номер провадження справи 10/159/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 Справа № 908/5873/15

Розглянувши у відкритому судовому засідання справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Економ Плюс, м. Запоріжжя

про стягнення 89 135, 55 грн.

суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 41 від 21.04.2015 р.

від відповідача ОСОБА_2, на підставі довіреності б/н від 01.07.2015 р.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Економ Плюс, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 89 135, 55 грн. за договором поставки від 08.08.2013 № 94/13.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 27.11.2015 р., справу 908/5873/15 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5873/15. Справі присвоєно номер провадження № 10/159/15, її розгляд призначено на 04.01.2016 р.

У судовому засіданні 04.01.2016 р. представник позивача підтримав вимоги викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання 04.01.2016 р. не зявився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, письмовій відзив не направив.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що незявлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У звязку із неявкою в судове засідання представника відповідача, ненаданням відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, судом було відкладено розгляд справи на 25.01.2016 р. о 10 год. 45 хв.

Представник позивача у судовому засіданні 25.01.2016 р. підтримав свої вимоги викладені в позовній заяві. Відповідач надіслав на адресу суду відзив, у судовому засіданні 25.01.2016 р. визнав позовні вимоги частково.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 25.01.2016 р., розгляд справи був закінчений, в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 серпня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІТРЕЙД» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕКОНОМ ПЛЮС» (надалі - Відповідач) було укладено договір поставки № 94/13 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. та 1.2. Договору, позивач зобов'язується передавати у власність відповідачу продукцію (надалі - товар), а відповідач зобов'язується оплатити товар у встановлений договором строк, в асортименті, кількості та за погодженою в специфікації ціною. Позивач поставив відповідачу продукцію, про що свідчать підписані ним товарно-транспортні накладні.

Загальна сума за товар по товарно-транспортних накладних складає 736 672, 42 гри. (сімсот тридцять шість тисяч шістсот сімдесят дві гривні сорок дві копійки).

Позивач виконав взяті на себе за Договором зобов'язання.

Відповідач частково сплатив поставлений товар, про що свідчить довідки з банків про надходження коштів на рахунки позивача.

Загальна сума сплати за поставлений Товар становить 627 137,15 грн. (шістсот двадцять сім тисяч сто тридцять сім гривень п'ятнадцять копійок).

Позивач зазначає, що протягом співпраці відповідачем загалом було повернуто позивачу товару на загальну суму 20 399, 72 грн. (двадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять гривень 72 копійки).

Згідно з п. 5.5. Договору Відповідач зобов'язаний здійснювати оплату за товар по кожній окремій накладній шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Позивача на умовах 21 (двадцяти одного) банківського дні з моменту отримання Товару.

09 липня 2014 року, сторони підписали Додаток № 3 до Договору, згідно якого встановили оплату за товари ТМ «Ахмад», «Грейс!», «Тет», на умовах відстрочки платежу в 30 календарних днів.

На час розгляду справи по суті, відповідач не оплатив в повному обсязі отриманий товар, чим порушив п 1.1. Договору та ст. 712 Цивільного кодексу України. Остання поставка була здійснена Відповідачу 29.11.2014 року, оплата за товар мала надійти на розрахункових рахунок позивача 29.12.2014 року. Станом на 18.09.2015 року, оплата відповідачем товару прострочена на 263 календарних дні. Загальна сума боргу за поставлений товар зазначена в позові становить:

- 736 672,42 грн. (сума за поставлений Товар)

- 627 137, 15грн. (сума сплати за поставлений Товар)

- 20 399,72 грн. (сума поверненого Товару).

Отже 89 135,55 грн. (сума основного боргу).

Оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання за Договором, сума заборгованості на час подання позову до суду становила 89 135,55 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч сто тридцять п'ять гривень 55 копійок).

У силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання обома сторонами. Відповідач, не оплативши в повному обсязі поставлені товари, в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору, порушивши тим самим ст. 525 Цивільного кодексу України, у той час як позивач виконав взяті на себе за Договором зобов'язання, поставивши товар Відповідачу, про що свідчать товарно-транспортні накладні. Строк виконання зобов'язань з боку Відповідача згідно з цими товарно-транспортними накладними було прострочено.

Позивач звертає увагу суду на той факт, що не оплачуючи у встановлений строк вартість поставленої продукції, відповідач порушує права та законні інтереси позивача, а також порушує положення Цивільного кодексу України. Статтею 526 ЦК визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦКУ зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно статті 525 ЦКУ одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

25.01.2016 р. відповідач надав до суду відзив. в якому частково визнав позовні вимоги. В своєму відзиві відповідач зазначає, що дійсно, 08.08.2013 року між ТОВ «Дітрейд» (далі - Позивач) та ТОВ «ТК «Економ Плюс» (далі - Відповідач) було укладено договір поставки від 08.08.2013 № 94/13.

Відповідно до пп. 1.1 та 1.2 цього Договору, Позивач зобов'язується передати у власність Відповідачу продукцію, а Відповідач зобов'язується оплатити товар у встановлений Договором строк, в асортименті, кількості за погодженою ціною.

Відповідач звертає увагу суду на той факт, що за обліковими даними позивача, на протязі співпраці між сторонами, позивачем було поставлено товару на загальну суму 736 672, 42 грн., в той час як за даними відповідача, за цей період позивач поставив товарів на загальну суму 735 736, 26 грн., тобто відхилення становить 936, 16 грн.

Відхилення пояснюється тим, що позивачем по цей час не надані відповідні первинні документи (видаткові накладні, тощо) що підтверджують здійснення постачання товару 25.06.2014 р. на суму 936, 16 грн.

Також, в позовній заяві позивач зазначає, що за період співпраці за договором, відповідачем загалом було повернуто товару на загальну суму 20 399, 72 грн. В цей же час, за обліковими даними відповідача за вказаний період було повернуто товару на загальну суму 21 391, 37 грн., відхилення - 991,65 грн.

Відхилення по поверненню товару пояснюється тим, що позивачем не враховані возврати товару:

- 09.05.2014 р. на загальну суму 610,43 грн.;

- 04.08.2014 р. на загальну суму 291, 97 грн.

Повернення товару 13.06.2014 р. на загальну суму 153, 96 грн. враховано позивачем лише частково на суму 64, 71 грн., а решта товару на суму 89, 25 грн. не врахована, та помилково вважається позивачем такою, що поставлена Відповідачу.

Завірені копії документів, що підтверджують повернення товару додані відповідачем до матеріалів справи. Загальна сума сплати відповідачем за поставлений товар становить 627 137, 15 грн., та повністю збігається з даними Позивача.

Таким чином, за даними бухгалтерського обліку відповідача, за спірний період відповідачем було поставлено товару на загальну суму 735 736, 26 грн., з яких, на умовах Договору відповідачем було повернуто товару на суму 21 391, 37 грн., та сплачено за фактично прийнятий товар 627 137, 15 грн., виходячи з чого, заборгованість відповідача по Договору станом на час розгляду справи по суті становить: 735 736, 26 грн. - 21 391,37 грн. - 627 137,15 грн. = 87 207,74 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги судом визнано частково, в сумі 87 207, 74 грн., а в задоволенні решти позовних вимог на суму 1 927,81 грн. суд відмовляє.

Згідно з ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з вищевикладеного суд частково задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Економ Плюс, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 87 207, 74 грн. за договором поставки від 08.08.2013 № 94/13.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо обґрунтованих та належних доказів для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були частково підтверджені належними доказами.

Заперечення відповідача підтверджуються належними доказами та враховані судом при прийнятті рішення по даній справі

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Економ Плюс, м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна Компанія «Економ Плюс» (69002, м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 10-А, р/р 7401 в АБ «Південний», МФО: 313753, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, р/р 1 в Київській філії ПАТ «ПФБ», МФО: 320906, ) - суму заборгованості в розмірі 87 207 (вісімдесят сім тисяч двісті сім) грн. 74 коп. та судові витрати у розмірі 1337 (одна тисяча триста тридцять сім) гривень 03 копійок

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 29.01.2016 р.