на викладене, враховуючи обмеженість строку розгляду апеляційної скарги, а також ті обставини, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

23.10.2014 року між Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» (далі замовник) був укладений договір надання послуг №221-14, за умовами п.1.1 якого виконавець зобовязується на власний ризик надати послуги, передбачені р.2 цього договору, а замовник зобовязується прийняти послуги та оплатити їх (далі договір).

Пунктом 2.1 договору в якості «послуг, що виконуються (надаються) виконавцем» зазначено надання у користування одного комплекту гідропідйомників для літака Іл-76/78 (надалі - обладнання). Склад одного комплекту гідропідйомників: 1. гідропідйомник А-1008-000-0-5, зав. №075, інв. №142-141009, дата випуску: 01.01.88 р.; 2. гідропідйомник А-1008-000-0-5, зав. №870, інв. №142-141010, дата випуску: 01.01.88 р.; 3. гідропідйомник А-1008-000-0-5, зав.№ 705, інв. №142-141030, дата випуску: 01.01.90 р.

За умовами пунктів 3.1, 3.2 послуги виконуються силами виконавця. Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту набрання чинності цим договором та підписання акту прийому-передачі сторонами передає виконавцю необхідні документи для виконання роботи, а саме договір страхування майна, наданого в користування.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.1.1 ціна послуг за цим договором включає відшкодування витрат виконавця, повязаних із виконання цього договору, та плату за надані послуги, а саме: надання у користування одного комплекту гідропідйомників для літака Іл-76/78 складає 60000,00грн. в т.ч. ПДВ

Згідно з п. 5.1 строк надання послуг складає 60 календарних днів із дати підписання сторонами акту приймання-передачі.

За приписами п. 6.1.1 за послуги, обумовлені в п. 4.1.1 договору, замовник сплачує 100% передоплату за весь період користування, шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок виконавця в строк 3 банківських днів із моменту підписання договору та виставлення рахунку.

Приймання наданих послуг здійснюється сторонами за актом виконаних робіт протягом 2 робочих днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмета договору до приймання (п. 8.1).

Пунктом 8.2 сторони передбачили, що передача одного комплекту гідропідйомників замовнику для надання послуг згідно п.4.1.1 та їх повернення виконавцю оформлюється актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 13.2 строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.5.1 цього договору та закінчується 31.12.2014 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань.

На виконання п.6.1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» з платіжним дорученням №186 від 28.10.2014р. сплатило Державному підприємству «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» 60000,00грн. В призначенні платежу зазначено «плата за послуги користування гідропідйомника зг. рах. 301 від 24.10.2014 р. ПДВ 20% 10000,00грн.».

Відповідно до акту прийому-передачі від 10.11.2014р. виконавець передав замовнику один комплект гідропідйомників відповідно до умов договору №221-14 від 23.10.2014р.

За умовами договору строк надання послуг складає 60 календарних днів із дати підписання сторонами акту приймання-передачі.

Обладнання було повернуто позивачу згідно з актом прийому-передачі від 24.04.2015р.

Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» претензію вих. № 1823/ю від 10.06.2015р. з вимогою у семиденний термін сплатити 101000,00грн. за користування гідропідйомниками згідно з договором № 221-14.

У відповіді на претензію (вих. № 48 від 16.07.2015 р.) відповідач зазначив про необґрунтованість претензії.

Прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» повернення обладнання, переданого йому Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» за договором №221-14 від 23.10.2014р. стало підставою звернення Державного підприємства«Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» до суду з позовом про стягнення плати за користування обладнанням за 101 день прострочення у розмірі 101000,00грн.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків.

За приписами ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1,2 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Проаналізувавши умови договору №221-14 від 23.10.2014р. судова колегія вважає висновки суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є виключно договором оренди (найму), передчасними з огляду на наступне.

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 283 ГК України у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Визначальною ознакою послуг за загальним правилом є те, що вони споживаються замовником у процесі надання. Тобто, на момент завершення виконання відсутній результат як певний відокремлений матеріалізований обєкт. Разом з тим, за договором найму відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний повернути річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

На підставі зазначених вище норм та аналізу умов договору №221-14 від 23.10.2014р., судова колегія дійшла висновку, що укладений між позивачем та відповідачем договір є змішаним і містить елементи договору оренди (п.2.1 договору: надання в користування одного комплекту гідропідйомників) та договору про надання послуг (п.9.1: надавати інформаційне та консультаційне сприяння замовнику щодо порядку правильної експлуатації обладнання шляхом телефонних переговорів та листування електронною поштою). Отже, посилання відповідача на те, що договір є виключно договором про надання послуг, є помилковим.

До відносин сторін за цим договором відповідно до статті 628 ЦК України застосовуються у відповідних частинах положення актів законодавства про договори оренди (найму) та про договори про надання послуг.

Відповідно, суд першої інстанції вірно застосував законодавство, яке регулює правовідносини найму (оренди), а саме параграф 5 глави 30 ГК України та главу 58 ЦК України, а з урахуванням встановлених обставин належності переданого в оренду відповідачу майна до державної власності, норми спеціального Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору №221-14 від 23.10.2014р. виконавець передав замовнику один комплект гідропідйомників відповідно до акту прийому-передачі від 10.11.2014 р.

