ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 січня 2016 р.

Справа № 902/1527/15

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Каліакра" (вул. Коноплянська 12, м.Київ, 04074; адреса для листування: вул. Олегівська, 43-Д, м. Київ, 04071)

до:Приватного підприємства "Газо-Мер" (вул. Литвиненко, 31А, м. Вінниця, 21018)

про стягнення заборгованості

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Діхтярук Т.А.

За участю представника:

позивача : ОСОБА_1,

відповідача : ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ :

Подано позов товариством з обмеженою відповідальністю "Каліакра" до приватного підприємства "Газо-Мер" про стягнення 233806,29 грн. заборгованості, з яких 201600,00 грн. сума основного боргу; 927,91 грн. 3% річних за період з 22.09.2015 року по 16.11.2015 року; 13775,08 грн. пені за період з 22.09.2015 року по 16.11.2015 року; 7423,30 грн. 24% річних за користування коштами; 10080,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовано наступним: 25 травня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № К-18. Відповідно до умов договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцю визначений цим договором товар світлі нафтопродукти ( бензини та/або дизельне паливо), палово моторне альтернативне «Еліт Супер», Бензин А-92-Євро, Бензин А-95-Євро, далі іменується «Товар». Позивачем умови договору було виконано повністю. Натомість відповідач розрахунки повністю за поставлений товар не провів.

Ухвалою суду від 23 листопада 2015 року було порушено провадження у справі з призначенням судового засідання на 07 грудня 2015 року.

Ухвалою суду від 07.12.2015 року було відкладено розгляд справи на 12.01.2016 року, з об'єктивних причин.

При цьому, 04.01.2016 року представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. № канц. 06-52/9/16 від 04.01.2016 року) де зокрема останній, просить суд, стягнути з відповідача борг з розрахунком штрафних санкцій за період з 17.11.2015 року по день розгляду справи 12.01.2016 року за невиконання відповідачем покладених на нього господарських зобов'язань з оплати товару поставленого за договором № К-18 від 25.05.2015 року, а саме: 201600,00 грн. суму основного боргу; 1872,39 грн. 3% річних за період з 22.09.2015р. по 12.01.2016р.; 1358,78 грн. інфляційного збільшення суми боргу за період з 29.09.2015 року по 12.01.2016 року; 27627,49 грн. пені за період з 22.09.2015 року по 12.01.2016 року; 14979,16 грн. 24 % річних за користування чужими грошовими коштами; 10080,00 гривень штраф за затримку оплати товару у розмірі 5 % річних від суми боргу.

З огляду на права, надані позивачеві ст.22 ГПК України, ст.20 ЦК України, заява представника позивача про збільшення позовних вимог судом приймається як така, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Ухвалою суду від 12.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 25.01.2016 року з об'єктивних причин.

В судове засідання 25.01.2016 року з'явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав зі збільшеними позовними вимогами відповідно до заяви (вх. № канц. 06-52/9/16 від 04.01.2016 року) та надавши заяву від 25.01.2016р. про уточнення позовних вимог. Зокрема, просив суд стягнути з відповідача 201600,00 грн. суму основного боргу; 1872,39 грн. 3 % річних; 27627,49 грн. пені; 14979,16 грн. 24 % річних за користування чужими грошовими коштами; 10080,00 грн. штраф за затримку оплати товару у розмірі 5% від суми боргу; 1358,78 грн. інфляційних втрат; 11690,31 грн. судові витрати по оплаті послуг адвоката.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 травня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № К-18.

Відповідно до умов договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцю визначений цим договором товар світлі нафтопродукти ( бензини та/або дизельне паливо), палово моторне альтернативне «Еліт Супер», Бензин А-92-Євро, Бензин А-95-Євро, далі іменується «Товар» ( п.1.1. договору).

Пунктом 1.2 сторони погодили, що Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар Приймання Покупцем товару за номенклатурою, кількістю та якістю проводиться відповідно з рахунком фактурою, видатковою накладною, сертифікатом якості на партію товару.

Найменування, одиниці виміру, загальна кількість товару, що підлягають поставці за цим договором, ціна за одиницю зазначаються у відповідності до рахунку фактури, видаткових та податкових накладних ( п.1.3. договору).

Між сторонами було погоджено, що загальна сума цього договору складає загальну вартість поставленого товару, яка зазначена в усіх Рахунках фактурах, які були виставлені Постачальником для сплати Покупцю за цим договором ( п.2.1. договору).

Згідно з п.2.2. договору ціна відповідної партії Товару, що продається за цим договором, визначається на момент їх покупки, тобто виписки Продавцем відповідного рахунку на плату.

Відповідно до п.2.4. договору оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом 10% попередньої оплати на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому договорі або у рахунках-фактурах.

