ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016р. Справа№ 914/4243/15

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради,м. Львів

до відповідача: Міської громадської організації «Фортуна», м. Львів

про: зобовязання повернути обєкт шляхом виселення,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

позивача: ОСОБА_1 дов. №2302-вих-2279 від 12.10.2015 року,

відповідача: ОСОБА_2 дов. б/н від 05.01.2016 р.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Міської громадської організації «Фортуна» про зобовязання повернути обєкт шляхом виселення. Ухвалою від 15.12.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.01.2016 року.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 25.01.2016 р. представник позивача зявився, позов підтримав, вимоги ухвали суду від 15.12.2015 р. та від 12.01.2016 року виконав.

В судове засідання 25.01.2016 р. представник відповідача зявився, проти позову заперечив із підстав викладених у відзиві (вх. №2634/16 від 25.01.2016 р.), просить відмовити в задоволенні позову.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні 25.01.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

7 листопада 2012 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець) та та відповідачем (Орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-8482-12 (Договір).

Згідно п.1. Договору, орендодавець (позивач у справі), на підставі наказу Управління комунальної власності ДЕП ЛМР від 24.10.2012 р. №76-А, передає, а орендар (відповідач у справі) прийнмає в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення, що знаходиться на балансі ЛКП Каменяр - Центр (балансоутримувач), 1 поверху за індексами 12-1, 12-2 загальною площею площею 27,0 кв.м., які розташовані за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, 28 (обєкт оренди).

Відповідно до п. 2.1. Договору, обєкт оренди використовується орендарем для офісу.

Термін дії договору, відповідно до п. 4.1 договору, визначений сторонами з 07.11.2012 р. до 29.09.2015 р. включно.

Відповідно до п. 7.3 договору, використовувати та зберігати обєкт оренди відповідно до умов Договору, утримувати обєкт оренди у повній справності та нести всі необхідні витрати на його експлуатацію.

Пуктами 3.1. 3.5. Договору визначено порядок передачі обєкта в оренду.

Відповідно до п.3.1 договору приймання-передачу обєкта оренди здійснюють орендар та балансоутримувач і оформляється акт приймання - передачі. При передачі обєкта оренди складається акт приймання-передачі, який підписують орендар та балансоутримувач (п.3.3 договору).

Обєкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту здачі приймання (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п.4.3 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженими на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

07.11.2012 р. обєкт оренди за Договором передано Орендарю, що вбачається із підписаного акту приймання передачі орендарем і балансоутримувачем (міститься в матеріалах справи).

08.09.2015 р. відповідач звернувся до позивача із ОСОБА_3 №2-17395/АП щодо продовження дії Договору на новий термін.

Враховуючи те, що можливість продовження договору поставлена законодавцем у залежність від факту належного виконання орендарем своїх обовязків та відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого ухвалою ЛМР №897 від 07.06.2007 р. (із змінами та доповненнями), питання продовження договору оренди було внесено до розгляду комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова 11.11.2015 р. Комісією прийнято рішення відмовити у продовженні договору (копія протоколу міститься в матеріалах справи) у звязку із неналежним виконанням орендарем своїх обовязків за договором.

03.08.2015 р. було проведено обстеження обєкта нерухомого майна, що перебувало в оренді МГО «Фортуна» та складено Акт №794-П/15. (копія міститься в матеріалах справи). Однак здійснити перевірку стану обєкту оренди, додержання умов Договору (зокрема, умов щодо цільового використання, наявності суборендарів, інших істотних умов) позивачу не вдалося, через те, що орендар відсутній був в орендованому приміщенні. Як стверджує позивач, що із зовнішніх ознак та за інформацією балансоутримувача приміщення не використовується тривалий час. Позивач долучив фотографії, які містяться в матеріалах справи.

