У Х В А Л А

03.02.2016Справа № 910/15680/15

За скаргоюПублічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»
на діїВідділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі №910/15680/15

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна»
до Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»
простягнення 20746946,69 грн
Та за зустрічним

позовомПублічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна»
провизнання умов договору недійсними

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачане з'явився
від відповідача (заявника)Ковальчук О.Л., Оніщенко О.В. - представники
від ВДВСне з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/15680/15 первісний позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна» пеню у розмірі 1761340,18 грн, штраф у розмірі 900821,45 грн, інфляційні втрати у розмірі 3022781,72 грн, 3% річних у розмірі 154984,29 грн, доплату скоригованої загальної вартості поставленого товару у гривневому еквіваленті у розмірі 14676020,83 грн та судовий збір у розмірі 72268,81 грн; в іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 прийнято відмову Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» від апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/15680/15; апеляційне провадження у справі №910/15680/15 припинено.

04.11.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі №910/15680/15 видано наказ.

29.12.2015 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 23.12.2015 ВП №49602803, а також визнати наведену постанову незаконною та скасувати її.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 розгляд скарги відкладено на 03.02.2016.

Представники скаржника в судове засідання з'явилися, подану скаргу підтримали.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повноважних представників в судове засідання не направив, однак, 27.01.2016 через канцелярію суду від Департаменту надійшли письмові заперечення на скаргу. В обґрунтування заперечень проти скарги Департамент вказує, що боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження ще 15.12.2015, однак станом на момент винесення спірної постанови рішення суду у наданий державним виконавцем строк не виконав.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представників скаржника, суд відзначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.12.2015 ВП№49602803 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.11.2015 №910/15680/15 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Франдеса Україна» пені у розмірі 1761340,18 грн, штрафу у розмірі 900821,45 грн, інфляційних втрат у розмірі 3022781,72 грн, 3% річних у розмірі 154984,29 грн, доплати скоригованої загальної вартості поставленого товару у гривневому еквіваленті у розмірі 14676020,83 грн та судового збору у розмірі 72268,81 грн.

23.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника - Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» виконавчого збору у розмірі 2058821,82 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова від 23.12.2015 ВП№49602803 про стягнення виконавчого збору мотивована тим, що боржником в добровільному порядку не було виконано рішення суду у встановлений державним виконавцем строк.

В обґрунтування вимог про скасування наведеної постанови боржник зазначає, що державним виконавцем в порушення ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» не було у визначений вказаною нормою строк направлено відповідачу (боржнику) постанову про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з чим боржник був фактично позбавлений можливості виконати рішення в добровільному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

В постанові від 09.12.2015 ВП№49602803 про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було вказано боржнику на необхідність добровільно виконати рішення суду в строк до 7 днів з моменту винесення постанови (до 16.12.2015).

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

При цьому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження заадресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, за змістом наведених вище положень законодавства на державного виконавця покладено обов'язок направити постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу стягувача та боржника не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Серед наданих Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України копій матеріалів виконавчого провадження відсутні докази направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження.

Натомість, з наданих відповідачем документів вбачається, що відповідна постанова була направлена на адресу боржника 15.12.2015 та отримана останнім 17.12.2016 (що також підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень).

Той факт, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження, винесену 09.12.2015, Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було надіслано на адресу боржника 15.12.2015 свідчить про порушення державним виконавцем положень ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника за день до закінчення встановленого державним виконавцем строку для добровільного виконання рішення, а отже, з урахуванням часу на поштовий обіг, боржник фактично був позбавлений можливості скористатись передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» правом та добровільно виконати рішення суду у визначений для цього строк.

Стосовно доводів про обізнаність боржника про існування постанови про відкриття виконавчого провадження з 15.12.2015, суд відзначає таке.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 15.12.2015 представник відповідача звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкладення виконавчих дій. У заяві відповідач вказував, що постанова про відкриття виконавчого провадження ним отримана не була, про наявність виконавчого провадження боржник довідався лише 15.12.2015 від стягувача (тобто за день до закінчення строку, встановленого для добровільного виконання рішення), а також повідомив про подання на затвердження Господарському суду міста Києва укладеної між сторонами мирової угоди на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Матеріали справи не містять документів про результат розгляду державним виконавцем поданої боржником заяви про відкладення виконавчих дій.

В постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вказано, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Зі змісту ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору виноситься у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана відповідачу (боржнику) 15.12.2015, а не на наступний день після її винесення (як того вимагають положення законодавства), про оскаржувану постанову боржник дізнався за день до закінчення встановленого державним виконавцем строку для добровільного виконання рішення, внаслідок чого боржника було фактично позбавлено можливості виконати рішення суду в добровільному порядку.

За таких обставин, доводи скаржника, викладені у скарзі, визнаються судом обґрунтованими, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 23.12.2015 ВП №49602803 незаконними.

3. Визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.12.2015 ВП№49602803 про стягнення виконавчого збору.

Суддя Ю.М. Смирнова