Із змісту укладеного сторонами договору вбачається, що сторони окремо встановили строк надання послуг (по суті найму) 60 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі (п. 5.1) та строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1 цього договору та закінчується 31.12.2014 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань (п. 13.2). Оскільки дата підписання акту приймання-передачі майна в оренду (10.11.2014 р.) не співпала з датою укладення договору (23.10.2014 р.), є очевидним, що строк оренди не закінчився строком дії договору 31.12.2014 р. і діє до повного виконання сторонами зобовязань.

Строк оренди комплекту гідропідйомників відповідно до договору закінчився 09.01.2015р.

Згідно з п.11.1 договору відповідач зобовязаний після закінчення строку надання послуги протягом 5 днів повернути обладнання позивачу.

В матеріалах справи міститься лист позивача №19/МР від 09.01.2015р. з проханням повернути гідропідйомники згідно з п.п.5.1, 8.1 договору №221-14 від 23.10.2014р., який був направлений відповідачу. Разом з тим, позивачем був направлений лист №493/МР від 16.02.2015р. з пропозицією підписати додаткову угоду про продовження строку користування гідропідйомниками з 09.01.2015р. по 16.02.2015р. та вимогою провести оплату наданих послуг за вказаний період у розмірі 39000,00грн. Факт направлення зазначених листів на адресу відповідача підтверджується витягом з журналу реєстрації вихідних документів позивача, наявний в матеріалах справи.

Від відповідача на адресу позивача надійшов лист №17 від 20.02.2015р. про наявність технічної несправності комплекту гідропідйомників, що стало причиною проведення певних ремонтних робіт, та з пропозицією укласти додаткову угоду до договору №221-14 від 23.10.2014р., якою внести зміни в п.5.1., зазначивши строк виконання послуг до 30.04.2015р. В якості додатків до листа надано копію акту технічного обстеження гідропідйомників від 06.12.2014 р. та фотокартки виявлених несправностей. В акті зазначені висновки, відповідно до яких виявлені несправності гідропідйомників не дозволяють провести підйом літака ІЛ-78; необхідно провести повну комплектацію гідропідйомників фільтрами, а також чистку трубопроводів та штоків.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги зазначений акт, оскільки він був складений представниками відповідача без участі представників позивача та/або сторонньої (експертної) організації. Крім того, він був направлений позивачу листом вих. №17 від 20.02.2015 р., тобто вже після закінчення встановленого договором терміну користування гідропідйомниками. Будь-яке листування щодо запрошення представників позивача для проведення сумісного технічного обстеження гідропідйомників в матеріалах справи відсутнє.

Разом з тим, статтею 767 ЦК України визначено обов'язок наймодавця передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Оскільки акт прийому-передачі від 10.11.2014 р. підписаний представником відповідача без зауважень, затверджений директором відповідача та скріплений печаткою, судом першої інстанції вірно зазначено, що комплект гідропідйомників був переданий відповідачу в належному (справному) стані.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 773 ЦК наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 776 ЦК).

В матеріалах справи відсутні жодні докази проведення відповідачем ремонту обладнання, отриманого за договором № 221-14 від 23.10.2014р., так само як і дозволу позивача на проведення будь-якого ремонту.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Проте матеріалами справи не підтверджено неможливості використання відповідачем обладнання.

Основне зобовязання відповідача сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном припиняється з моменту підписання сторонами відповідного акта про повернення орендарем предмета договору оренди.

Обладнання було повернуто позивачу згідно з актом прийому-передачі від 24.04.2015р. Враховуючи, що строк користування обладнанням скінчився 09.01.2015р., відповідач користувався обладнанням після закінчення строку, визначеного договором, впродовж 104 днів. Позивачем заявлено вимоги про стягнення орендної плати за 101 календарний день.

Жодних доказів оплати за фактичне користування майном, переданим за договором №221-14 від 23.10.2014р., у періоді з 10.01.20152р. по 24.04.2015р. відповідач під час розгляду справи не надав.

У звязку з вищевикладеним, правомірним є висновок суду першої інстанції, про те, що відповідачем допущено порушення зобов'язання в частині своєчасного повернення майна після закінчення строку, визначеного п.5.1. договору №221-14 від 23.10.2014р. Оскільки факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання зі сплати орендної плати за час фактичного користування майном є доведеним, рішення господарського суду Запорізької області про задоволення вимог позивача про стягнення 101000,00грн. боргу з орендної плати за користування в періоді з 10.01.20152р. по 24.04.2015р. майном, переданим в строкове платне користування на підставі договору №221-14 від 23.10.2014р., є вірним.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Зважаючи на те, що передчасні висновки суду першої інстанції про правову природу договору не вплинули на правильність прийнятого рішення, колегія суддів вважає за належне залишити таке рішення без змін, але з підстав, викладених в постанові.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет», м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 02.11.2015р. (повний текст підписано 09.11.2015р.) у справі №908/4784/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.11.2015р. (повний текст підписано 09.11.2015р.) у справі №908/4784/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 - ГСЗО