Листом №2302-вих-2212 від 30.09.2012 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про припинення договірних стосунків у звязку із закінченням терміну дії договору з 29.09.2015 р. Докази надіслання повідомлення (копія списку від 01.10.2015 р. згрупованих рекомендованих листів та копія поштової квитанції) знаходяться в матеріалах справи, оригінали оглядалися у судовому засіданні.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 7.5. Договору орендар зобовязується капітальний та поточний ремонт, реконструкцією, технічне переобладнання обєкта оренди проводити тільки з дозволу орендодавця з наданням проектно кошторисної документації виготовленої за рахунок орендаря до початку проведення робіт і затвердженої в установленому порядку. Однак, за таким дозволом як стверджує позивач орендар до орендодавця не звертався і відповідно не отримував його.

Порядок повернення орендодавцю обєкта оренди сторони погодили у р.9 договору. Зокрема, повернення обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання (п.9.1 договору). Сторони повинні приступити до передачі обєкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди. Обєкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних у п.9.1 договору. При передачі обєкта оренди складається акт здачі- приймання, який підписується сторонами (п.9.2- 9.5). Проте , на час вирішення спору в суді, відповідач свого обовязку по поверненню орендованого майна не виконав, і обєкт оренди фактично перебуває у його незаконному користуванні.

Листом №2302-вих-2212 від 30.09.2012 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про припинення договірних стосунків у звязку із закінченням терміну дії договору з 29.09.2015 р. Докази надіслання повідомлення (копія списку від 01.10.2015 р. згрупованих рекомендованих листів та копія поштової квитанції) знаходяться в матеріалах справи, оригінали оглядалися у судовому засіданні.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 7.5. Договору орендар зобовязується капітальний та поточний ремонт, реконструкцією, технічне переобладнання обєкта оренди проводити тільки з дозволу орендодавця з наданням проектно кошторисної документації виготовленої за рахунок орендаря до початку проведення робіт і затвердженої в установленому порядку. Однак за таким дозволом орендар до орендодавця не звертався і відповідно не отримав його.

Представник відповідача у своїх поясненнях зазначає, що договір від 07.11.2012 р. є пролонгованим. На його думку у позивача немає належних і допустимих письмових доказів про повідомлення відповідача про припинення договірних стосунків, у звязку із закінченням терміну дії Договору.

Станом на дату прийняття рішення у матеріалах справи відсутні докази повернення орендованого приміщення відповідачем в звязку із закінченням терміну дії договору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обовязки на підставі укладеного договору оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до ст.2 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендною є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ст.17 ЗУ Про оренду державного і комунального майна).

Згідно ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В силу положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.284 ГК України та ч.2 ст.17 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. При цьому, оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обовязкового укладення нового договору або внесення змін до нього. Аналогічна правова позиція відображена у п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна".

Як підтверджується матеріалами справи, термін дії Договору оренди № Г-8482-12 від 07.11.2012 р. з 07.11.2012 р. до 29 вересня 2015 р. включно. Позивач надіслав відповідачу повідомлення про припинення договору №2302-вих-2212 від 30.09.2015 р., що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 01.10.2015 р., де під №3 зазначено одержувача: Міська громадська організвція «Фортуна», адреса: вул. ОСОБА_3, б.15А, Личаківський, м. Львів, 79053 та квитанцією відділу поштового звязку від 01.10.2015 р.. Проте відповідач не виконав свого обовязку щодо повернення у встановленому порядку орендованого майна позивачу, в звязку із закінченням терміну дії Договору оренди. Тому вимога про повернення обєкта оренди шляхом виселення відповідача із нежитлового приміщення є правомірною та підлягає задоволенню, так я орендодавець заперечує проти пролонгації даного договору. Таким чином доводи відповідача є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Зобовязати Міську громадську організацію «Фортуна», (адреса: 79053, м. Львів, вул. Жемчужникова, буд. 15-А, ідентифікаційний номер 38425144) повернути обєкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 27,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. С.Бандери, 28.

Стягувач: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625).

3. Стягнути з Міської громадської організації «Фортуна», (адреса: 79053, м. Львів, вул. Жемчужникова, буд. 15-А, ідентифікаційний номер 38425144) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625) 1 218,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

4. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.01.2016 р.

Суддя Долінська О.З.