ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.01.2016 Справа № 905/2907/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Дейнегі В.В.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ, м.Київ

до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка

про: стягнення 5445410,62грн. заборгованості, 1534693,02грн. пені, 468588,86грн. штрафу, 127797,84грн. 3% річних та 1716200,43грн. інфляційних

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№2-329 від 24.12.2015р.,

від відповідача: не явився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

12.01.2016р. з 10-35 год. до 10-40 год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка про стягнення 5445410,62грн. заборгованості, 1534693,02грн. пені, 468588,86грн. штрафу, 127797,84грн. 3% річних та 1716200,43грн. інфляційних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н10 від 27.09.2011р. та Додаткові угоди №1, №2, №3 до нього, акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №01-14-/Н10 від 31.01.2014р., №02-14-/Н10 від 28.02.2014р., №03-14-/Н10 від 31.03.2014р., №04-14-/Н10 від 30.04.2014р., №05-14-/Н10 від 31.05.2014р., №06-14-/Н10 від 30.06.2014р., №07-14-/Н10 від 31.07.2014р., №08-14-/Н10 від 31.08.2014р., №09-14-/Н10 від 30.09.2014р., №10-14-/Н10 від 31.10.2014р., №11-14-/Н10 від 30.11.2014р., №12-14-/Н10 від 31.12.2014р., №01-15-/Н10 від 31.01.2015р., №02-15-/Н10 від 28.02.2015р. тощо.

До позову додає розрахунок сум основного боргу, 3% річних, пені, 7% штрафу, інфляційних нарахувань (т.1, а.с.86-104).

Протягом розгляду справи позивач з клопотанням №15078/6 від 27.11.2015р. надав копії: банківських виписок на підтвердження дат здійснення відповідачем оплат за послуги з транспортування газу, надані у січні вересні 2014 року, довіреності відповідача №5440/10/3 від 30.12.2013р. на імя ОСОБА_2, податкових накладних від 31.01.2015р. №143/0/1001, від 28.02.2015р. №629/0/1001, а також інформації про використання природного газу відповідачем за січень 2015 року та лютий 2015 року (т.2, а.с.1-275).

Протягом розгляду справи відповідач надав:

- клопотання №181 від 01.12.2015р. про надіслання копії позову на адресу у м.Маріуполі та про відкладення розгляду справи (т.3, а.с.1-4);

- з клопотанням №184 від 09.12.2015р. копії сертифікатів ТПП України №5528 та №5529 від 09.12.2015р. про форс-мажорні обставини (т.3, а.с.15-21).

Ухвалою суду від 08.12.2015р. за клопотанням позивача б/н від 08.12.2015р. строк розгляду спору був продовжений на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України (т.3, а.с.6, 9-10).

Відповідач будь-яких пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надав, у судові засідання 08.12.2015р. та 12.01.2016р. не явився, хоча про час і місце розгляду справи, а також про вимоги ухвал суду був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать: копії ухвал від 02.11.2015р. та від 08.12.2015р. з Актом б/н від 10.11.2015р. канцелярії суду про відсутність можливості направити вказану кореспонденцію за належністю через призупинення відділеннями поштового звязку приймання та пересилання поштових відправлень до м.Макіївка; роздруківки повідомлень від 10.11.2015р. та від 18.12.2015р. в мережі Інтернет про час і місце судових засідань зі сторінки господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі Судова влада України (т.1, а.с.111-113; т.3, а.с.12-14).

Враховуючи правові позиції Вищого господарського суду України, викладені в п.3.9.2, п.3.12 Постанови Пленуму №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався правом надати відзив на позов та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки свого повноважного представника в судові засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши документи, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, керуючись законом суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2011р. між Дочірньою компанією УКРТРАНСГАЗ Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Газотранспортне підприємство, позивач) та Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз (Замовник, відповідач) був укладений Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н10 (далі Договір, т.1, а.с.56-62).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

Відповідно до п.1.2. Загальних положень Статуту позивача, зареєстрованого 27.12.2012р., Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обовязків Дочірньої компанії УКРТРАНСГАЗ Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (т.1, а.с.22).

17.01.2013р. Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ та Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз уклали Додаткову угоду №1 до Договору (т.1, а.с.63-69), пунктом 1 якої замінили в тексті Договору слова «Дочірня компанія УКРТРАНСГАЗ Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на «Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ» та пунктом 3 виклали Договір в редакції, згідно з якою:

Газотранспортне підприємство зобовязалось надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Замовник зобовязався вносити плату за надані послуги у розмірі, у строки та в порядку, передбаченими умовами Договору (п.1.1. Договору).

Згідно з абз.2 п.1.2. Договору газ Замовника, транспортування якого за цим Договором здійснює Газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення.

Послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг). Якщо Замовник безпосередньо підключений до магістрального трубопроводу Газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС (п.3.1. Договору). Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства (п.3.2.). Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобовязується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства (п.3.3. Договору).

Відповідно до п.3.4., п.5.4. Договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством; вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

За умовами п.5.1. Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу та податку на додану вартість (п.5.3. Договору).

Згідно з п.5.5. Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Змовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Газотранспортне підприємство і Замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за Договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством (п.7.1. Договору).

Відповідно до п.7.3. Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011р. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги до повного виконання Замовником своїх зобовязань за цим Договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1. Договору).

Відомості про наявність заяв будь-якої зі сторін про припинення дії Договору або про перегляд його умов у матеріалах справи відсутні.

Згідно з п.5 Додаткової угоди №1 вона набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та скріплення підписів печатками Сторін, умови Додаткової угоди застосовуються до відносин Сторін, які виникли до її укладення з 01.01.2013р.

Додатковими угодами №2 від 17.03.2014р. та №3 від 05.11.2014р. сторони викладали в новій редакції реквізити Газотранспортного підприємства в розділі 12 Договору (т.1, а.с.70, 71).

Додаткові угоди №1 від 17.01.2013р., №2 від 17.03.2014р. та №3 від 05.11.2014р. до Договору підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.

Акти за січень грудень 2014 року підписані без зауважень обома сторонами і скріплені печатками Газотранспортного підприємства та Замовника (т.1, а.с.72-83; т.3, а.с.8 зворотній бік). Як стверджує позивач, акти за січень та лютий 2015 року не підписані Замовником через відсутність поштового, у тому числі курєрського сполучення з останнім (т.1, а.с.4, 84-85).

При цьому з актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (т.1, а.с.72-83; т.3, а.с.8 зворотній бік), а також підписаних та скріплених печаткою відповідача інформацій про використання природного газу ПрАТ Макіївкагаз за січень та лютий 2015 року (т.2, а.с.266-270, 265), податкових накладних №143/1001 від 31.01.2015р. та №629/1001 від 28.02.2015р. (т.2, а.с.270-273) вбачається, що відповідач на підставі Договору отримав від позивача у січні 2014 року лютому 2015 року послуги загальною вартістю 9368740,97грн. з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 99875823куб.м.

Отже, позивач свої зобовязання за Договором у січні 2014року лютому 2015 року виконав належним чином, і зазначене не спростоване відповідачем належними та допустимими доказами протягом розгляду даної справи.

З наданих позивачем банківських виписок та розрахунку позовних вимог (т.1, а.с.86-94; т.2, а.с.4-264) вбачається, що Замовником було оплачено отримані послуги в сумі 3923330,35грн. (повністю, але з простроченням, погашена заборгованість за січень серпень 2014 року і частково, в сумі 20352,59грн. за вересень 2014 року), і залишок несплачених за Договором коштів станом на день подачі позову склав 5445410,62грн., з яких за послуги, надані у вересні 2014 року 249363,39грн.; у жовтні 2014 року 703600,78грн.; у листопаді 2014 року 901499,98грн.; у грудні 2014 року 1189277,46грн.; у січні 2015 року 1347662,51грн.; у лютому 2015 року 1054006,50грн.

Протягом розгляду даної справи відповідач оплат не здійснював, сума основного боргу на момент розгляду справи не змінилась, і іншого відповідачем не доведено.

Таким чином, відповідач свого обовязку з повної та своєчасної оплати отриманих у січні 2014 року лютому 2015 року послуг у встановлені Договором терміни не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України щодо обовязковості виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобовязанні.

З наведеного та умов абз.2 п.3.3., п.5.1., п.5.3. Договору суд робить висновок, що позовна вимога про стягнення 5445410,62грн. боргу за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у вересні 2014 року лютому 2015 року є обґрунтованою, доведеною та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за п.5.5 Договору зобовязань, позивач просить суд на підставі п.7.3. Договору стягнути з відповідача 1534693,02грн. пені за порушення строків оплати наданих послуг.

Суд зазначає, що вимоги про стягнення пені за період 21.02.2014р. 26.10.2014р. заявлені позивачем за межами встановленого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України строку спеціальної позовної давності (т.1, а.с.109, 110), проте про застосування позовної давності відповідачем до винесення судом рішення у даній справі заявлено не було. Отже, суд розглядає вимоги про стягнення пені у заявленому обсязі на підставі приписів ч.ч.2, 3 ст.267 ЦК України.

Для нарахування пені позивач застосовує подвійну облікову ставку НБУ, що не суперечить приписам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Позивач не надав суду витребувані ухвалою від 08.12.2015р. (т.3, а.с.9-10) банківські виписки, з огляду на що під час встановлення факту здійснення відповідачем оплат від 02.09.2014р. на суму 89,90грн., від 23.09.2014р. на суму 4772,90грн. та від 30.10.2014р. на суму 3099,23грн. за надані у травні та червні 2014 року послуги з транспортування газу суд виходить з відомостей про дати та суми погашення заборгованості, вказаних позивачем у розрахунку позовних вимог (т.1, а.с.95-100), оскільки іншого відповідачем не доведено.

Перевіривши розрахунок пені (т.1, а.с.95-100), суд встановив, що її нарахування здійснене позивачем відповідно до умов Договору та приписів ч.6 ст.232 ГК України, але містить арифметичні помилки.

З огляду на викладене та приписи ст.6, ч.ч.1, 3 ст.549, ст.627 ЦК України, ст.ст.216-218 ГК України стягненню на користь позивача підлягає пеня у сумі 1534692,98грн., нарахована за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань з оплати послуг, наданих:

- у січні 2014 року в сумі 4132,11грн. за період 21.02.2014р. 24.03.2014р.;

- у лютому 2014 року в сумі 7723,49грн. за період 21.03.2014р. 27.04.2014р.;

- у березні 2014 року в сумі 8125,13грн. за період 21.04.2014р. 25.05.2014р.;

- у квітні 2014 року в сумі 3841,41грн. за період 21.05.2014р. 02.07.2014р.;

- у травні 2014 року в сумі 12875,70грн. за період 21.06.2014р. 29.10.2014р.;

- у червні 2014 року в сумі 18832,20грн. за період 21.07.2014р. 19.01.2015р.;

- у липні 2014 року в сумі 20461,85грн. за період 21.08.2014р. 09.02.2015р.;

- у серпні 2014 року в сумі 16478,57грн. за період 21.09.2014р. 09.03.2015р.;

- у вересні 2014 року в сумі 49172,58грн. за період 21.10.2014р. 20.04.2015р.;

- у жовтні 2014 року в сумі 150908,90грн. за період 21.11.2014р. 20.05.2015р.;

- у листопаді 2014 року в сумі 218478,27грн. за період 21.12.2014р. 20.06.2015р.;

- у грудні 2014 року в сумі 318505,40грн. за період 21.01.2015р. 20.07.2015р.;

- у січні 2015 року в сумі 391374,45грн. за період 21.02.2015р. 20.08.2015р.;

- у лютому 2015 року в сумі 313782,92грн. за період 21.03.2015р. 20.09.2015р.

Посилаючись на приписи ч.2 ст.231 ГК України і те, що ПАТ УКРТРАНСГАЗ належить до підприємств державного сектору економіки, позивач просить суд стягнути з відповідача 468588,86грн. штрафу (7%) за прострочення понад 30 днів зобовязання з оплати наданих послуг.

За змістом положень ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушене господарське зобовязання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення повязане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачене законом або договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанови від 04.02.2014р. у справі №903/610/13, від 06.12.2010р. у справі №3-4гс10, від 20.12.2010р. у справі №3-41гс10, від 28.02.2011р. у справі №3-11гс11) застосування до боржника, який порушив господарське зобовязання, санкції у вигляді передбаченого абз.3 ч.2 ст.231 ГК України штрафу можливе за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобовязання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущене прострочення виконання негрошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Грошовим зобовязанням є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів.

Враховуючи, що зобовязання відповідача за Договором є грошовим і не регулюється приписами абз.3 ч.2 ст.231 ГК України, суд відмовляє у стягненні 468588,86грн. штрафу (7%), не передбаченого умовами Договору і нарахованого позивачем на підставі приписів абз.3 ч.2 ст.231 ГК України.

На підставі приписів ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 1716200,43грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 127797,84грн.

Судом перевірено розрахунки вказаних сум та встановлено:

1) розрахунок 3% річних (а.с.95-100) містить арифметичні помилки. З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягає сума 3% річних у розмірі 127797,76грн., нарахованих на заборгованість з оплати послуг, наданих:

- у січні 2014 року в сумі 956,18грн. за період 21.02.2014р. 24.03.2014р.;

- у лютому 2014 року в сумі 1652,81грн. за період 21.03.2014р. 27.04.2014р.;

- у березні 2014 року в сумі 1286,43грн. за період 21.04.2014р. 25.05.2014р.;

- у квітні 2014 року в сумі 608,20грн. за період 21.05.2014р. 02.07.2014р.;

- у травні 2014 року в сумі 1659,89грн. за період 21.06.2014р. 29.10.2014р.;

- у червні 2014 року в сумі 2217,62грн. за період 21.07.2014р. 19.01.2015р.;

- у липні 2014 року в сумі 2323,40грн. за період 21.08.2014р. 09.02.2015р.;

- у серпні 2014 року в сумі 1768,61грн. за період 21.09.2014р. 09.03.2015р.;

- у вересні 2014 року в сумі 7433,25грн. за період 21.10.2014р. 06.10.2015р.;

- у жовтні 2014 року в сумі 18505,66грн. за період 21.11.2014р. 06.10.2015р.;

- у листопаді 2014 року в сумі 21487,81грн. за період 21.12.2014р. 06.10.2015р.;

- у грудні 2014 року в сумі 25316,95грн. за період 21.01.2015р. 06.10.2015р.;

- у січні 2015 року в сумі 25254,82грн. за період 21.02.2015р. 06.10.2015р.;

- у лютому 2015 року в сумі 17326,13грн. за період 21.03.2015р. 06.10.2015р.

2) Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.102-104), суд дійшов висновку, що він також містить арифметичні помилки. З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягають інфляційні у загальній сумі 1715631,53грн., нараховані на заборгованість з оплати послуг:

- за квітень 2014 року в сумі 629,70грн. за період червень 2014 року;

- за травень 2014 року в сумі 5484,86грн. за період липень вересень 2014 року;

- за червень 2014 року в сумі 15100,39грн. за період серпень грудень 2014 року;

- за липень 2014 року в сумі 11228,76грн. за період листопад 2014 року січень 2015 року;

- за серпень 2014 року в сумі 12713,24грн. за період листопад 2014 року лютий 2015 року;

- за вересень 2014 року в сумі 99734,18грн. за період листопад 2014 року серпень 2015 року;

- за жовтень 2014 року в сумі 297623,13грн. за період грудень 2014 року серпень 2015 року;

- за листопад 2014 року в сумі 344244,14грн. за період січень серпень 2015 року;

- за грудень 2014 року в сумі 404354,34грн. за період лютий серпень 2015 року;

- за січень 2015 року в сумі 367705,21грн. за період березень серпень 2015 року;

- за лютий 2015 року в сумі 156813,58грн. за період квітень серпень 2015 року.

Щодо наданих відповідачем з клопотанням №184 від 09.12.2015р. копій сертифікатів ТПП України №5528 та №5529 від 09.12.2015р. про настання з 06.08.2014р. для Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз форс-мажорних обставин за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н10 від 27.09.2011р., які тривають станом на дату видачі сертифікатів (09.12.2015р.) (т.3, а.с.15-18) суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розділом 9 Договору сторони передбачили, що вони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків щодо Договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміються, серед іншого, військові дії. Строк виконання зобовязання відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобовязані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом 14-ти днів з дати їх виникнення надати підтвердні документи відповідно до законодавства.

Суд не приймає до уваги докази настання у відповідача обставин форс-мажору, оскільки на порушення умов п.9.3. Договору доказів повідомлення будь-коли протягом всього періоду дії форс-мажорних обставин позивача про їх настання відповідачем до матеріалів справи не надано.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.6, 258, 267, 525, 526, 530, 549, 625, 627 Цивільного кодексу України; ст.ст.193, 216-218, 230, 231, 232 Господарського кодексу України; Закону України №543-96ВР від 22.11.1996р. «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія УКРТРАНСГАЗ, м.Київ до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка про стягнення 5445410,62грн. заборгованості, 1534693,02грн. пені, 468588,86грн. штрафу, 127797,84грн. 3% річних та 1716200,43грн. інфляційних задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз (86125, Донецька область, м.Макіївка, вул.Артема, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1; ЄДРПОУ 30019,62грн. основного боргу, 1534692,98грн. пені, 1715631,53грн. інфляційних втрат, 127797,76грн. 3% річних, 132351,15грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 12.01.2016р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2016р.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 примірники:

1 до справи, 2 сторонам