РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/29667/15

За позовом Старокостянтинівське районне споживче товариство

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Бікор»

Про стягнення 21 400,68 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Баліцька І.М., довіреність № 16 від 23.02.2016

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Старокостянтинівське районне споживче товариство (далі - позивач) подало на розгляд суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бікор» (далі - відповідач) про стягнення 21 400,68 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем були порушені умови договору № б/н від 01.10.2014р, а тому він просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції за порушення умов договору.

Ухвалою суду від 24.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/29667/15 та призначено розгляд на 11.01.2016 р.

04.01.2016р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

11.01.2016р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі та додаткового розрахунку.

11.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд відклав розгляд справи на 25.01.2016р., для надання сторонами додаткових документів по справі.

11.01.2016р. відповідач подав через канцелярію суду письмові пояснення.

25.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав документи для огляду у судовому засіданні та повідомив суд про те, що відповідачу було направлено розрахунок штрафних санкцій поштою.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Старокостянтинівським районним споживчим товариством (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бікор» (далі - відповідач) укладені договори про надання послуг автотранспортним засобом ЗІЛ-133ГЯ автокран:

-б/н від 06.06.2014р.

-б/н від 28.08.2014р.

-б/н від 03.09.2014р.

-б/н від 01.10.2014р.

Відповідно до умов договору Старокостянтинівське РСТ зобов'язалось за завданням ТОВ «Бікор» надати послуги автокрана, в порядку та умовах, визначених цим Договором.

ТОВ «Бікор» зобов'язалось оплачувати послуги, на умовах та в порядку зазначеному в п.3 вищевказаних договорів.

Відповідно до п.3.1. та 3.1.1 договорів, вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного відпрацьованого дня і фіксується в актах про надання послуг. Вартість послуг за 1 годину роботи автокрана складала від 220грн. до 240грн., в т.ч. вартість палива під час роботи та за фактично пройдений кілометраж від місця стоянки автокрана до місця проведення робіт буде сплачувати ТОВ «Бікор» на підставі рахунків, товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт складених Старокостянтинівським РСТ.

Відповідно до вказаних актів прийому-передачі, послуги надані належним чином, зауважень та претензій з боку ТОВ «Бікор» немає.

Відповідно до п.3.3 договору про надання послуг ТОВ «Бікор» зобов'язаний перерахувати суму, зазначену в рахунку, в безготівковому поряду на поточний рахунок Старокостянтинівського РСТ протягом 3 (трьох) днів з дня отримання даного рахунку. Після отрамання передоплати Старокостянтинівське РСТ приступає до надання послуг автокрана.

Старокостянтинівське РСТ на прохання та зобов'язання ТОВ «Бікор» надавало послуги без предоплати. Загальна сума наданих послуг становила 80800,00грн.

В жовтні та листопаді 2014року ТОВ «Бікор» були сплачені кошти частково в розмірі 15120грн.

В зв'язку з тим, що оплата послуг по договорах б/н від 06.06.2014року та б/н від 28.08.2014року була проведена своєчасно, позивач по вказаним договорам штрафнві санкції не нараховувались.

Позивач направляв претензії на адресу відповідача № 144 від 10.12.2014року, № 7 від 21.01.2015р., № 16 від 27.01.2015р. про сплату заборгованості та пені, проте відповідач на такі претензії не реагував, лише в період з 29.01.2015р. по 01.04.2015р. ТОВ «Бікор» сплатив свсю заборгованість, проте не перерахував штрафні санкції, нараховані позивачем у вигляді пені та 3 % річних.

Згідно поданого позову, позивач просив суд стягнути з відповідача 21 400,68 грн., з яких: 19256,40 грн. - пені, 317,28 грн. - 3% річних та судовій збір у розмірі 1827,00 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 901 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором надання послуг.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, і внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи доведено факт порушення умов договорів з боку відповідача, в частині строків оплати вартості наданих позивачем послуг.

Представник відповідача у судовому засіданні та згідно поданого відзиву, заперечував проти позовних вимог позивача, посилався на те, що позивачем пропущено строк нарахування пені, а 3% річних взагалі було безпідставно нараховано позивачем.

Суд заслухавши заперечення відповідача, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, встановив, що позивачем дійсно пропущено строку подачі позову частково, щодо вимог про стягнення пені.

Так, згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Беручи до уваги викладене, суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача, в частині стягнення пені частково у розмірі 11 412,00 грн., внаслідок застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення з відповідача пені за період з жовтня по листопад 2014 року, оскільки позов на розгляд суду було подано 23.11.2015р.

Що ж до вимог позивача про стягнення з відповідача 317,28 грн. - 3% річних, то така вимога підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджено факт порушення вимог умов договору з боку відповідача, в чати сні строків проведення оплати вартості отриманих послуг, а вимога позивача про стягнення 3% річних не є штрафною санкцією, а виступає, як спосіб захисту свого порушеного права.

Постановою ВСУ від 23.01.2012р. в справі № 37/64 визначено, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

На підставі викладеного, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову частково, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бікор» (01103, м.Київ, вул. О.Вишні 7. кв.24, ) на користь Старокостянтинівського районного споживчого товариства (31100, м.Старокостянтинів, вул. Грушевського 22, ) 11 412 (одинадцять тисяч чотириста дванадцять) грн. - пені, 317 (одну триста сімнадцять) грн. 28 коп. - 3% річних, судовий збір у розмірі 1096 (одну тисячу дев'яносто шість) грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення підписано 03.02.2016р.)

Суддя В.І.Мельник