Умовами договору було встановлено, а саме п. п. 2.7., 2.8 - що у випадку, коли Постачальником здійснена поставка Товару без попередньої оплати Покупцем, за умови приймання товару покупцем, розрахунок за поставлений товар повинен бути виконано у повному обсязі не пізніше 7 банківських днів з моменту отримання Товару.

У разі відсутності платежу за поставлений товар більше ніж 30 календарних днів Постачальник має право нарахувати відсотки за користування чужими коштами у розмірі 24% за весь час прострочення.

Умовами договору було встановлено відповідальність сторін, а саме п.6.1. договору встановлено, що у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та або чинним законодавством України.

Відповідно до п. п. 6.2, 6.3., 6.4.. 6.5., 6.6. сторони домовились, що є вільними в укладанні Договору, визначені умов Договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За необґрунтовану відмову або ухилення від своєчасної оплати Товару Покупець виплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день порушення виконання.

Крім пені, передбачені п.6.3. у випадку несвоєчасної оплати товару, Покупець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару.

У разі невиконання Покупцем зобов'язань по сплаті Товару з моменту настання передбачених Договором строків, Покупець, за вимогою постачальника сплачує на користь Постачальника окрім пені передбаченої за цим договором, вартість поставленого товару з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від суми заборгованості за весь час.

У разі протермінування Покупцем терміну оплати товару більш ніж на 30 календарних днів, постачальник згідно п. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України має право нарахувати відсотки за використання чужих коштів в розмірі 24 % річних за весь період відтермінування оплати, починаючи з дати передачі Товару покупцю.

Одночасно договором було встановлено, що сплата стороною пені (або штрафу) та (або) відшкодування збитків, завданих порушенням договору, не звільняє її від обов'язку виконати цей договір в натурі, якщо інше не передбачене чинним законодавством України ( п.6.12 договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено товар (бензин А-92,А-95) на загальну суму 291600,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 128 від 25.05.2015 року та товарно - транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2505-01 від 25.05.2015 року копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 32.33)

Претензій щодо поставленого товару у відповідача не було.

Відповідачем на виконання умов договору, а саме п.2.7. розрахунки за поставлений товар повинні були здійснені 03.06.2015 року.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 120 від 25 травня 2015 року на оплату за поставлений товар ( Бензин А-92 в кількості 12000 л., Бензин А-95 в кількості 8000 л.) на загальну суму 291600,00 грн. в тому рахунку ПДВ ( а.с. 34).

02.06.2015 року у встановлений договором строк відповідачем сплачено позивачу 50000,00 грн., що зокрема стверджується карточкою по рахунку № 361 від 12.11.2015 року ( а.с. 35).

Як видно з матеріалів справи, відповідачем з порушення строків виконання грошового зобов'язання, було сплачено позивачу 40000,00 грн., наступними траншами: 08.07.2015 року на суму 5000,00 грн.; 07.09.2015 року на суму 5000,00 грн.; 09.09.2015 року на суму 5000,00 грн.; 10.09.2015 року на суму 5000,00 грн.; 11.09.2015 року на суму 5000,00 грн.; 14.09.2015 року на суму 5000,00 грн.; 16.09.2015 року на суму 5000,00 грн. 21.09.2015 року на суму 5000,00 грн., що стверджується матеріалами справами.

З врахуванням часткових розрахунків заборгованість відповідача перед позивачем становить 201600,00 грн.

Непроведення повних розрахунків відповідачем спонукало позивача звернутися з позовом до суду про стягнення: 201600,00 грн. суму основного боргу; 1872,39 грн. 3% річних за період з 22.09.2015р. по 12.01.2016р.; 1358,78 грн. інфляційного збільшення суми боргу за період з 29.09.2015 року по 12.01.2016 року; 27627,49 грн. пені за період з 22.09.2015 року по 12.01.2016 року; 14979,16 грн. 24 % річних за користування чужими грошовими коштами; 10080,00 гривень штраф за затримку оплати товару у розмірі 5 % річних від суми боргу.

Суд задовольняючи позовні вимоги виходив з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті за отриманий товар.

З моменту укладення сторонами договору, між ними виникли зобов'язання, які регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 статті 625 ЦК України).

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як видно з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, а саме щодо розрахунків за поставлений товар.

Борг в сумі 201600,00 грн. підтверджується матеріалами справи, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивачем було заявлено до стягнення 1872,39 грн. 3% річних за період з 22.09.2015р. по 12.01.2016р.; 1358,78 грн. інфляційного збільшення суми боргу за період з 29.09.2015 року по 12.01.2016 року; 27627,49 грн. пені за період з 22.09.2015 року по 12.01.2016 року; 14979,16 грн. 24 % річних за користування чужими грошовими коштами за період з 17.11.2015р. по 12.06.2016р.; 10080,00 гривень штраф за затримку оплати товару у розмірі 5 % річних від суми боргу.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. п. 6.2, 6.3., 6.4.. 6.5., 6.6. сторони домовились, що є вільними в укладанні Договору, визначені умов Договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За необґрунтовану відмову або ухилення від своєчасної оплати Товару Покупець виплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день порушення виконання.

Крім пені, передбачені п.6.3. у випадку несвоєчасної оплати товару, Покупець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару.

У разі невиконання Покупцем зобов'язань по сплаті Товару з моменту настання передбачених Договором строків, Покупець, за вимогою постачальника сплачує на користь Постачальника окрім пені передбаченої за цим договором, вартість поставленого товару з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від суми заборгованості за весь час.

У разі протермінування Покупцем терміну оплати товару більш ніж на 30 календарних днів, постачальник згідно п. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України має право нарахувати відсотки за використання чужих коштів в розмірі 24 % річних за весь період відтермінування оплати, починаючи з дати передачі Товару покупцю.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши нарахування 1872,39 грн. 3% річних за період з 22.09.2015р. по 12.01.2016р.; 1358,78 грн. інфляційного збільшення суми боргу за період з 29.09.2015 року по 12.01.2016 року; 27627,49 грн. пені за період з 22.09.2015 року по 12.01.2016 року; 14979,16 грн. 24 % річних за користування чужими грошовими коштами за період з 17.11.2015р. по 12.06.2016р.; 10080,00 гривень штраф за затримку оплати товару у розмірі 5 % річних від суми боргу приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, в розмірі 11690,31 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд зазначає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника та повноваження адвоката підтвердженні відповідними документами.

Згідно статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Статтею 12 Закону України «Про адвокатуру» зазначено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між юридичною особою і адвокатом.

Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю (належним чином засвідчена копія в матеріалах справи, оригінал оглянуто в судовому засіданні) ( а.с. 50).

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між позивачем та АК "Юридичні традиції" підтверджуються договором № К-А/89/15 від 12.11.2015 року про надання правової допомоги ( а.с. 53-56). 12.11.2015р. між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору №К-А/89/15. (а.с.57 )

Відповідно до п.1.1. договору - Виконавець зобов'язується здійснювати захист, представництво інтересів Клієнта та надавати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а Клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Відповідно до п.4.1. договору за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються Виконавцем, Клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду), розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додаткових угодах да даного договору. Перед початком надання правової допомоги та послуг сторони шляхом підписання додаткової угоди до цього договору зобов'язані погодити зміст послуг, які надає Виконавець, розмір гонорару та строки його оплати.

На виконання умов договору та виставленого рахунку-фактури № СФ-0000020 від 12 листопада 2015 року, платіжним дорученням № 496 від 12 листопада 2015 року позивач перерахував на рахунок АК "Юридичні традиції" кошти у сумі 11690,31 грн. в якості оплати за послуги правової допомоги згідно рахунку-фактури № СФ-0000020 від 12 листопада 2015 року . Згідно ордера (серія КВ №273656 від 13.11.2015р.) ТОВ "Каліакра" у господарському суді Вінницької області надається правова допомога адвокатом ОСОБА_1 адвокатським об'єднанням АК "Юридичні традиції" .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 приймала участь у судових засіданнях в якості представника позивача.

Пунктом 10 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/78 від 04.03.1998 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"» передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем підтверджено правовий статус АК "Юридичні традиції", якій здійснено оплату, наявність доказів фактичного перерахування коштів на підставі договору, господарський суд дійшов висновку про кваліфікацію зазначених витрат позивача в якості витрат на оплату послуг адвоката в розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та визначаючи роль адвоката ОСОБА_1 у всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи № 902/1527/15, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 11690,31 грн. співрозмірною з ціною позову, обґрунтованою та правомірною.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 47, 49, 82, 84, 115,116 ГПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір" -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства "Газо-Мер" (вул. Литвиненко, 31А, м. Вінниця, 21018; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Каліакра"(вул. Коноплянська 12, м.Київ, 04074; адреса для листування: вул. Олегівська, 43-Д, м. Київ, 04071; ) 201600,00 грн. сума основного боргу; 1872,39 грн. 3 % річних; 27627,49 грн. пені; 14979,16 грн. 24 % річних за користування чужими грошовими коштами; 10080,00 грн. штраф за затримку оплати товару у розмірі 5% від суми боргу; 1358,78 грн. інфляційних втрат; 3862,76 грн. витрат зі сплати судового збору; 11690,31 грн.витрат по оплаті послуг адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29 січня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи