КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа№ 910/5536/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Єщенко І.О.

від відповідача - Щербина Д.В.

від третьої особи - 1 - не з`явився

від третьої особи - 2 - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.11.2015 (головуючий суддя: Головатюк Л.Д. судді: Зеленіна Н.І., Ярмак О.М.)

за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Київська міська рада

Комунальне підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»

про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП по УЖГ Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «Київенерго» про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.11.2015 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 10.11.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2015 апелянту відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 21.01.2016 в складі колегії суддів: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

В призначене судове засідання з`явилися представник позивача та відповідача та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

КП по УЖГ Печерського району міста Києва «Липкижитлосервіс», звертаючись із позовом до суду зазначає, що 24.08.2013 о 08:20 год фахівцями позивача було виявлено підтоплення гарячим теплоносієм житлового будинку на вул. Московській, 15 з причин прибування гарячого теплоносія з утворенням пару в тепловій камері (ТК) 813/10-4, яка межує з житловим будинком № 8/15Б по вул. Аніщенка в м. Києві.

25.08.2013 в районі ТК 813/10-4 на спортивному майданчику та біля житлового будинку на вул. Аніщенка, 8/15Б утворився провал ґрунту з виходом в місці провалу парових утворень від гарячого теплоносія.

Про факт пошкодження теплотраси та відповідного витоку теплоносія оператором диспетчерського центру позивача було повідомлено чергового диспетчера аварійної служби РТМ «Печерськ» 24.08.2013 о 8:30 год.

Зважаючи на відсутність реагування на вказане, інформація щодо витоку була передана повторно на гарячу лінію 24.08.2013 о 10:30 год.

Втретє про аварійну ситуацію РТМ «Печерськ» працівниками позивача було повідомлено 24.08.2015 о 22:45 год.

Обслуговування ТК 813/10-4 здійснює відповідач, що підтверджується відповідними матеріалами справи та не заперечувалось представником відповідача в судових засідань обох інстанцій.

Згідно наданої суду позивачем копії технічного висновку про стан та причини деформацій житлового будинку № 8/15 Б по вул. Аніщенка у Печерському районі м. Києва для визначення подальших заходів щодо його безпечної експлуатації Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" технічний стан основних несучих конструкцій та будинку в цілому оцінюється як незадовільний, а окремих ділянок стін, перемичок та балконів - як аварійний, який загрожує не прогнозованим руйнування несучих конструкцій і вимагає прийняття невідкладних заходів по їх підсиленню та створенню умов для безпечного проживання мешканців.

Як зазначено у вказаному технічному висновку, особливо вплинула та погіршила стан будинку аварія тепломережі, яка призвела до значних деформацій будівлі.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду та ставлячи вимогу про зобов`язання відповідача виконати дії по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт, мотивує свої вимоги тим, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог та поданої апеляційної скарги, обґрунтовує свої заперечення недоведеностю зв'язку між діями відповідача та деформаціями і ушкодженнями конструкцій будинку № 8/15Б на вул. Аніщенка в м. Києві.

Зокрема, відповідач вказує на перебування будинку в аварійному та небезпечному стані протягом довгих років, що і спричинило невідворотні процеси деформації та ушкоджень конструкцій будинку. Прорив тепломережі 24.08.2013, за переконанням відповідача, не є причиною того технічного стану будинку в якому будинок знаходиться.

Як вказує позивач, ст. 11 ЦК України зазначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а ч. 2 зазначеної статті вказує що підставами виникнення зобов'язання зокрема є: завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (ч. 2 п. 3).

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 226 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

На підтвердження заявлених позивачем вимог, останнім були надані суду акти КП "Київжитлоексплуатація" № 182/22 від 27.08.2013 та № 182/35 від 10.09.2013, в яких зазначено, що причиною тріщин стін будинку є нерівномірні деформації ґрунтової системи внаслідок інтенсивного зволоження та виносу ґрунтів з під фундаментів правого крила будинку водою від прориву труб водонесучих комунікацій тепломережі, та що на стінах та карнизі теплопункту з'явилися нові тріщини шириною розкриття 1-6 мм.

В свою чергу, відповідач стверджує про те, що надані представником документи підтверджують саме факт неналежного технічного стану житлового будинку № 8/15 Б по вул. Аніщенка у Печерському районі м. Києва, його експлуатацію під загрозою аварійного стану ще до моменту прориву тепломережі 24.08.2013, і не доводить прямого причинно - наслідкового зв'язку між діями та/або бездіяльністю відповідача та фактично аварійним станом житлового будинку забудови ХХ століття, вибірковий капремонт якого востаннє проводився лише в 1963 році, що детально описано в технічному висновку.

Зважаючи не неоднозначну трактовку вказаного технічного висновку, по справі Господарським судом міста Києва призначалась будівельно - технічна експертиза, проведення якої було доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертів, окрім інших були поставлені питання: чи міг прорив трубопроводу тепломережі 24.08.2013 сам по собі стати причиною деформації конструкцій житлового будинку № 8/15Б на вул. Аніщенка у м. Києві без наявності інших факторів; чи сприяв прорив теплотраси та прибування гарячого теплоносія з утворенням пару 24.08.2013 інтенсивному пошкодженню фізичних властивостей будинку № 8/15 Б по вул. Аніщенка у Печерському районі м. Києва.

Відповідно до висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 14.08.2015 № 15519/14-42/15520/14-43 встановити на момент проведення експертизи фактичні технічні показники ґрунтової основи, зокрема показники напружено - деформаційного стану, зволоження та несучої спроможності, показники рівня ґрунтових вод, а також показники технічного стану і працездатності конструктивних елементів житлового будинку № 8/15-Б по вул. Аніщенка у м. Києві та зовнішніх інженерних мереж і благоустрою прилеглої території станом на 24.08.2013 (на минулу дату) не можливо.

Фізичний знос житлового будинку № 8/15-Б по вул. Аніщенка у м. Києві станом на момент проведення його обстеження (08.12.2014) становить 55%.

Загальний технічний стан будинку оцінюється як незадовільний. Експлуатація елементів можлива лише при умові проведення їх ремонту.

При цьому технічний стан окремих ділянок стін та перемичок будинку охарактеризується як аварійний (стан конструкцій IV). Конструкція перевантажена або мають місце дефекти та пошкодження, що свідчать про зниження її несучої здатності.

Станом на момент обстеження ознак виносу ґрунтів з під фундаментів будинку № 8/15-Б по вул. Аніщенка у м. Києві не виявлено.

Порив 24.08.2013 трубопроводу тепломережі на території школи, яка межує з житловим будинком № 8/15-Б по вул. Аніщенка, про що зафіксовано в акті Київжитлоексплуатації №182/22 від 27.08.2013, що призвело до витоку гарячого теплоносія та зволоження ґрунтової основи прилеглої території, в тому числі будинку № 8/15-Б по вул. Аніщенка, негативно вплинув на технічний стан зазначеного житлового будинку, зокрема призвів до порушень сталого напружено-деформаційного стану ґрунтової основи і як наслідок збільшення вже існуючих та можливого виникнення нових пошкоджень, зокрема тріщин, в даному будинку, який на той момент вже мав значні пошкодження у вигляді тріщин.

В той же час, в даному висновку експертів зазначено, що порив 24.08.2013 трубопроводу тепломережі на території школи, яка межує з будинком № 8/15-Б по вул. Аніщенка, що зафіксовано в акті Київжитлоексплуатації №182/22 від 27.08.2013 сам по собі не міг стати причиною деформацій конструкцій зазначеного житлового будинку, які спостерігаються на момент обстеження, без наявності таких факторів як:

- житловий будинок №8/15-Б по вул. Аніщенка у м. Києві побудований до 1917 року, нормативний термін служби якого згідно додатка В ДБН В.1.2-2:2006 "Навантаження і впливи. Норми проектування" становить 100 років. Таким чином будинок фактично на сьогоднішній день вичерпав свій нормативний термін служби. Будівля має ознаки значного фізичного зносу експлуатаційного характеру;

- за період експлуатації будинок № 8/15-Б по вул. Аніщенка зазнав значних змін як на фасадах так і в інтер'єрі: закладено дворовий проїзд, втрачена частина архітектурних декоративних елементів, змінилися об'ємно-планувапьні рішення будівлі. Під час вибіркового капітального ремонту, який проводився в 1963-1964 роках, дерев'яні перекриття в місцях загального користування замінено на збірні залізобетонні по балках БТ, виконано підсилення окремих дерев'яних балок горищного перекриття;

- перші тріщини в будинку № 8/15-Б по вул. Аніщенка були зафіксовані під час попередніх обстежень, які проводилися в 1990 та в 1994 роках. В технічному висновку 1990 року мова йде про незначні волосяні тріщини під вікнами та в перемичках. У висновку 1994 року відмічається що тріщини вже проходять по всій висоті будівлі, кількість їх значно збільшилася, ширина розкриття досягла 8мм. Отже протікання деформацій та утворення пошкоджень (тріщин) в будинку є давнім та тривалим (як мінімум з 1990 року);

- основою фундаментів будинку № 8/15-Б по вул. Аніщенка слугують різнорідні ґрунти - насипний ґрунт - супісок лесовий, пилуватий, твердий (ІГЕ-1а) (зворотня засипка), просідний та супісок лесовий пилуватий, твердий (ІГЕ-2), просідний. Ґрунтові води зустрінуті на глибинах 3,5 - 3,9 м від рівнів асфальту та 3,57 - 3,60 м від рівнів підлоги підвалу, яким відповідають абсолютні позначки 189,55-191,40 м.

