ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.02.2016р. Справа № 905/8761/13

за позовом ОСОБА_1 підприємства «Український юридично-фінансовий центр»,

, м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «ВІЛС», , м.Артемівськ

про стягнення недоплаченої винагороди на підставі проведеного аналізу роботи за період з 13 березня по 30 червня 2013 року в сумі 16979,37 грн. та 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, з якими відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95грн., та стягнення 50000,00грн. втраченої вигоди.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2-по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне підприємство Український юридичний фінансовий центр, м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 підприємства Вілс, м.Артемівськ, про стягнення недоплаченої винагороди на підставі проведеного аналізу роботи за період з 13 березня по 30 червня 2013 року в сумі 16979,37 грн. та 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95 грн., та стягнення 50000,00 грн. втраченої вигоди.

02.04.2014р. рішенням господарського суду Донецької області позов задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Вілс, м.Артемівськ на користь ОСОБА_1 підприємства Український юридично-фінансовий центр, м.Київ недоплачену винагороду на підставі проведеного аналізу роботи за період з 13 березня по 30 червня 2013 року в сумі 16979,37 грн., 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловік на суму 75713,95 грн., 50000,00 грн. втраченої вигоди, судовий збір у розмірі 1720,50грн.

10.03.2015р. постановою Харківського апеляційного господарського суду апеляційна скарга ОСОБА_1 підприємства Вілс, м.Артемівськ залишена без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2014р. у справі №905/8761/13 залишено без змін.

28.10.2015р. постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 підприємства Вілс, м.Артемівськ задоволено частково:

- постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. та рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2014р. по справі №905/8761/13 в частині стягнення з відповідача недоплаченої винагороди на підставі проведеного аналізу роботи за період з 13 березня по 30 червня 2013 року в сумі 16979,37 грн. залишено без змін;

- постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. та рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2014р. по справі №905/8761/13 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 50000,00 грн. втраченої вигоди скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 підприємству Український юридично-фінансовий центр, м.Київ відмовлено;

- постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. та рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2014р. по справі №905/8761/13 в частині стягнення з відповідача 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95 грн., справу господарського суду Донецької області №905/8761/13 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім цього, постановою Вищого господарського суду стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Український юридично-фінансовий центр на користь ОСОБА_1 підприємства Вілс 556,23 грн. витрат на сплату судового збору з апеляційної скарги та 556,23 грн. витрат на сплату судового збору з касаційної скарги, доручено господарському суду Донецької області видати наказ.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №905/8761/13 передано на розгляд судді Філімонової О.Ю.

26.11.2015р. суддя Філімонова О.Ю. заявила самовідвід від розгляду справи №905/8761/13.

Ухвалою від 26.11.2015р. суд задовольнив вказану заяву про самовідвід судді Філімонової О.Ю.

26.11.2015р. системою повторного автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Левшиній Г.В.

Під час нового розгляду справи в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95 грн., позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань в цій частині.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві від 18.01.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, господарський суд встановив:

13.03.2013р. між ОСОБА_1 підприємством Український юридично-фінансовий центр, м.Київ (повірений) та ОСОБА_1 підприємством Вілс, м.Артемівськ (довіритель) було підписано договір доручення №1-юр/13-03-2013.

Відповідно до п.2.1 договору відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобовязання в межах цієї угоди здійснювати юридичне супроводження підприємства комплекс юридичних та фактичних дій, направлених на стимулювання населення щодо сплати заборгованості довірителю за спожиті житлово комунальні послуги, відповідно до письмових замовлень (вказівок) довірителя з метою представництва та захисту законних інтересів довірителя перед юридичними та фізичними особами.

Згідно з п.2.1.5 договору відповідач приймає від повіреного послуги та виплачує йому винагороду у строк та на умовах цього договору.

За приписом п.3.3.1 договору відповідач зобовязаний з моменту надання відповідного замовлення і на протязі дії договору доручення, письмово (електронною поштою) погоджувати з повіреним вжиття будь-яких самостійних заходів, спрямованих на стягнення заборгованості за спожиті житловокомунальні послуги з боржників, в тому числі укладання договорів про реструктуризацію боргу та інших документів направлених на погашення заборгованості за спожиті житловокомунальні послуги заявки на яких містяться у відповідному замовленні.

Згідно з п.3.3.3 договору довіритель зобовязаний забезпечити повіреного дійсною (актуальною на момент укладання цього договору) інформацією, документами, довідками, розрахунками їх оригіналами та/або належним чином оформленими копіями документів, іншими матеріалами, даними (в тому числі в електронному вигляді), які необхідні йому для виконання умов цього договору.

Пунктом 3.3.5 договору встановлено, що довіритель зобовязаний щомісячно, але в будь-якому випадку не пізніше десятого числа місяця, який йде за розрахунковим, передати підписаний акт приймання здачі виконаних робіт (наданих послуг), до якого обовязково повинен додати списки боржників які погасили заборгованість та списки залишки заборгованості, для проведення звірення та розрахунків.

Відповідно п.3.3.6 договору довіритель зобовязаний виплатити повіреному винагороду в термін, порядку та розмірі, що зазначено у п.4 цього договору.

Згідно п.4.3 договору розрахунковим періодом для визначення розміру винагороди повіреного та зарахування винагороди на розрахунковий рахунок повіреного, - є один календарний місяць.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що базою для нарахування винагороди повіреному за розрахунковий період є сума заборгованості погашеної боржниками у розрахунковому місяці, яка фактично надійшла на розрахунковий рахунок довірителя за результатами виконаних робіт.

Відповідно до п.4.5 договору, розмір винагороди повіреного, у відповідності до п.п.4.2, п.п.4.4 цього договору, складає 20% від суми заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги, погашеної боржниками довірителя у наслідок виконання повіреним п.п.2.1.1, п.п.2.1.3 цього договору.

Згідно з п.5.5 договору, з моменту надання замовлення будь-яке погашення боржником, на якого подана заявка у встановленому цим договором порядку, вважається вчиненим за даним договором і є базою для нарахування винагороди повіреному. Після укладення цього договору, якщо довіритель укладав угоду (договір про реструктуризацію боргу) з боржником, згідно якої сплата заборгованості боржником здійснюється частково або іншим способом в період дії договору між довірителем та повіреним, то базою для нарахування винагороди повіреному є розмір винагороди згідно п.4.5 цього договору.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013р.

Як вказує позивач у позові, 01.07.2013р. відповідачем в електронному вигляді, а потім поштою, були надані відомості про укладання договорів про реструктуризацію боргу в кількості 44 чоловік на суму 75713,95 грн., що складає винагороду позивача в сумі 15142,79 грн.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань зі сплати винагороди в сумі 15142,79 грн., позивачем були заявлені, зокрема, вимоги про стягнення з відповідача 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов від 18.01.2016р.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 15142,79 грн. неправомірними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими (ст.1003 Цивільного кодексу України).

Як встановлено, виходячи зі змісту розділу 2 договору №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р. за цим договором відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобовязання в межах цієї угоди здійснювати юридичне супроводження підприємства комплекс юридичних та фактичних дій, направлених на стимулювання населення щодо сплати заборгованості відповідачу за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідно до письмових замовлень (вказівок) відповідача з метою представництва та захисту законних інтересів відповідача перед юридичними та фізичними особами при реалізації відповідачем своїх прав та обовязків, а саме: вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, що були надані боржнику відповідачем, за погодженням з відповідачем звертатися до суду з вимогою до боржників відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, за територіальною підсудністю звертатися до відповідного суду загальною юрисдикції з позовом (заявою про видачу судового наказу) до боржників відповідача про примусове стягнення заборгованості.

При цьому, позивач здійснює в інтересах відповідача всі необхідні юридичні дії та розробляє документи в межах предмету цього договору, має право вживати всі заходи, передбачені діючим законодавством для спонукання відповідача сплатити борг відповідачу, має право безпосередньо звертатися до боржників з вимогою про необхідність сплатити борг, має право на підставі цього договору, довіреності здійснювати представництво інтересів відповідача перед третіми особами та виконувати юридичні і фактичні дії, передбачені предметом цього договору, здійснювати представництво інтересів відповідача в судових, інших державних і недержавних органах з правом підпису від імені відповідача листів, заяв, в тому числі і позовних, узгоджених з відповідачем (розділ 3 договору).

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За висновками суду, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем відповідних доказів вчинення дій на виконання договору №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р. (в частині 44 боржників, з якими відповідачем укладені договори) до матеріалів справи не надано.

Зокрема, згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, при зверненні до суду з відповідними вимогами згідно норм ст.ст.4-3, 33, 123 Господарського процесуального кодексу України саме позивач має довести наявність обставин, які підтверджують правомірність стягнення з відповідача 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95 грн.

Проте, позивачем до матеріалів справи додано лише акти здавання-приймання виконаних робіт, які підписані з його боку.

Будь-яких документів, які б підтверджували звернення позивача до боржників зі списку відповідача з вимогою про погашення заборгованості, відповідними позовами до суду щодо цих цимог, позивачем до матеріалів справи не надано.

Наявні у справі листи боржників, заяви про видачу судових наказів (а.с.114-121, т.1), адресовані як відповідачу так і позивачу, за висновками суду, не можуть бути належними доказами вчинення позивачем відповідних дій в межах дії договору №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р., направлених на стимулювання населення на погашення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, враховуючи, що адреси боржників, зазначені у цих листах, не співпадають з адресами боржників, зазначеними у списку укладених 44 договорів про погашення заборгованості, який був складений відповідачем.

Крім цього, взагалі чотири з сорока чотирьох договорів про погашення заборгованості були підписані відповідачем та боржниками до виникнення відповідних правовідносин між відповідачем та позивачем на підставі договору доручення №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р..

Позивачем факт укладання вказаних договорів про погашення заборгованості з боржниками без участі та відповідних дій з його боку підтверджено у письмових поясненнях від 12.01.2016р. №5.

Відповідно до п.5.1 договору №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р. довіритель з моменту підписання цього договору зобовязаний підготувати та передати повіреному підписане уповноваженими представниками довірителя та скріплене печаткою підприємства замовлення, у якому містяться заявки на боржників як споживачів житлово-комунальних послуг і за якими існує заборгованість по їх сплаті (п.5.1 договору).

Згідно п.5.3.1 договору кожна заявка у замовленні вважається чинною з моменту передачі довірителем повіреному.

За приписом п.5.5 договору з моменту надання замовлення будь-яке погашення заборгованості боржником, на якого подана заявка у встановленому цим договором порядку, вважається вчиненим за даним договором і є базою для нарахування винагороди повіреному. Після укладення цього договору, якщо довіритель укладав угоду (договір про реструктуризацію боргу) з боржником, згідно якої сплата заборгованості боржником здійснюється частково або іншим способом в період дії договору між довірителем та повіреним, то базою для нарахування винагороди повіреному є розмір винагороди згідно п.4.5 цього договору.

При цьому, замовленням згідно п.1.3 договору є документ, що містить загальну кількість заявок про боржників.

Одночасно, за приписом п.1.4 заявкою є інформація про боржника в знеособленому вигляді сума заборгованості, адреса, розрахунковий рахунок та дані боржника, яка надається довірителем повіреному в електронному вигляді та підтверджується в письмовому вигляді з печаткою сторін (довірителя та повіреного), з метою виконання повіреним умов даного договору та вважається чинною з моменту передачі інформації повіреному.

Сторонами було підписано додаток №1 від 13.03.2013р. до договору доручення «Замовлення за договором доручення №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р.», згідно якого визначено номери особових рахунків боржників, їх адреси, місячні нарахування та суми заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Проте, доказів надання відповідачем позивачу відповідних заявок щодо боржників матеріали справи не містять.

Відповідно до п.4.2 договору показником виконання робіт (наданих послуг) позивачем за даним договором є сума погашеної боржниками (перелік яких міститься у замовленні, яке було надано із додержанням вимог та щодо яких (боржників) у відповідності до п.п.3.3.2 цього договору відповідач не відкликав замовлення щодо заборгованості, яка фактично надійшла на розрахунковий рахунок відповідача.

Базою для нарахування винагороди повіреному за розрахунковий період є сума заборгованості погашеної боржниками у розрахунковому місяці, яка фактично надійшла на розрахунковий рахунок довірителя за результатами виконаних робіт.

Відповідачем до матеріалів справи надано виписку по платежам 44 абонентів, які уклали договори про реструктуризацію за період з березня по червень 2013р. з відповідачем, що підписана керівником та головним бухгалтером підприємства, згідно якої містяться відомості щодо проведення боржниками оплат.

Виходячи зі змісту даної виписки, боржниками протягом березня 2013р.-червня 2013р. здійснювалися поточні платежі, проте, не погашення існуючої заборгованості, внаслідок чого, за висновками суду, з урахуванням п.5.5 договору №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р. відсутня база нарахування винагороди повіреному.

З урахуванням вищевикладеного, за висновками суду, позивачем не доведено наявності підстав для виникнення зобовязань відповідача щодо сплати винагороди в сумі 15142,79 грн. за надані послуги, не представлено будь-яких доказів надання відповідних послуг.

За змістом ст.1002 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено договором або законом, повірений має право на плату за договором доручення за виконання свого обов'язку.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, які б підтверджували виконання позивачем свого обовязку за договором №1-юр/13-03-2013 від 13.03.2013р. та, як наслідок, виникнення у відповідача обовязку сплатити позивачу винагороду в сумі 15142,79 грн., позовні вимоги про стягнення 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким відповідач без відома повіреного уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95 грн., підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір в цій частині позовних вимог підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 підприємства Український юридичний фінансовий центр, м.Київ до ОСОБА_1 підприємства Вілс, м.Артемівськ про стягнення 15142,79 грн. винагороди по тим боржникам, по яким Приватне підприємство Вілс, м.Артемівськ без відома ОСОБА_1 підприємства Український юридичний фінансовий центр, м.Київ уклав договори реструктуризації боргу в кількості 44 чоловіка на суму 75713,95 грн.

В судовому засіданні 04.02.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина