ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р.Справа № 922/1379/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ворота" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ОСОБА_1 ворота" ОСОБА_2 м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська інвестиційна компанія", м. Харків
провизнання права власності
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (дов. № 16 від 07.12.2015 року);

від відповідача: ОСОБА_4 (дов. б/н від 04.01.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 ворота" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ОСОБА_1 ворота" ОСОБА_5 (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (відповідач) про:

1) в рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" за кредитним договором у сумі 8074362,72 грн. визнати за публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" право власності на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ А-3, загальною площею 357,3 м2, що розташовані по вул. Сумській, 96 м. Харків.

2) Зобов'язати відповідача та керівника передати предмет іпотеки публічному акціонерному товариству "ОСОБА_1 ворота" () та його представникам згідно акту прийому-передачі, ключі (знаряддя та засоби) необхідні для доступу до вказаних приміщень та до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21.01.2008 року щодо повернення кредиту.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.03.2015 року порушено провадження у справі № 922/1379/15 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.04.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2015 року було виправлено описку у найменуванні відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2015 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі № 922/1379/15, у зв'язку із чим провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.05.2015 року поновлено провадження у справі № 922/1379/15 з метою вирішення клопотання судового експерта вх. № 20101 від 18.05.2015 року про надання додаткових матеріалів (вихідних даних) необхідних для проведення експертизи № 4843.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.05.2015 року розгляд справи відкладено до 28.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.05.2015 року задоволено клопотання ХНДІСЕ ім. Заслуженого ОСОБА_6 Бакаріуса про узгодження проведення призначеної господарським судом Харківської області у справі № 922/1379/15 експертизи у термін більше ніж дев'яносто календарних днів.

23.09.2015 року на адресу господарського суду Харківської області надійшов лист експерта із висновком судової оціночної експертизи № 4843 від 16.09.2015 року в якому зазначено що ринкова вартість об'єкта нерухомості, а саме нежитлових приміщень 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ. А-3 загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані по вул. Сумській, 96 у м. Харкові станом на момент проведення дослідження складає 8 365 451 , 00 грн. без урахування ПДВ (т. 3, а.с. 7-14).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2015 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 29.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2015 року у межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено до 30.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.09.2015 року зупинено провадження у справі 922/1379/15 до розгляду справи № 922/5260/15 Господарським судом Харківської області.

30.12.2015 року на адресу суду від Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 922/1379/15 у зв'язку із набранням рішенням у справі № 922/5260/15 законної сили.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2016 року поновлено провадження у справі № 922/1379/15 та призначено до розгляду на 11.01.2016 року.

У судовому засіданні 11.01.2016 року у межах строків визначених статтею 69 господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.01.2016 року, з 12.01.2016 року до 13.01.2016 року, з 13.01.2016 року до 18.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2016 року розгляд справи відкладено на 20.01.2016 року.

16.01.2016 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання вх. № 1109, у якому позивач просить суд розглядати дану справи поза межами процесуальних строків, визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України та надав документи для долучення до матеріалів справи та 20.01.20016 року клопотання вх. № 1842 про відкладення розгляду справи у якому просить суд відкласти розгляд справи на 28.01.2016 року та розглянути дану справу поза межами процесуальних строків, визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України.

Присутній у судовому засіданні 20.01.2016 року представник позивача просив суд задовольнити клопотання про відкладення розгляду справи та розглянути дану справу поза межами процесуальних строків, визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України.

Присутній у судовому засіданні 20.01.2016 року представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із тим що рішенням суду від 9.11.2015 року у справі № 922/5260/15 визнано недійсним договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 16-03-09.

Суд розглянувши клопотання вх. № 1842 та вх. № 1109 позивача щодо розгляду даної справу поза межами процесуальних строків, визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України відмовляє у його задоволенні у зв'язку із необґрунтованістю та відсутністю доказів в обґрунтування викладених обставин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.01.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 21.01.2008 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (іменований "кредитор") та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (іменована "позивальник") укладено договір № 02-25К-02 на кредитну лінію, відповідно до п. 1.1 якого (в редакції додаткової угоди до договору від 07.05.2008р.) у строк з 21.01.2008 року по 25.01.2008 року кредитор відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання невідновлювальну лінію у сумі, що не перевищує 6 300 000,00 грн. (далі ліміт кредитування) на придбання нерухомості, а позичальник зобовязується повернути кредит не пізніше 19.01.2009 року, та сплачувати проценти за його користування по ставці 18% річних на визначених цим договором умовах. Строк повернення кредиту продовжується на умовах, передбачених цим договором(т.1, а.с. 54-55).

Відповідно до пункту 1.3 договору в забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором між первісним кредитором та боржником (іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір № 16-03-09 від 21.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 369, предметом якого є нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20, в літ. А-3, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 96 із змінами та додатками до нього (т. 1, а.с. 95-96, 100-135).

7.05.2008 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.1. договору у новій редакції: "у строк з 21.01.2008 року по 25.01.2008 року кредитор відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання невідновлювану кредитну лінію у сумі, що не перевищує 6 300 000, 00 грн. на придбання нерухомості, а позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 19.01.2009 року, та сплачувати проценти за його користування на умовах, передбачених цим договором. (т. 1, а.с. 94).

7.05.2008 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.1. договору у новій редакції: "20 % річних на визначених цим договором умовах" (т. 1, а.с. 93).

20.01.2009 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.1. договору у новій редакції: "Позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 20.07.2009 року" (т. 1, а.с. 92).

3.02.2009 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.1. договору у новій редакції: "Позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 2.02.2010 року" (т. 1, а.с. 91).

17.12.2009 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди у зв'язку із зміною найменування кредитора та продовження строку повернення кредиту: 1. Преамбулу договору № 02-25К-02 на кредитну лінії від 21.01.2008 року викласти у новій редакції:

"Публічне акціонерне товариство Банк "Меркурій" іменований надалі "Кредитор" в особі виконуючого обов'язки голови правління ОСОБА_8., що діє на підставі статуту, з одного боку, та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, іменоване надалі "Позичальник", в особі генерального директора ОСОБА_9, що діє на підставі статуту, з іншого боку, уклали дану додаткову угоду про наступне:

2. У тексті договору слова "АКБ"Меркурій" змінити на "АТБанк"ОСОБА_6".

3. Заборгованість по договору " 02-25К-02 на кредитну лінії від 21.01.2008 року станом на 17.12.2009 року складає 6 200 000, 00 грн.

4. Викласти пункт 1.1. договору термін повернення кредиту у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 17.02.2011 року" (т. 1, а.с. 90).

31.01.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2011 року по 16.02.2011 року не пізніше 17.02.2011 року" (т. 1, а.с. 89).

17.02.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.1. договору у новій редакції: "у строк з 21.01.2008 року по 25.01.2008 року кредитор відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання невідновлювану кредитну лінію у сумі, що не перевищує 6 200 000, 00 грн. на придбання нерухомості, а позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 17.03.2011 року, та сплачувати проценти за його користування по ставці 25% річних на визначених цим договором умовах. (т. 1, а.с. 88).

18.03.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди змінити назву договору на договір № 02-25К-02 невідновлюваної кредитної лінії в національній валюті України від 21.01.2008 року. Відповідно до пункту 1.2. ліміт кредитної лінії складає 6 200 000, 00 грн. кінцевий термін повернення заборгованості за кредитною лінією 20.09.2011 року. (т. 1, а.с. 82-87).

27.04.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 30.04.2011 року не пізніше 31.05.2011 року" (т. 1, а.с. 81).

31.05.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 31.05.2011 року не пізніше 30.06.2011 року" (т. 1, а.с. 80).

29.06.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 30.06.2011 року не пізніше 31.07.2011 року" (т. 1, а.с. 79).

29.07.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 31.07.2011 року не пізніше 31.08.2011 року" (т. 1, а.с. 78).

31.08.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 19.09.2011 року не пізніше 20.09.2011 року" (т. 1, а.с. 77).

02.09.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. договору новій редакції: "Ліміт кредитної лінії складає 6 170 000, 00 грн.": Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 6.11.2011 року". Пункт 1.3. "Розмір процентів за користування кредитом 21,5% процентів річних". Пункт 1.4. "Кінцевий термін повернення заборгованості за кредитною лінією 6.11.2011 року". (т. 1, а.с. 76).

30.09.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 30.09.2011 року не пізніше 31.10.2011 року" (т. 1, а.с. 75).

28.10.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 05.11.2011 року не пізніше 6.11.2011 року" (т. 1, а.с. 74).

8.11.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. договору новій редакції: "Ліміт кредитної лінії складає 6 160 000, 00 грн." пункт 1.4. Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 25.11.2011 року". Пункт 3.1. "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 24.11.2011 року не пізніше 25.11.2011 року" (т. 1, а.с. 73).

25.11.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. договору новій редакції: "Ліміт кредитної лінії складає 6 160 000, 00 грн." пункт 1.4. Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 14.12.2011 року". Пункт 3.1. "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 13.12.2011 року не пізніше 14.12.2011 року" (т. 1, а.с. 72).

15.12.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. договору новій редакції: "Ліміт кредитної лінії складає 6 120 000, 00 грн." пункт 1.4. Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 22.12.2011 року". Пункт 3.1. "Сплатити нараховані проценти за період з 01.03.2011 року по 21.12.2011 року не пізніше 22.12.2011 року" (т. 1, а.с. 71).

21.12.2011 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. договору у новій редакції: "Ліміт Кредитної лінії складає 7 585 200, 00 грн."; Пункт 1.3. договору у новій редакції: "Розмір за користування кредитом 7, 75 % процентів річних з 21.12.2011 року"; Пункт 1.4. договору, Кінцевий термін повернення заборгованості за кредитною лінією 20.06.2012 року" (т. 1, а.с. 61-62).

31.01.2012 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 31.05.2012 року не пізніше 20.06.2012 року" (т. 1, а.с. 70).

20.06.2012 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.4. договору у новій редакції: "Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 19.09.2012 року"; доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 18.09.2012 року не пізніше 19.09.2012 року" (т. 1, а.с. 69).

19.09.2012 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.4. договору у новій редакції: "Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 19.12.2012 року"; доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 30.09.2012 року не пізніше 31.10.2012 року" (т. 1, а.с. 68).

31.10.2012 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 31.10.2012 року не пізніше 30.11.2012 року" (т. 1, а.с. 67).

20.12.2012 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.4. договору у новій редакції: "Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 19.06.2013 року"; Пункт 3.1. договору "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року не пізніше 31.01.2013 року" (т. 1, а.с. 66).

31.01.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 31.01.2013 року не пізніше 28.02.2013 року" (т. 1, а.с. 65).

28.02.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 28.02.2013 року не пізніше 29.03.2013 року" (т. 1, а.с. 64).

29.03.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 31.03.2013 року не пізніше 30.04.2013 року" (т. 1, а.с. 63).

30.04.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року не пізніше 31.05.2013 року" (т. 1, а.с. 60).

31.05.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням: "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 31.05.2013 року не пізніше 27.06.2013 року" (т. 1, а.с. 59).

20.06.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.4. договору у новій редакції: Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 19.09.2013 року". доповнити пункт 3.1. договору наступним реченням "Сплатити нараховані проценти за період з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року не пізніше 19.09.2013 року" (т. 1, а.с. 58).

19.09.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. договору новій редакції: "Ліміт кредитної лінії складає 7 580 200, 00 грн." пункт 1.4. Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 23.12.2013 року". Пункт 3.1. "Сплатити нараховані проценти за період з 01.02.2012 року по 28.02.2012 року не пізніше 23.12.2013 року" (т. 1, а.с. 57).

20.12.2013 року додатковою угодою до договору № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. договору новій редакції: "Ліміт кредитної лінії складає 7 566 200, 00 грн." пункт 1.4. Кінцевий термін повернення кредиту за кредитною лінією 19.12.2014 року". Пункт 3.1. доповнити наступним реченням: "Починаючи з 1.02.2014 року платити нараховані проценти за період з 01.12.2012 року по 18.12.2014 року частково по 30 000, 00 грн. щомісячно, не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця до 15.12.2014 року, а нараховані та несплачені проценти за період з 1.12.2012 року по 18.12.2014 року не пізніше 19.12.2014 року. (т. 1, а.с. 56).

7.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством Банк "Меркурій" (іменований "первісний кредитор") та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 Ворота" (іменований "новий кредитор") укладено договір відступлення права вимоги за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року, відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги первісного кредитора до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (за текстом договору "боржник") у розмірі, визначеному пункту 1.2 договору, за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року та усіх додаткових угод до нього, укладеним між первісним кредитором та боржником (за текстом договору "кредитний договір") та стає кредитором в зобовязаннях за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього в обсязі та на умовах, визначених договором. Право вимоги від первісного кредитора до нового кредитора передається частково, в обсязі, зазначеному в пункті 1.2 договору. Згідно з пунктом 1.2 договору сума вимог, що відступається, станом на дату укладення становить строкова заборгованість за кредитом у розмірі 7 566 200,00 грн. (т. 1, а.с. 37-40)

7.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 Ворота" (новий іпотекодежатель) та Публічним акціонерним товариством Банк "Меркурій" (первісний іпотекодежатель) був укладений Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 16-03-09 від 21.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 369 (т.1, а.с. 41-42).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Первісний Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає у повному обсязі всі права вимоги за іпотечним договором 16-03-09, посвідченим 21 січня 2008 року ОСОБА_7 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, реєстровий номер №369, (з усіма змінами та доповненнями до нього), укладеним між Первісним Іпотекодержателем та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю, що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Сумська, буд. 96, надалі-іпотечний договір, який є забезпеченням виконання зобов'язань за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між АТ Банком "Меркурій" та Азово-чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

14.02.2014 року Публічним акціонерним товариством "Банк Меркурій" на адресу Азово-чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю було направлено повідомлення № 695/02/1 про відступлення права вимоги у якому повідомлено що з часу укладання договору про відступлення права вимоги за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року від 7.02.2014 року всі права первісного кредитора перейшли до нового кредитора у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до статей 512, 514 Цивільного кодексу України (т. 1, а.с. 36).

У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008 року, станом на 27.02.2015 року за розрахунком позивача за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 8 074 362, 72 грн. що і стало причиною звернення із позовом до суду про: 1. в рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" за кредитним договором у сумі 8074362,72 грн. визнати за публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" право власності на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ А-3, загальною площею 357,3 м2, що розташовані по вул. Сумській, 96 м. Харків; 2. Зобов'язати відповідача та керівника передати предмет іпотеки публічному акціонерному товариству "ОСОБА_1 ворота" () та його представникам згідно акту прийому-передачі, ключі (знаряддя та засоби) необхідні для доступу до вказаних приміщень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору га інших угод, передбачених законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 564 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами частини 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до пункту 2.1.3, 2.1.5. іпотечного договору, іпотекодержатель має право, у разі не виконання іпотекодавцем умов кредитного договору звернути стягнення на майно, в тому числі достроково, та задовольнити за рахунок майна свою вимогу за кредитним договором у повному обсязі, що визначається на час виконання цієї вимоги, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов'язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію майна. У разі порушенням іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання обов'язків та умов кредитного договору, а в разі їх не виконання - звернути стягнення на майно (т. 1, а.с. 95).

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті).

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Виходячи з положень частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, статей 33, 36, частини 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

За змістом частини 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що ринкова вартість майна за згодою сторін становить 7 389 900, 00 грн. у тому числі ПДВ 20 % (т. 1, а.с. 95).

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. договору звернення стягнення на майно здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з цим договором шляхом передачі права власності на майно, в рахунок виконання обов'язків за кредитним договором, іпотекодержателю чи прожажу іпотекодержателем майна від свого імені за вибором останнього. У разі звернення стягнення на майно та реалізацію із застосуванням прилюдних торгів(аукціону) початкова ціна майна перших прилюдних торгів (аукціону) встановлюється у розмірі 90 % від вартості, зазначеної у пункті 1.3 цього договору. Якщо прилюдні торги не відбулися, іпотекодавець згоден на придбання майна іпотекодержателем за його початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна (т. 1, а.с. 96).

З наявного в матеріалах справи висновку судової оціночної експертизи № 4843 від 16.09.2015 року, вбачається що ринкова вартість об'єкта нерухомості, а саме нежитлових приміщень 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ. А-3 загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані по вул. Сумській, 96 у м. Харкові станом на момент проведення дослідження складає 8 365 451 , 00 грн. без урахування ПДВ (т. 3, а.с. 7-14).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (відповідач) про:

1) в рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" за кредитним договором у сумі 8 074 362,72 грн. визнати за публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" право власності на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ А-3, загальною площею 357,3 м2, що розташовані по вул. Сумській, 96 м. Харків.

2) Зобов'язати відповідача та керівника передати предмет іпотеки публічному акціонерному товариству "ОСОБА_1 ворота" () та його представникам згідно акту прийому-передачі, ключі (знаряддя та засоби) необхідні для доступу до вказаних приміщень.

Судом встановлено, що рішенням у справі № 922/5260/15 від 9.11.2015 року визнано недійсним договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 16-03-09, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 21 січня 2008 року, реєстровий № 369 від 07.02.2014 року. Як вбачається з відмітки на рішенні, рішення набрало законної сили 2.12.2015 року (т.3, а.с. 120).

Відповідно до статей 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": пункту 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, господарський суд, всебічно повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи та подані сторонами докази, дійшов висновку, що підставою для звернення позивача до суду із позовом був договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 16-03-09 від 7.02.2014 року.

У зв'язку із набранням рішенням у справі № 922/5260/15 від 9.11.2015 року про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 16-03-09 законної сили, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ворота" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ОСОБА_1 ворота" ОСОБА_2 до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю про: 1) в рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" за кредитним договором у сумі 8074362,72 грн. визнати за публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ворота" право власності на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ А-3, загальною площею 357,3 м2, що розташовані по вул. Сумській, 96 м. Харків та 2) зобов'язання відповідача та керівника передати предмет іпотеки публічному акціонерному товариству "ОСОБА_1 ворота" () та його представникам згідно акту прийому-передачі, ключі (знаряддя та засоби) необхідні для доступу до вказаних приміщень не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України та постановою № 18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у разі відмові у позові покладається на позивача. Оскільки у відповідності до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" (редакція станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме 6.03.2015 року) було звільнено позивача від сплати судового збору.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті за проведення судової експертизи залишити за відповідачем.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 79, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_10