- на сьогоднішній день в будинку № 8/15-Б по вул. Аніщенка фактично відсутня вертикальна та горизонтальна гідроізоляція цоколя та стін підземної частини, виконаних з цегляної кладки, що призводить до зволоження конструкцій та приміщень будівлі. Крім того фактичний термін служби водонесучих інженерних комунікацій будинку значно перевищує середні нормативні терміни служби, які згідно СОУ ЖКГ 75.11.35077234.0015:2009 "Правила визначення фізичного зносу житлових будників" становлять: трубопроводи центрального опалення - 30 років, гарячого водопостачання - 15 років, водопроводу - 30 років, каналізації - 40 років, що призводить до виникнення аварійних ситуацій

Твердження апелянта про те, що даний висновок експерта суперечить висновкам, викладеним в технічному висновку Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту та актам КП «Київжитлоспецексплуатація» не приймається до уваги колегією суддів, оскільки, відповідно до ч. 5 ст.42 ГПК України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов`язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього кодексу.

Згідно ст. 43 НПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 ГК України). Положення ст. 173 ГК України кореспондуються з положеннями ст. 509 ЦК України.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати:

- безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

- з акту управління господарською діяльністю;

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

- внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

- у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України примусове виконання обов'язку внатурі є одним із способів захисту цивільних прав.

Позивач в своїй позовній заяві зазначаючи, про халатну бездіяльність відповідача та затягування вжиття заходів по ліквідації наслідків прориву труби теплотраси, в той же час не вказує, яке саме господарське зобов'язання було порушено відповідачем.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 6.3.75. Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених Наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року N 71 визначено, що у разі витікання (втрати) теплоносія організації, що експлуатує теплову мережу необхідно вжити невідкладних заходів для виявлення місця витоку і усунення дефектів.

Як зазначалося вище та підтверджується поясненнями сторін в ТК 813/10-4 прибування гарячого теплоносія з утворенням пару було виявлено 24.08.2013, і 25.08.2013 були розпочаті роботи по ліквідації аварійної ситуації.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України, унормовано, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, що кореспондується з положеннями ст. 226 ГК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів погожується із висновком місцевого суду, що відповідачем були здійснені невідкладні заходи для усунення дефектів витікання (втрати) теплоносія, оскільки доказів які б стверджували протилежне матеріали справи не містять (роботи по ліквідації аварії почалися на наступний день).

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду з вимогами (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про зобов`язання відповідача замовити виготовлення проекту, розробленого спеціалізованою організацією для запобігання подальшого розвитку існуючих та появи нових деформацій і відновлення експлуатаційних властивостей та несучої спроможності конструкцій будинку та, відповідно, просить суд зобов`язати відповідача виконати роботи по проекту.

Натомість, суд апеляційної інстанції зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права (зокрема права на запобігання збиткам та їх відшкодування) шляхом зобов'язання відповідача виконати вказані вище дії в даному випадку, не може призвести до відновлення порушеного права на відшкодування зитків, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права та неможливості відновити порушене право шляхом задоволення позовних вимог, без одночасного порушення цивільних прав відповідача.

Стаття 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а стаття 16 встановлює способи захисту цивільних прав та інтересів. Ними можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В свою чергу, статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Отже, чинним законодавством не передбачає такого способу захисту порушеного права як зобов`язання відповідача замовити виготовлення проекту, розробленого спеціалізованою організацією для запобігання подальшого розвитку існуючих та появи нових деформацій і відновлення експлуатаційних властивостей та несучої спроможності конструкцій будинку, така вимога не може бути предметом спору і самостійно розглядатись в окремій справі, а може бути лише елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

У світлі наведених положень суд вважає, що обраний позивачем спосіб судового захисту за своєю сутністю може опосередковувати лише встановлення відповідного юридичного факту як елемент складової частини предмету доказування при висуванні інших вимог, пов'язаних із виниклою ситуацією.

Неналежність обраного способу судового захисту з огляду на правову позицію Верховного Суду України, згаданій в п.3 Інформаційного листа №01-8/482 від 13.08.2008 Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року", зумовлює відмову у задоволені означених позовних.

Таким чином, господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, викладених в позовній заяві.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всі доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі спростовуються всім вище зазначеним, оскільки вони повністю співпадають із доводами, викладеними в позовній заяві.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», а тому апеляційна скарга Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» не підлягає задоволенню, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/5536/14- без змін.

Матеріали справи № 910/5536/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов