ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.01.2016 Справа № 911/4605/15

позовом: Селянського (фермерського) господарства «Віталія», с. Чернеча Слобода, Буринський район, Сумська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Малка Транс», м. Сквира, Київська область

про стягнення 1 257 794 грн. 52 коп.

Суддя Б.І. Лиховид

За участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 5 від 20.07.2015)

від відповідача: не прибув

у судовому засіданні брала участь секретар с/з ОСОБА_2

Суть спору: ухвалою господарського суду Київської області від 25.11.2015 матеріали справи № 911/4605/15 було передано за підсудністю до господарського суду Сумської області.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.12.2015 розгляд справи призначено у судове засідання.

Відповідно до матеріалів справи та вимог позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за неналежне виконання умов укладеного між сторонами договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 2-14 від 02.01.2014 у розмірі 769 712 грн. 14 коп., пеню у розмірі 182 085 грн. 13 коп., інфляційні збитки у розмірі 293 920 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 12 077 грн. 23 коп., а також витрати по оплаті судового збору.

Представник позивача у дане судове засідання подала заяву № 93 від 20.01.2016, в якій уточнює відповідача, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Малка-Транс» в особі філії «Конотопський молзавод», оскільки договір № 2-14 від 02.01.2014 було укладено з боку відповідача директором філії «Конотопський молзавод» - ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Малка-Транс» та положення про філію. Також представник позивача зазначала, що приймання продукції та часткова оплата за неї здійснювалась саме філією «Конотопський молзавод» ТОВ «Малка-Транс». Тому у вказаній заяві позивач просить суд стягнути з ТОВ «Малка-Транс» в особі філії «Конотопський молзавод» на свою користь суму боргу за неналежне виконання умов договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 2-14 від 02.01.2014 у розмірі 769 712 грн. 14 коп., пеню у розмірі 182 085 грн. 13 коп., інфляційні збитки у розмірі 293 920 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 12 077 грн. 23 коп., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 18 866 грн. 92 коп. Вказана заява прийнята судом до розгляду з уточненням відповідача, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Малка-Транс» в особі філії «Конотопський молзавод».

Також представником позивача подано суду копію положення про філію «Конотопський молзавод», копію довіреності від 31.12.2014 ТОВ «Малка-Транс», якою директора філії «Конотопський молзавод» уповноважено представляти інтереси головного підприємства в судах всіх ланок та інстанцій, копію дозволу № 31/12 від 31.12.2013, наданого директору філії «Конотопський молзавод» ОСОБА_3 на підписання у 2014 му році господарських договорів (угод) на закупівлю сільськогосподарської сировини без обмеження суми таких договорів. Вказані документи оглянуті судом та долучаються до матеріалів справи. Враховуючи подані представником позивача докази на підтвердження права філії «Конотопський молзавод» представляти в суді інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Малка-Транс», а також, зважаючи, що договір № 2-14 від 02.01.2014 укладався позивачем саме з філією «Конотопський молзавод», суд вважає за доцільне уточнити відповідача у справі, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Малка-Транс» в особі філії «Конотопський молзавод».

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення відповідачу судових ухвал про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів для вирішення спору по суті, а також те, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, причини неявки суду не повідомив, у дане судове засідання клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявними в ній матеріалами за відсутності повноважного представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив:

Між Селянським (фермерським) господарством «Віталія» (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Малка Транс» в особі філії «Конотопський молзавод» (відповідач, покупець) 02.01.2014р. був укладений договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 2-14, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим договором, передати у власність відповідачу сільськогосподарську продукцію (сировину - молоко коров'яче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ № 3662-97 (товар), а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити такий товар.

Згідно п. 2.1 договору, оплату за товар відповідач проводить по договірним цінам, що визначаються сторонами у відповідному протоколі погодження ціни, який є невід'ємною частиною договору; ціна на товар може змінюватись 2 (два) рази на місяць.

Відповідно до пункту 2.5 договору, розрахунки за даним договором здійснюються шляхом безготівкового розрахунку безпосередньо між сторонами.

Згідно з пунктом 3.1.4 договору, при передачі товару відповідачеві позивач зобов'язаний правильно оформити усі супровідні документи та видати їх у день передачі товару, а саме товарно-транспортну накладну, в якій також зазначаються висновки щодо показників лабораторного аналізу, а також податкову накладну (надається щомісячно, до п'ятого числа місяця наступного за звітним) (пункт 3.1.4.1 договору).

Пунктом 3.1.5 договору сторони узгодили, що вони повинні щомісяця проводити звірку по розрахунках за поставлений товар.

У пункті 3.2.1 договору зафіксовано обов`язок відповідача оплати товар в порядку та на умовах, визначеним цим договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір від 02.01.2014 підписаний головою господарства позивача та директором філії відповідача, скріплений печатками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628 та 639 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання відповідно до договору від 02.01.2014 виконав, що підтверджується матеріалами справи. Факт поставки товару відповідачу підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи спеціалізованими товарно-транспортними накладними на перевезення молочної сировини за листопад грудень 2014 року, податковою накладною № 24/2 від 31 грудня 2014 року, приймальними квитанціями за період з 01 січня 2014 по 31 грудня 2014 року, актами звіряння взаєморозрахунків № 17 станом на 06 січня 2015, № 244 від 28.10.2015.

Відповідач свої зобовязання за договором від 02.01.2014 виконав лише частково, тому його заборгованість перед позивачем по сплаті за поставлений товар склала 769 712 грн. 14 коп.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Оскільки відповідач розрахунки з позивачем за поставлений товар повністю не провів, позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

На день розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем склала 769 712 грн. 14 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання зобов`язань міститься в статті 526 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач порушив вимоги вищевказаних норм та умови укладеного між сторонами договору від 02.01.2014, а саме допустив прострочення виконання грошового зобовязання.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, з урахуванням всіх обставин справи, подав суду достатньо доказів, які обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача пені у розмірі 182 085 грн. 13 коп.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату або несплату одержаного товару у вигляді стягнення пені передбачена п. 4.2 договору від 02.01.2014, згідно якого за несвоєчасне, понад встановлений даним договором строк, проведення розрахунків за прийнятий товар, позивач вправі вимагати від відповідача сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного кодексу України.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по договору від 02.01.2014, позивач просить стягнути з відповідача 12 077 грн. 23 коп. 3% річних та 293 920 грн. 02 коп. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються витрати по сплаті судового збору у розмірі 18 866 грн. 92 коп.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малка Транс» в особі філії «Конотопський молзавод» (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. М. Немолота, буд. 4, код 33555621) на користь Селянського (фермерського) господарства «Віталія» (41740, Сумська область, Буринський район, с. Чернеча Слобода, вул. Набережна, буд. 26, код 24001955) 769 712 грн. 14 коп. основного боргу, 182 085 грн. 12 коп. пені, 12 077 грн. 23 коп. 3% річних, 293 920 грн. 02 коп. інфляційних втрат, 18 866 грн. 92 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.01.2016

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД