ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 рокуСправа № 912/4450/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №912/4450/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус - 2015", Донецька область, м. Маріуполь

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ділант", м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - товариства з обмеженою відповідальністю "Фадж", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні первісного позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудфонд", м. Донецьк

про розірвання договору суборенди нежитлового приміщення

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ділант", м. Кіровоград

до товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус - 2015", Донецька область, м. Маріуполь

про зобов"язання вчиняти певні дії

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом - участі не брали;

від відповідача за первісним позовом - участі не брали;

від третьої особи (ТОВ "Фадж") - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 01.07.15;

від третьої особи (ТОВ "Спецбудфонд") - участі не брали.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Таурус-2015" (далі по тексту - ТОВ) звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про розірвання договору суборенди нежитлового приміщення № 10/18/15 від 18.10.2015 р., укладений між ТОВ "Таурус-2015" та товариством з обмеженою відповідальністю "Ділант" (далі по тексту - ТОВ).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач, посилаючись на приписи статей 815, 817, 820, 825, 826 Цивільного кодексу України та пункт 7.2 договору суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015, та пропозицію іншого підприємства на укладання договору суборенди за більш високою орендною платою, просить суд розірвати договір суборенди нежитлового приміщення № 10/18/15 від 18.10.2015.

Ухвалою господарського суду від 19.11.2015 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду і порушив провадження у справі.

27.11.2015 року до господарського суду надійшов зустрічний позов ТОВ "Ділант" до ТОВ "Таурус-2015", в якому заявник просить зобов"язати ТОВ "Таурус-2015" передати за актом приймання передачі нежитлове приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул. Будівельників, буд. 125, загальною площею 6107,79 кв. м на користь ТОВ "Ділант" (25002, м. Кіровоград, вул. Ельворті, буд. 7, офіс 205) відповідно до умов договору суборенди нежитлового приміщення № 10/18/15 від 18.10.2015 р. (т. 1, а.с. 22-38).

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ "Ділант", посилаючись на приписи статей 530, 638, 762, 766, 795 Цивільного кодексу України та пункти 3.1, 4.5 договору суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015 зазначає про чинність договору суборенди та вчинення ним юридично значимих дій щодо виконання умов договору, а саме сплату орендного платежу за перший місяць суборенди у розмірі 200 000,00 грн., яка повинна була сплачена Суборендарем на протязі десяти днів з моменту підписання договору суборенди.

Ухвалою господарського суду від 30.11.2015 прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "Ділант" для спільного розгляду з первісним позовом.

Крім того, при зверненні з зустрічним позовом ТОВ "Ділант" заявлено клопотання в порядку статті 66 Господарського процесуального кодексу України про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Таурус-2015" передавати будь-кому в будь-який спосіб нежитлове приміщення за адресою: м. Маріуполь, просп. Будівельників, буд. 125, загальною площею 6107,79 кв.м. на користь чи на вимогу третіх осіб (т. 1, а.с. 41-42).

Ухвалою господарського суду від 30.11.2015 року заяву ТОВ "Ділант" про вжиття заходів щодо забезпечення позову задоволено.

18.12.2015 ТОВ "Фадж" подано заяву про залучення Товариства в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ "Таурус-2015", а також заяву про передачу матеріалів зустрічного позову до господарського суду Донецької області (т. 1, а.с. 56-57, 74).

05.01.2015 ТОВ "Таурус-2015" подано клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи підпису директора ТОВ "Ділант" на договорі суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015 (т. 1, а.с. 80).

Ухвалою господарського суду від 05.01.2016 продовжено строк вирішення спору на 15 днів, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом ТОВ "Таурус-2015" залучено власника нежитлового приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул. Будівельників, буд. 125 ТОВ "Фадж", розгляд справи відкладено до 21.01.2016 р. 14 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду від 11.01.2016 р. скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 30.11.2015 року по справі № 912/4450/15, скасувавши заборону ТОВ "Таурус-2015" передавати будь-кому в будь-який спосіб нежитлове приміщення за адресою: м. Маріуполь, просп. Будівельників, буд. 125, загальною площею 6107,79 кв.м. на користь чи на вимогу третіх осіб (т. 1, а.с. 101-102).

21.01.2016 до суду подано письмово викладену правову позицію ТОВ "Фадж" по суті спорів за первісним та зустрічним позовами, за змістом якої третя особа, посилаючись на статтю 774 Цивільного кодексу України, зазначає, що строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. За відсутності у справі основного договору (або цілого ланцюга договорів аж до основного договору) третя особа стверджує, що у задоволенні обох позовів слід відмовити за недоведеністю строку дії договору суборенди від 18.10.2015 та факту його чинності (т. 1, а.с. 136).

Крім цього, ТОВ "Фадж" заперечив відповідність усіх поданих сторонами документів, в тому числі договору суборенди від 18.10.2016 їх оригіналам, у зв"язку з чим просив не приймати до уваги докази у копіях без надання оригіналів.

В разі надання основного договору та оригіналів усіх документів ТОВ "Фадж" повідомив про обов"язково надання суду додаткових пояснень по справі.

21.01.2016 ТОВ "Фадж" в судовому засіданні подав заяву про зупинення провадження у справі до розгляду справи №905/2574/15 про визнання недійсним договору суборенди від 08.04.2015 (т. 1, а.с. 139).

21.01.2016 ТОВ "Фадж" подав до суду повідомлення про недоплату ТОВ "Ділант" судового збору за зустрічним позовом (т. 1, а.с. 138).

21.01.2016 ТОВ "Таурус-2015" подав відзив на зустрічний позов в якому посилаючись на приписи статті 651 Цивільного кодексу України, статті 188, 291 Господарського кодексу України наполягав на розірванні договору суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015, укладеного між ТОВ "Таурус-2015" та ТОВ "Ділант" (т. 1, а.с. 140).

В додаткових поясненнях по справі (вх. № 1519/16 від 21.01.2016) ТОВ "Таурус-2015" зазначив, що на рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду України від 09.11.2015 по справі №905/443/15 подана касаційна скарга до Вищого господарського суду. Також повідомив, що відповідно до договору суборенди від 08.04.2015 ТОВ "Таурус-2015" є суборендарем нежитлового приміщення, що розташоване у супермаркеті "Обжора" за адресою м. Маріуполь , проспект Будівельників, 125. Договір суборенди є дійсним до теперішнього часу, у судовому порядку не визнаний недійсним та укладений на строк до 31.12.2017 з ТОВ "Спецбудфонд". На даний час в господарському суді Донецької області розглядається справа №905/2574/15 про визнання недійсним договору суборенди від 08.04.2015, який був підставою для укладення договору суборенди від 18.10.2015 за №10/18/15 (т. 1, а.с. 141).

21.01.2016 до суду надано пояснення ТОВ "Ділант", в якому останній зазначає про безпідставність заяви ТОВ "Фадж" про передачу матеріалів зустрічного позову за підсудністю до господарського суду Донецької області (т. 1, а.с. 149-150).

Ухвалою господарського суду від 21.01.2016 року відмовлено ТОВ "Фадж" у задоволенні заяви про передачу матеріалів зустрічного позову за підсудністю до господарського суду Донецької області від 14.12.2015 р.; відмовлено ТОВ "Фадж" у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі від 21.01.2016 р.; відмовлено ТОВ "Таурус-2015" у задоволенні клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи від 28.12.2015 р.; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні первісного позивача - ТОВ "Спецбудфонд"; розгляд справи відкладено до 29.01.2016 р. 14 год. 30 хв.

25.01.2016 до суду подано пояснення ТОВ "Фадж" у зв"язку з наданням ТОВ "Таурус-2015" договору суборенди від 08.04.2015 (т. 2, а.с. 1-5).

В даному поясненні зазначено, що за результатами аукціону з продажу майна підприємства - банкрута ТОВ "Восход" на підставі Свідоцтва про право власності від 24.04.2015 ТОВ "Фадж" набув право власності на будівлю за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125. ТОВ "Фадж" не змогло вступити у володіння своєю власністю через незаконну протидію ТОВ "Таурус-2015".

Рішенням господарського суду Донецької області по справі №905/443/15 від 26.08.2015 задоволено позов ТОВ "Фадж" до ТОВ "Таурус-2015", витребувано з незаконного володіння ТОВ "Таурус-2015" частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125 та належить ТОВ "Фадж" на праві власності та зобов"язано ТОВ "Таурус-2015" звільнити частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125.

На даний час дане рішення не виконано.

ТОВ "Фадж" стверджує, що організований ТОВ "Таурус-2015" та ТОВ "Ділант" судовий процес у даній справі направлений на блокування виконання рішення у справі №905/443/15. Зокрема, шляхом введення в оману судді, умисно не повідомивши суду про факт перебування майна у власності ТОВ "Фадж" та про наявність рішення у справі №905/443/15 подали заяву про застосування заходів до забезпечення позову, яка була задоволена судом, що фактично заблокувало виконання рішення про витребування майна у ТОВ "Таурус-2015" на користь ТОВ "Фадж".

Другим обраним шляхом для блокування рішення у справі №905/443/15 ТОВ "Фадж" вважає задоволення необґрунтованого зустрічного позову про зобов"язання передати приміщення на користь ТОВ "Ділант", адже наявність подібного рішення буде суперечити рішенню у справі №905/443/15.

Враховуючи викладені обставини та факт введення суду в оману, ТОВ "Фадж" звертає увагу суду на наявність підстав для винесення окремої ухвали відносно ТОВ "Таурус-2015" та ТОВ "Ділант".

ТОВ "Фадж" зазначає, що договір суборенди від 08.04.2015, укладений між ТОВ "Спецбудфонд" та ТОВ "Таурус-2015" не є основним договором, позов про визнання недійсним договору суборенди від 08.04.2015 розглядається господарським судом Донецької області у межах справи №905/2574/15.

В ході розгляду зазначеної справи ТОВ "Таурус-2015" подало до господарського суду Донецької області завірену ксерокопію договору оренди від 04.01.2013, що укладений між ТОВ "Восход" та ТОВ "Спецбудфонд", за яким останній набув в оренду нерухоме майно, у тому числі будівлю за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125, яка на час укладання договору оренди від 04.01.2013 перебувала в іпотеці ПАТ "Промінветбанк" згідно договору іпотеки №20-1337/3-1 від 22.12.2009. В подальшому, права вимоги іпотекодержателя було відступлено на користь ТОВ "Авіс Фінанс".

Відомостей про надання іпотекодержателем ПАТ "Промінвестбанк" або ТОВ "Авіс Фінанс" згоди ТОВ "Восход" на укладення договору оренди від 04.01.2013 відсутні.

ТОВ "Фадж" вважає, що у межах справи №905/2574/15 щодо визнання недійсним договору суборенди від 08.04.2015 не виключається можливість визнання недійсним договору оренди від 04.01.2013 в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Посилаючись на приписи частини 1 статті 770, статті 774 Цивільного кодексу України, пункт 11.1 договору оренди від 04.01.2013, лист ТОВ "Фадж" від 18.12.2015 адресований ТОВ "Спецбудфонд", третя особа наполягає, що договір оренди від 04.01.2013 є припиненим з 01.01.2016, а отже і договір суборенди від 08.04.2015 є припиненим, оскільки строк піднайму не може перевищувати строк договору найму.

Окрім цього, ТОВ "Фадж" звертає увагу суду, що предметом суборенди за приписами пункту 1.1 договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 та додатку №1 до договору є нежитлове приміщення площею 6 107,79 кв.м., проте загальна площа будівлі по пр. Будівельників, 125 міста Маріуполя складає 10 586,6 кв.м., в зв"язку з чим неможливо встановити, які саме приміщення передано в суборенду ТОВ "Ділант", на якому поверсі вони знаходяться, з яких приміщень складаються, тобто у вказаному договорі фактично неможливо ідентифікувати предмет договору, що свідчить про його неукладеність та відсутність предмету спору, як за первісним, так і за зустрічним позовом.

ТОВ "Фадж" констатує, що згідно додаткової угоди від 31.01.2013 та додатку №1 до договору оренди від 04.01.2013 в оренду передані приміщення по пр. Будівельників, 125 міста Маріуполя площею 3 143,31 кв.м. За договором суборенди від 08.04.2015 в суборенду передані приміщення площею 3 143,31 кв.м., проте за договором суборенди від 18.10.2015 в наступну суборенду передано приміщення площею 6 107,79 кв.м., отже площа переданих в найом приміщень за договором від 08.04.2015 та від 04.01.2013 без згоди на це власника будівлі. Крім того, у договорі суборенди від 08.04.2015 відсутні повноваження ТОВ "Таурус-2015" на передачу предмета оренди в подальшу суборенду, що суперечить приписам частини 1 статті 774 Цивільного кодексу України та, за твердженням ТОВ "Фадж", є підставою для визнання судом договору недійсним в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

ТОВ "Фадж" не вважає допустимим доказом у справі фотокопію, що знята з ксерокопії договору оренди від 04.01.2013, у зв"язку з чим вважає недоведеним строк дії договору суборенди від 18.10.2015 та факт його чинності.

ТОВ "Фадж" акцентує увагу суду, що задоволення зустрічного позову ТОВ "Ділант" в будь-якому разі є неможливим, оскільки суперечитиме принципу правової визначеності та його складовій - принципу остаточності судового рішення. У справі №905/443/15 встановлені преюдиціальні факти, що спірне майно на праві власності належить ТОВ "Фадж" і підлягає передачі з боку ТОВ "Таурус - 2015" саме ТОВ "Фадж".

Прийняття нового іншого рішення суду про передачу цього ж майна не на користь ТОВ "Фадж", а на користь ТОВ "Ділант", вважає третя особа, грубо суперечитиме принципу правової визначеності, та зведення до заміни одного рішення іншим. Отже, зустрічний позов ТОВ "Ділант" не може бути задоволений за жодних обставин за наявності вже існуючого рішення господарського суду Донецької області по справі №905/443/15 від 26.08.2015.

В свою чергу ТОВ "Ділант" не позбавлено можливості переглянути за нововиявленими обставинами рішення у справі №905/443/15, і лише в разі скасування цього рішення, теоретично може бути задоволений позов ТОВ "Ділант" про витребування майна у ТОВ "Таурус-2015".

ТОВ "Фадж", посилаючись на приписи пункту 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" наполягає, що ТОВ "Ділант" зобов"язано сплати судовий збір за зустрічним позовом про зобов"язання ТОВ "Таурус-2015" передати за актом приймання передачі нежитлового приміщення за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125, загальною площею 6 107,79 кв. м на користь ТОВ "Ділант" відповідно до умов договору суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015 за ставкою судового збору, як вимоги майнового характеру.

Посилаючись на статті 203, 215, 760, 764,7 74 Цивільного кодексу України, статті 22, 33-45, 80, 83, 90 Господарського процесуального кодексу України, ТОВ "Фадж" просить суд прийняти заперечення ТОВ "Фадж" проти відповідності копії договору оренди від 04.01.2013 з додатками його оригіналу, у зв"язку з чим не приймати до уваги даний доказ у копії як допустимий; припинити провадження у справі через відсутність предмету спору за первісним та зустрічним позовом; у разі, якщо суд відмовить у задоволенні заяви про припинення провадження у справі: - відмовити у задоволенні первісного та зустрічного позовів за недоведеністю чинності дії договору суборенди від 18.10.2015 та у зв"язку із недопустимістю порушувати принцип правової визначеності, - в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу України визнати недійсним пов"язаний з предметом спору договір суборенди №10/18/15 від 18.10.2015; зобов"язати ТОВ "Ділант" доплатити судовий збір за ставкою майнового характеру; за введення в оману суд, що виразилося в умисному неповідомленні про факт прийняття рішення у справі №905/443/15, що призвело до незаконного вжиття заходів до забезпечення позову, постановити відносно ТОВ "Таурус-2015" та ТОВ "Ділант" окрему ухвалу.

29.01.2016 р. представником ТОВ "Ділант" на виконання вимог ухвали суду від 05.01.2016 р. надано відзив на позовну заяву від 20.01.2016 р., за змістом якого позовні вимоги не визнає (т. 2, а.с. 74-75).

Крім того, заявою (вх. № 282/16 від 29.01.2016 р.) ТОВ "Ділант" просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю "Восход" (83102, Донецька область, м. Донецьк, просп. Ленінський, буд. 11"Б", ), який є Орендодавцем спірного майна за договором оренди з ТОВ "Спецбудфонд", а також просить в зв"язку із хворобою представника ТОВ "Ділант" ОСОБА_2 відкласти розгляд справи та продовжити строк розгляду справи на 15 днів (т. 2, а.с. 72-73).

З приводу неявки представника відповідача за первісним позовом у судове засідання господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У статті 69 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Однак, як зазначено вище, господарський суд має право відкласти розгляд справи лише у межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, суд наголошує, що двомісячний строк вирішення спору з урахуванням продовження терміну вирішення спору за клопотанням ТОВ "Фадж" на 15 днів фактично сплив, а отже у суду відсутня можливість відкладення розгляду спору на іншу дату.

Представник ТОВ "Таурус-2015" участь в судовому засіданні 29.01.2016 р. не приймав, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про наступне судове засідання (т. 1, а.с. 173).

ТОВ "Спецбудфонд" участь в судовому засіданні 29.01.2015 р. не приймав, вимог ухвали суду в частині надання витребуваних доказів не виконав.

Ухвала господарського суду від 21.01.2016 р. фактично не була направлена третій особі, оскільки Укрпошта призупинила приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької області, в тому числі і до м. Донецьк.

Одночасно судом була розміщена інформація про час і місце судового засідання по даній справі на сторінці господарського суду Кіровоградської області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні", що підтверджується роздрукованою сторінкою з мережі Інтернет (т. 1, а.с. 181-182).

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача за первісним позовом, а також третьої особи (ТОВ "Спецбудфонд"), оскільки про місце, час та дату розгляду справи сторони повідомлені належно, проте не скористалися правами передбаченими діючим господарським процесуальним законодавством, а також в матеріалах справи достатньо необхідних господарському суду документів для прийняття обґрунтованого та правомірного рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи (ТОВ "Фадж") в судовому засіданні 29.01.2016 р., дослідивши надані докази та давши їм правову оцінку, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2015 між ТОВ "Таурус-2015", як Орендатором, та ТОВ "Ділант", як Суборендатором укладено договір суборенди №10/18/15.

За умовами даного договору Орендатор передає, а Суборендатор приймає на умовах платної суборенди нежитлове приміщення загальною площею 6 107,79 кв.м. за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125. Розмір орендної плати складає 305 389,00 грн. в місяць.

За приписами підпункту 2.1.1 пункту 2.1 договору Орендатор зобов"язаний передати в користування Суборендатору об"єкт суборенди в строк, передбачений пунктом 3.1 договору.

Об"єкт суборенди вважається переданим з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що об"єкт суборенди передається Суборендатору на протязі трьох днів з моменту підписання договору. Передача об"єкта суборенди оформлюється ОСОБА_2 прийому-передачі, який є невід"мною частиною договору.

Згідно пунктів 4.4, 4.5 договору суборендна плата оплачується Суборендарем передоплатою за кожний наступний місяць, не пізніше п"ятого числа кожного місяця, за який сплачується суборендна плата. Суборендна плата, за перший місяць суборенди складає 200 000,00 грн. і сплачується суборендатором в 10-ти денний строк с моменту підписання договору.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності с 18.10.2015 та діє до 31.12.2017. Дострокове розірвання договору можливе лише за погодженням сторін або за рішення суду.

За змістом 1.4 договору Орендатор гарантує, що об"єкт оренди не продано, не відчужено другим шляхом, в спорі, під арештом, під заставою не знаходиться, не передано в суборенду іншої особі і претензій з боку третіх осіб до нього не має.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Таурус-2015" звернувся з листом до ТОВ "Ділант" з пропозицією розірвати договір суборенди нежитлового приміщення №10/18/15, оскільки до нього, як Орендаря звернулося інше підприємство з пропозицією щодо суборенди об"єкту суборенди, яке запропонувало суборенду плату на 45 000,00 грн. вище, ніж передбачено договором

З листа ТОВ "Ділант" адресованого директору ТОВ "Таурус-2015" вбачається, що ТОВ "Ділант" відмовило у розірванні договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015. Підставою відмови зазначено той факт, що на виконання умов договору, а саме пункту 4.5 ТОВ "Ділант" здійснило оплату за перший місяць оренди у розмірі визначеному договором, а також необхідності даного приміщення для ведення господарської діяльності.

Згідно платіжного доручення №1 від 27.10.2015 ТОВ "Ділант" здійснило перерахунок коштів в розмірі 200 000,00 грн. ТОВ "Таурус-2015" з призначенням платежу "оплата за оренду за жовтень 2015 згідно договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015".

Під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ "Таурус-2015" на підставі договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 передав ТОВ "Ділант" нежитлове приміщення загальною площею 6 107,79 кв. м за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125 в субсуборенду, тоді як отримав в суборенду від ТОВ "Спецбудфонд" на підставі договору суборенди від 08.04.2015 нежитлове приміщення загальною площею 3 143,31 кв. м за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125.

В судовому засіданні 21.01.2016 при дослідженні оригіналів договорів суборенди від 08.04.2015, від 18.10.2015 та додатків до них, на вимогу суду надати пояснення щодо розбіжностей в площі орендованого ТОВ "Таурус-2015" та переданого в суборенду ТОВ "Ділант" нежитлове приміщення загальною площею за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125 представник ТОВ "Таурус-2015" послався на наявні додаткові угоди до договору суборенди від 08.04.2015 про збільшення площі орендованого ТОВ "Таурус-2015" приміщення.

Відповідно до статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вимоги ухвали суду від 21.01.2016 подати суду оригінал та належним чином посвідчені копії додаткових угод до договору суборенди від 08.04.2015, докази наявності у ТОВ "Таурус-2015" права передачі в суборенду ТОВ "Ділант" нежитлової будівлі, що розташована в м. Маріуполь, пр. Будівельників,125, площею 6 107,79 кв. м позивач за первісним позовом не виконав.

ТОВ "Таурус-2015" на вимогу суду не надав також договір оренди за яким ТОВ "Спецбудфонд" отримав в оренду від ТОВ "Восход" нежитлове приміщення за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125.

Вимогу суду надати оригінал та належним чином посвідчену копію такого договору не виконано і третьою особою - ТОВ"Спецбудфонд".

ТОВ "Таурус-2015" також не надав суду доказів дотримання вимог статті 774 Цивільного кодексу України, а саме наявність згоди наймодавців ТОВ "Спецбудфонд", ТОВ "Фадж" на укладання договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 про передачу ТОВ "Ділант" нежитлове приміщення загальною площею 6 107,79 кв. м за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125.

При дослідженні Свідоцтва серії НАК 450268 на право власності ТОВ "Фадж" нежитловою будівлею, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників,125, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об"єкта 23, Технічного паспорту на даний об"єкт судом встановлено, що нежитлова будівля загальною площею 10 586,6 кв.м. складається з основної будівлі літ. А-2; міжповерхової надбудови літ. Ан-1; літ.А1н-1; підвал літ.А/п; майданчик літ.а (супермаркет). При цьому в кожну будівельну споруду за зазначеними літерами входять приміщення з визначеною площею.

За приписами статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно частини 2 статті 9 цього Кодексу Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Частиною 2 статті 759 Кодексу встановлено, що Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зі змісту приписів статті 1, частини 2 статті 9, частини 2 статті 759 Цивільного кодексу України , частини 6 статті 283 Господарського кодексу України випливає, що Цивільним кодексом України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносин, які виникають між суб"єктами господарювання і пов"язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарським кодексом України. Отже, якщо останній не містить таких особливостей , то застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов"язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами частини 1 статті 760 цього Кодексу предметом договору найму може бути річ, яка визнана індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (не споживна річ).

Статтею 761 Кодексу встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладання договору найму.

Згідно статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строк договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов"язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

У пункті 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 зазначено, якщо вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов"язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладання договору, він, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п"ятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК).

З аналізу договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015, додатку №1 до нього та договору суборенди від 08.04.2015, додатку №1 до нього, акту прийому - передачі від 23.04.2015 вбачається, що ТОВ "Таурус-2015" не маючи ні права власності, ні майнового права на нежитлове приміщення загальною площею 6 107,79 кв. м. за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125, в порушення частини 1 статті 761 Цивільного кодексу України уклав договір з ТОВ "Ділант" про передачу в суборенду нежитлове приміщення загальною площею 6 107,79 кв.м.

Факт відсутності права ТОВ "Таурус-2015" на предмет договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 підтверджує також рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2015 по справі №905/443/15, що набрало законної сили.

Крім того, ТОВ "Таурус-2015" не довело суду дотримання вимог частини 1 статті 774 Цивільного кодексу України щодо наявності згоди наймодавця на передачу об"єкту оренди ТОВ "Ділант", оскільки інше договір суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 не передбачав.

На дату укладення даного договору суборенди згоди на подальшу передачу об"єкта оренди в субсуборенду від ТОВ "Спецбудфонд", як "Орендатора" за договором суборенди від 08.04.2015 та від ТОВ "Фадж", як власника об"єкта оренди ТОВ "Таурус-2015" не отримував.

Суд також вважає, що під час укладання договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 сторонами договору не дотримано вимог частини 1 статті 760 Цивільного кодексу України, а саме не визначено індивідуальними ознаками предмет договору оренди, зазначення загальної площі приміщення в розмірі 6 107,79 кв. м при умові, що нежитлова будівля за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125 має загальну площу 10 586,6 кв. м та складається з основної будівлі літ. А-2; міжповерхової надбудови літ. Ан-1; літ.А1н-1; підвал літ.А/п; майданчик літ.а (супермаркет), при цьому в кожну будівельну споруду за зазначеними літерами входять приміщення з визначеною площею, що свідчить про нечітке визначення майна, що передається в оренду.

Дана обставина на стадії укладення договору є підставою вважати такий договір неукладеним, оскільки за змістом статей 759-762 Цивільного кодексу України істотними для даного виду договорів є умови про предмет договору.

В той же час, приймаючи до уваги приписи частини 5 пункту 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", за змістом яких незалежно від форми власності об"єкта оренди господарські суди мають виходи з того, що визнання договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами та факт виконання ТОВ "Ділант" умов договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 (пункт 4.5 договору ), а саме сплату останнім суборендної плати за жовтень 2015 в розмірі 200 000,00 грн. на рахунок ТОВ "Таурус-2015", що підтверджує платіжне доручення №1 від 27.10.2015, господарський суд не може погодитися з твердженням ТОВ "Фадж" щодо відсутності предмету спору в зв"язку з не укладенням сторонами договору суборенди №10/18/15 та вважає порушення сторонами при укладенні договору частини 1 статті 760 Цивільного кодексу України однією з підстав для визнання даного договору недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Кодексу.

Згідно частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи недодержання сторонами в момент вчинення договору суборенди №10/18/15 від 18.10.2015, що пов"язаний з предметом спору, приписів частини 1 статті 761, частини 1 статті 774, частини 1 статті 760 Цивільного кодексу України, господарський суд, керуючись частиною 1 статті 215, частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України визнає недійсним договір суборенди №10/18/15 від 18.10.2015, як такий, що суперечить законодавству.

Визнання недійсним договір суборенди №10/18/15 від 18.10.2015, що укладений між ТОВ "Таурус-2015" та ТОВ "Ділант" є підставою для відмови в задоволенні позову ТОВ "Таурус-2015" про розірвання даного договору та відмови у задоволенні зустрічного позову про зобов"язання ТОВ "Таурус-2015" передати за актом приймання передачі нежитлового приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул. Будівельників, 125, загальною площею 6 107,79 кв.м. на користь ТОВ "Ділант" відповідно до умов договору суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015.

Господарський суд погоджується з позицією ТОВ "Фадж", що задоволення зустрічного позову ТОВ "Ділант" є неможливим і з тих причин, що суперечитиме принципу правової визначеності та його складовій - принципу остаточності судового рішення.

Рішенням господарського суду Донецької області по справі №905/443/15 від 26.08.2015, що набрало законної сили, задоволений в повному обсязі позов ТОВ "Фадж" до ТОВ "Таурус-2015". Витребувано з незаконного володіння ТОВ "Таурус-2015" частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125 та належить ТОВ "Фадж" на праві власності. Зобов"язано ТОВ "Таурус-2015" звільнити займану частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників,125.

Постановлення нового іншого рішення суду про передачу цього ж майна не на користь власника ТОВ "Фадж", а на користь ТОВ "Ділант" суперечитиме принципу правової визначеності та зведеться до заміни одного рішення іншим.

За викладених обставин, господарський суд відмовляє в задоволенні первісного та зустрічного позову.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ТОВ "Фадж" про припинення провадження у справі через відсутність предмету спору за первісним та зустрічним позовом, оскільки договір суборенди №10/18/15 від 18.10.2015 на стадії його виконання не може бути визнаний судом, як неукладений; відсутність в матеріалах справи оригіналу або належним чином посвідченої копії договору оренди від 04.01.2013, укладеного між ТОВ "Восход" та ТОВ "Спецбудфонд", позбавляє можливості суд визначити строк дії даного договору, а отже прийти до висновку про закінчення строку дії основного договору та, як наслідок, договорів суборенди.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ТОВ "Фадж" про зобов"язання ТОВ "Ділант" сплати судовий збір за зустрічним позовом про зобов"язання ТОВ "Таурус-2015" передати за актом приймання передачі нежитлового приміщення за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125, загальною площею 6 107,79 кв. м на користь ТОВ "Ділант" відповідно до умов договору суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015 за ставкою судового збору, як вимоги майнового характеру.

Відповідно до пункту 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 55 ГПК передбачено визнання ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінки. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Зокрема, господарським судам слід враховувати, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов"язаннях (у тому числі в зв"язку з вимогами, заснованими на приписах частини п"ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Предметом зустрічного позову є вимога ТОВ "Ділант" немайнового характеру щодо зобов"язання ТОВ "Таурус-2015" на підставі статей 766, 795 Цивільного кодексу України виконання умов договору суборенди в натурі, а саме передати за актом приймання-передачі нежитлове приміщення відповідно до умов договору суборенди нежитлового приміщення №10/18/15 від 18.10.2015, а не вимога майнового характеру про витребування майна з чужого незаконного володіння, що передбачає стаття 387 Цивільного кодексу України або вимога про усунення перешкод у користуванні майном, що передбачає статті 391 Цивільного кодексу України , як стверджує ТОВ "Фадж".

Господарським судом розглянуто клопотання ТОВ "Ділант", викладене в заяві 29.01.2016, про залучення до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "Восход", який, за твердженням заявника, є Орендодавцем спірного майна за договором оренди з ТОВ "Спецбудфонд".

Відповідно до частини 1 статті 770 у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов"язки наймодавця.

За приписами частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права та обов"язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов"язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Приймаючи до уваги рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.04.2015 про державну реєстрацію права власності ТОВ "Фадж" на нежитлову будівлю за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 125 та предмет спору у даній справі, господарський суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню клопотання ТОВ "Ділант" про залучення до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "Восход, оскільки рішення у даній справі не може вплинути на права або обов"язки ТОВ "Восход".

Враховуючи приписи статті 90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали відносно ТОВ "Таурус-2015" та ТОВ "Ділант", в той же час вважає за необхідне направити відповідне повідомлення до прокуратури Донецької області щодо виявлення у діяльності ТОВ "Таурус-2015" ознак порушення законності.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивачів за первісним та зустрічним позовами.

Керуючись статтями 27, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 77, 80, 82-85, 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

Визнати недійсним договір суборенди нежитлового приміщення № 10/18/15 від 18.10.2015 р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Таурус-2015" (87548, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Будівельників, буд. 125, ідентифікаційний код 39509151) та товариством з обмеженою відповідальністю "Ділант" (25002, м. Кіровоград, вул. Ельворті, буд. 7, офіс 205, ідентифікаційний код 40033513).

В задоволенні первісного позову - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 02.02.2016 р.

Суддя С. Б. Колодій