ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" січня 2016 р.Справа № 924/1656/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Шпак В.О., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Стіомі-Холдінг" м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 смт. Сатанів

Городоцького району Хмельницької області

про стягнення 20009,48грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 16.11.2015 р.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 20009,48грн., в т.ч. : 10878,73грн. основного боргу за договором поставки товару №13/09/2012/18/1 від 01.09.2012р.; 917,70грн. річні 3%; 8159,05грн. нарахування по індексу інфляції.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки дизпалива № 13/09/2012/18/01 від 01.09.2012.

Позивач в судові засідання за викликом не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції, однак своїм правом не скористався.

Відповідач в судових засіданнях та у відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень посилається ст. 598,601 ЦК України зазначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

10.04.2014 року між ТОВ „Стромі -Холдінг" та ФОП ОСОБА_1 було укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, відповідно до якої сторонами проведено зарахування грошових вимог позивача на загальну суму 128696,01 грн., що станом на дату укладення цієї угоди виникли у ТОВ „Стіомі-Холдінг" в тому числі й по договору № 13/09/2012/18/01 від 01.09.2012 року. Таким чином з моменту укладення цієї угоди зобов'язання відповідача за Договором № 13/09/2012/18/01 від 01.09.2012 року, що були наявні на невиконані ним на дату підписання цієї угоди є припиненими.

Крім того, враховуючи, що позивач перебуває в стані ліквідації в зв'язку з визнанням його банкрутом, вважаємо за необхідне також звернути увагу суду на таке.

25.04.2012 року Господарським судом м. Києва було порушено провадження у справі № 5011-46/5221-2012 про банкрутство ТОВ „Стіомі- Холдінг".

08.07.2013 року Ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 5011-46/5221-2012 введено процедуру розпорядження майном ТОВ „Стіомі -Холдінг" та призначено розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Завору О.І.

14.04.2014 року Постановою Господарського суду м. Києва у справі № 5011-46/5221-2012 ТОВ „Стіомі-Холдінг" визнано банкрутом та відкрито щодо останнього ліквідаційну процедуру.

Законом України від 22.12.2011 року було прийнято нову редакцію Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Цей закон відповідно до прикінцевих та перехідних положень набрав чинності через рік з дня, наступного за днем його опублікування, а саме 19.03.2013 року ( публікація 18.01.2013 р. Голос України №8-9).

Крім того зазначає, що відповідно до п. 1-1 прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Відповідач звертає увагу суду, що оскільки на момент порушення справи про банкрутство ТОВ „Стіомі-Холдінг" (25.04.2012 року) був чинний та застосовувався Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в його попередній редакції з усіма змінами та доповненнями, то і на час укладення Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог також відповідно підлягали застосовувались положення попередньої редакції закону.

Зокрема, частиною 15 ст. 13 Закону попередньої редакції Закону з усіма змінами та доповненнями станом на 04.11.2012 року передбачено, що призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника, відповідно до ч. 14 цієї ж статті - розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 13 ст. 13 Закону, за погодженням з розпорядником майна керівник укладає лише угоди щодо: - передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином;

- одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника;

- розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Враховуючи наведене вище, Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог була укладена керівником ТОВ „Стіомі-Холдінг" в період дії процедури розпорядження майна та в межах наявних у нього повноважень.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

01.09.12 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Стіомі Холдінг" та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклали договір поставки Дизпалива № 13/09/2012/18/01.

Відповідно до п.1.1 договору на протязі дії строку договору продавець зобов'язується передати в власність покупця нафтопродукти, в кількості, по ціні та в порядку і строки, передбачені даним договором, а також в додатках до нього, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Відповідно до п.4.4. договору поставити (передати) товар покупцю (відповідно до вказаного в додатках до договору кількості і місці поставки ) на протязі 5- днів відповідно. Днем поставки (передачі товару Покупцеві рахується дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної) (пункт 4.5).

Відповідно до п. 4.8 договору Покупець зобов'язується оплатити вказану в додатках до договору вартість на протязі 10 (десяти) днів від дня поставки товару.

Відповідно до п .6.1 договір вступає в силу з моменту його підписання і діє з 21 грудня 2012 року, а в частині виконання сторонами своїх зобов'язань - до моменту їх повного виконання.

На виконання умов договору видатковими накладними №ПС - 0000207 від 30 вересня 2012 року, №ПС 0000237 від 30 вересня 2012 року позивач передав, а відповідач прийняв дизпаливо на загальну суму 10878,73 грн.

17 вересня 2015 року позивач звернувся із листом-вимогою про погашення заборгованості по договору №13/09/2012/18/1 від 01.09.12 року.

Окрім того, на підставі розділу 5 договору ст. 625 ЦК України нараховує 971,70 грн - 3% річних, 8159,05 грн.- інфляційні.

Позивач стверджує , що станом на момент подання позовної заяви за відповідачем рахується заборгованість по договору поставки дизпалива в розмірі 20009,48 грн., з яких: 10878,73 грн.- основна заборгованість, 971,70 грн - 3% річних, 8159,05 грн.- інфляційні.

Серед інших доказів, позивачем долучено до матеріалів справи Постанову Господарського суду м. Києва від 14.04.2014 року по справі 5011-46/5221-2012 якою визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю „Стіомі-Холдінг" м. Київ та ухвалу Господарського суду м.Києва від 15 квітня 2015 року.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як передбачено приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Судом береться до уваги, що між позивачем та відповідачем 30 квітня 2012 року укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до п. 3.1 даної угоди сторони погодили, що заборгованість ТОВ „Стіомі Холдінг" перед ФОП ОСОБА_4 в сумі 170593,37 грн., зазначена в п.1 даної угоди вважається погашеною частково в сумі 114966,00 грн.

Пунктом 3.2 угоди сторони погодили, що заборгованість ФОП ОСОБА_5 в розмірі 114966,00 грн., перед ТОВ „Стіомі Холдінг" визначена в п.2 даної угоди вважається погашеною повністю.

10 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до п. 1. угоди Сторона-1 і Сторона-2, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з наступних договорів, у яких,Сторона-1 і Сторона-2 є сторонами.

Пунктом 1.1 угоди сторони визначили договори відповідно до яких здійснюється взаємозалік :

а) №13/09/2012/18 від 01.09.2012 р., № 13/09/2012/18/1 від 01.09.2012р., №б/н від 01.01.2013р.

Сторона-1 є кредитором, а Сторона-2 є боржником при виконанні грошового зобов'язання в сумі-128696,01грн.;

б) №б/н від 27.06.2012 р.

Сторона-1 є боржником, а Сторона-2 є кредитором при виконанні грошового зобов'язання в сумі 179,942.85 грн.

Вказані вище зобов'язання за вищезазначеними договорами не припиняються у повному обсязі, оскільки зустрічні вимоги не є рівними.

Сторони погодили, що з моменту набрання чинності цією Угодою Сторони не є зобов'язаними за договорами, зазначеними в п. 1 цієї Угоди. (пункт 2)

Відповідно до пункту 3 угоди, підписання цієї Угоди Сторонами свідчить про відсутність будь-яких претензій Сторін одна до одної.

Відповідно до пункту 4 угоди, усі правовідносини, що виникають з цієї Угоди або пов'язані із нею, утому числі пов'язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цієї Угоди, тлумаченням її умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Угоди, регулюються цією Угодою та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та її скріплення печатками

Сторін (пункт 6 угоди .)

Угода підписана та скріплена печатками сторін.

Судом береться до уваги, що сторони при підписанні угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10 квітня 2014 року домовились, що з моменту набрання чинності цією Угодою Сторони не є зобов'язаними за договорами, зазначеними в п. 1 цієї Угоди. (пункт 2).

Позивач звернувся про стягнення заборгованості по договору поставки дизпалива за № 13/09/2012/18/01 від 01.09.2012 року, яка врегульована приписами (пунктами) угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10 квітня 2014 року.

Відповідно до п.1.ст 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та непідтвердженим належними доказами, тому не підлягає задоволенню.

У зв'язку із відмовою в позові, витрати по оплаті судового збору у відповідності із ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові товариства з обмеженою відповідальністю „Стіомі-Холдінг" м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 смт. Сатанів Городоцького району Хмельницької області про стягнення 20009,48грн. відмовити

Повний текст рішення складено 29 січня 2016 року

Суддя В.О. Шпак

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи;

2 - ТОВ "Стіомі-Холдінг" ( поштова адреса : 03047, м.Київ, проспект Перемоги, 50, офіс 457); рекомендованим із повідомленням,

3- Господарському суду м.Києва. (01030м. Київ вул. Б.Хмельницького 44-в) рекомендованим із повідомленням