ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р.Справа № 922/6207/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом дочірнього підприємства Харківспецгасіння колективного підприємства Харківспецсервіс, 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 50, ;

до публічного акціонерного товариства Південспецбуд, 61045 м. Харків, вул. Джанкойська, 76, ;

про стягнення 65 161,48 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 18.01.2016 р.);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 07.04.2015 р.);

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть справи:

Дочірнє підприємство Харківспецнасіння колективного підприємства Харківспецсервіс звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до публічного акціонерного товариства Південспецбуд про стягнення інфляційних втрат у розмірі 52 552,89 грн., 3 % річних у розмірі 5 952,59 грн. та штрафу у розмірі 6 656,53 грн. ( з врахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог (вх. № 50014 від 15.12.2015 р.).

Свої вимог позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань відповідно до субпідрядного договору на виконання будівельно-монтажних робіт №12/2Д від 16.05.2012 р. щодо повної оплати виконаних робіт. В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 1, 12, ч. 2 ст. 15, 22, 54-57 ГПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 625, 629, 837, 853, 854 ЦК України, ст. ст. 193, 230, 231 ГПК України

З метою додаткового обґрунтування своїх вимог позивач подав суду пояснення по справі (вх. № 2003 від 22.01.2016 р.), в яких, зокрема, зазначив, що за договором розрахунки проводяться шляхом поетапної оплат виконаних робіт протягом 7-ми банківських днів з моменту підписання відповідних актів приймання-передачі виконаних робіт, при цьому відповідачем сплачувались роботи частково з порушенням строку, а 04.12.2012р. була оплата, внаслідок якої в силу ст.. 264 ЦК України перервався термін позовної давності, тому строк позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних починається з 05.12.2012 р., відповідно до розрахунку інфляційні втрати за період з 05.12.2012 р. по 27.11.2015 р. склали 52 552,89 грн., 3% річних за період з 05.12.2012 р. по 27.11.2015 р. склали 5 952,59 грн. Разом з тим, позивач зазначив, що з врахуванням п. 13.9 спірного договору та в силу ст. ст. 230, 231, 232 ГК України відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, але не більше 10% від вартості робіт предявлених до оплати, розмір якого за період з 28.08.2012р. по27.02.2013р. становить 6 656,53 грн.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 2156 від 25.012016 р.), який виготовлено без врахування заяви про зміну розміру позовних вимог, проти позову заперечив та просив суд в частині стягнення 50 217,24 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 5 952,59 грн. та штрафу у розмірі 6 656,53 грн. в задоволенні позову відмовити, а в іншій частині позовних вимог вирішити на розсуд суду, вказавши, що у відповідача не виникло грошове зобовязання сплатити позивачу борг у розмірі 66 565,38 грн. на підставі п. 11.2 спірного договору. Також відповідач зазначив, що станом на дату подачі позову не підписаний сторонами та не направлявся позивачем відповідачу акт приймання-передачі виконаних робіт відповідно до п. 12.2 спірного договору. Разом з тим, відповідач у тексті відзиву на позовну заяву виклав заяву про застосування строку позовної давності у разі встановлення судом обовязку відповідача сплатити вищезазначену суму.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд в задоволенні позову відмовити, підтримав заяву про застосування строку позовної давності.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між публічним акціонерним товариством Півдеспецбуд (підрядник, відповідач) та дочірнім підприємством Харківспецгасіння колективного підприємства Харківспецсервіс 16 травня 2012 р. було укладено субпідрядний договір на виконання будівельно-монтажних робіт № 12/2Д, предметом якого відповідно до п. 1.1 є правовідносини, за якими підрядник доручає, а субпідрядник зобовязується на свій ризик відповідно до проектно-кошторисної документації здати йому у встановлений договором строк закінчені будівельно-монтажні роботи з будівництва монтажу та наладці системи автоматичної пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу та контролю загазованості на обєкті реконструкції пункту пропуску Гоптівка.

Відповідно до п. 1.2 договору, склад і обсяги робіт, що виконує субпідрядник, передбачені проектно-кошторисною документацією.

Згідно п. п. 2.1, 2.2 договору субпідрядник приступає до виконання робіт в термін 7 днів з моменту підписання договору, отримання проектно-кошторисної документації і завершить виконання робіт згідно графіку виконання робіт (Додаток 1). Початок і закінчення робіт визначається календарним графіком виконання робіт (Додаток 1), що є його невідємною частиною.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони встановили, що вартість договору визначається на підставі ствердженої Сторонами Договірної ціни (Додаток №2. Договірна ціна № 1, 2, 3, 4), яка є невідємною частиною цього договору. Договірна ціна по договору визначена приблизною (динамічною) (Додаток № 2, який є невідємною частиною цього договору) і складена відповідно до Державних будівельних норм ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 19.03.2009 р. № 114.

Згідно п. п. 4.2, 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4 договору підрядник зобов'язаний: надати субпідряднику будівельний майданчик, фронт робіт, передати дозвільну та проектно - кошторисну документацію; в установленому порядку прийняти та оплатити виконані роботи у межах коштів, оплачених підряднику замовником; негайно повідомляти субпідрядника про виявлені недоліки у роботі; виконувати належним чином всі зобов'язання, передбачені договором, Цивільним і Господарським кодексами України.

Субпідрядник зобов'язаний: виконувати з використанням власних ресурсів, та у встановлені строки роботи відповідно до проектної та кошторисної документації; одержувати встановлені законодавством дозволи на виконання окремих видів робіт; надавати підряднику звіт про використання матеріальних ресурсів, переданих йому для монтажу та виконання будівельно - монтажних робіт (п. п. 4.4, 4.4.1, 4.4.2, 4.4.3 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати виконаних робіт протягом 7 (сім) банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі виконаних робіт з урахуванням п. 11.3 цього договору. Сума проміжних платежів за виконані роботи не повинна перевищувати 95 відсотків їх загальної вартості за договірною ціною.

Пунктом 11.2 сторони встановили здійснення підрядником кінцевої оплати за виконані роботи (5 (пять) відсотків від загальної вартості за договірною ціною) протягом 2-х тижнів після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт, видачі Держархбудінспекцією або її територіальними органами сертифіката відповідності та за умови наявності відповідних бюджетних коштів.

Відповідно до п. 11.4 підрядник здійснює проміжні платежі за виконані роботи на підставі Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат Ф-3 (КБ-3), підписаної субпідрядником та підрядником. Підписання актів виконаних за формою КБ-2 та Ф-3 та розрахунки за ними здійснюються при наявності коштів на рахунку підрядника (замовника) щомісяця на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються субпідрядником та передаються підряднику. Підрядник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів підрядник зобовязаний оплатити виконані роботи протягом семи днів (п. 11.1 договору), при умові отримання коштів від замовника, та/або з дотриманням п. 11.3 цього договору.

Пунктом 11.5 сторони передбачили, що у разі виявлення невідповідності робіт, що предявляються до оплати встановленим вимогам, завищення їх обсягів, невірного застосування поточних цін та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, підрядник має право вимагати від субпідрядника коригування форм виконаних робіт.

Згідно п. 12.2 договору, передача закінчених робіт (обєкта будівництва) субпідрядником і приймання їх підрядником оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 17.1 договору сторони встановили, що даний договір діє з моменту підписання і до повного виконання зобовязань за вказаним договором у повному обсязі.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріали справи підтверджують те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду, а саме з договору будівельного підряду згідно якого та в силу ст. 875 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як зазначав позивач в позовній заяві та додаткових поясненнях по справі, він належним чином виконав свої зобовязання відповідно до умов спірного договору та виконав відповідні роботи, проте відповідачем вони були оплачені частково і з порушенням умов, порядку та строків розрахунків за виконані роботи відповідно до умов субпідрядного договору та з порушенням вимог актів законодавства України.

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Факт належного виконання позивачем своїх зобовязань відповідно до умов спірного договору підтверджується наявними матеріалами справи, а саме підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання виконаних будівельних робіт: №1/1 за червень 2012 р. на суму 196 942,80 грн., № 2/1 за червень 2012 р. на суму 5 954,40 грн., № 3/1 за червень 2012 р. на суму 55 490,40 грн., № 4/1 за червень 2012 р. на суму 64 312,80 грн., а також підтверджується самим відповідачем.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, а.с. 71, 88, та не заперечується відповідачем, останнім зобов'язання по спірному договору щодо своєчасної оплати виконаних будівельно-монтажних робіт з будівництва монтажу та наладці системи автоматичної пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу та контролю загазованості на обєкті реконструкції пункту пропуску Гоптівка виконане не було: за твердженнями позивача 07.06.2012р. підрядником сплачено 40000,00грн., 10.07.2012р. - 50000,00грн., 27.08.2012р. - 16135,02грн., 04.12.2012р. -150000,00грн., після зернення з позовом до суду 09.12.2015р. - 66565,38грн.

Таким чином, суд констатує, що борг в сумі 66565,38грн. виник за актом № А3/1 та №А4/1 і існував до 09.12.2015р.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами укладеного договору розрахунки за виконані роботи проводяться шляхом поетапної оплати виконаних робіт протягом 7 (сім) банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі виконаних робіт з урахуванням п. 11.3 цього договору (п. 11.1 договору).

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач неналежним чином виконав та прострочив виконання зобовязань відповідно до умов субпідрядного договору на виконання будівельно-монтажних робіт № 12/2 Д від 16.05.2012 р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особо дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може належати часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене та положення ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання, таким чином, позовна давність по цих вимогах переривається вчиненням відповідачем дій, які свідчать про визнання ним основного боргу

Оскільки відповідачем частково сплачувались виконані роботи з призначенням платежу "сплата за роботи згідно договору №12/2Д від 16.05.2012р.", суми сплати зараховувались в порядку черговості, при цьому останній платіж до подання позову був 04.12.2012р., тобто цими діями було перервано перебіг позовної давності щодо боргу по оплаті виконаних робіт, і відповідно до боргу в сумі 66565,38грн., на який нараховано річні та інфляційні, розпочався з 05.12.2012 р., а з позовом до суду позивач звернувся 27.11.2015р., тобто в межав строку позовної давності.

За таких обставин, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд визнав позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 52 552,89 грн. за період з 05.12.2012 р. по 27.11.2015 р., та 3% річних у розмірі 5 952,59 грн. за період з 05.12.2012 р. по 27.11.2015 р. - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 656,53 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 13.9 договору сторони встановили, що при простроченні платежів за виконані роботи (з урахуванням положень п. 11.3 цього договору) більше ніж на 10 (десять) банківських днів, підрядник сплачує субпідряднику штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожень день прострочення, але не більше 10% вартості робіт предявлених до оплати.

Дослідивши вищевказану вимогу позивача про стягнення штрафу та пункт 13.9 спірного договору, суд зазначає, що за пунктом 13.9 сторони передбачили сплату неустойки, яка за своєю правовою природою є пенею, а не штрафом.

Разом з тим, у позовній заяві позивач вказав, що здійснював розрахунок пені з урахуванням ч. 2. ст. 258 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України, зазначивши, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в шість місяців, яка обраховується за шість місяців до предявлення позову.

Проте суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне:

Відповідно до частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 22.12.2015 р. по справі № 908/2605/15-г.

Як слідує з матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем за отримані роботи у розмірі 66 565,38 грн. утворилась у розмірі 2 252,58 грн. за актом приймання виконаних будівельних робіт № 3/1 за червень 2012 р. та у розмірі 64 312,80 грн. за актом приймання виконаних будівельних робіт №4/1 за червень 2012 р.

Враховуючи, що акти приймання виконаних будівельних робіт № 3/1 за червень 2012 р. та № 4/1 за червень 2012 р. були підписані сторонами 15.08.2012 р. і відповідно до п. 11.1 договору повинні були бути оплачені протягом семи банківських днів з моменту підписання, а саме до 27.08.2012 р., то період, протягом якого могла бути нарахована пеня по даним актам становить з 28.08.2012 р. по 27.02.2012 р.

Перевіривши та дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи, що умовами договору сторони не збільшували період, протягом якого нараховується пеня, а тому в силу ст. 232 ГК України вона повинна нараховуватись протягом шести місяців з дня, коли зобов'язання повинно було бути виконане, суд зазначає, що розрахунок пені здійснений позивачем суперечить вимогам ст. 232 ГК України, а саме позивачем було невірно обрано період (з 28.05.2015 р. по 27.11.2015 р.) за який повинна нараховуватись пеня.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в частині стягнення 6 656,53 грн. пені як безпідставно нарахованих.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги дочірнього підприємства Харківспецгасіння колективного підприємства Харківспецсервіс підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Південспецбуд, 61045 м. Харків, вул. Джанкойська, 76, ) на користь дочірнього підприємства Харківспецгасіння колективного підприємства Харківспецсервіс (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 50, ) інфляційні втрати у розмірі 52 552,89 грн. та 3% річних у розмірі 5 952,59 грн. за неналежне виконання своїх зобовязань за субпідрядним договором на виконання будівельно-монтажних робіт № 12/2Д від 16.05.2012 р. та судовий збір у розмірі 1 842,87грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 02.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3