КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Справа№ 910/25827/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Сімонова Є.О. за довіреністю від 22.12.2015;

від відповідача: Квітін Р.В. за довіреністю від 20.01.2015;

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сантім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015

у справі №910/25827/14 (суддя А.М. Селівон)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

до Приватного підприємства "Сантім"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 позовні вимоги Приватного підприємства "Сантім" задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва, Приватне підприємство "Сантім", звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №910/25827/14 головуючого судді Смірнової Л.Г. суддів Чорної Л.В., Кропивної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сантім" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 23.09.2015.

23.09.2015 враховуючи перебування головуючого судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, призначене 23.09.2015 судове засідання у справі №910/25827/14 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Сантім" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/25827/14 не відбулось.

30.09.2015 головуючий суддя Смірнова Л.Г. вийшла з лікарняного.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015, у зв'язку з перебуванням суддів ЧорноїЛ.В. та Кропивної Л.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 розгляд справи призначено на 25.11.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015, у зв'язку з виходом суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В. з відпустки, а також формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Чорної Л.В., Кропивної Л.В.

25.11.2015 оголошено перерву судового засідання до 21.12.2015.

21.12.2015 враховуючи перебування головуючого судді Смірнової Л.Г. у відпустці, призначене 21.12.2015 судове засідання у справі №910/25827/14 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Сантім" не відбулось.

Згідно з пунктом 2.3.50. "Положення про автоматизовану систему документообігу суду", затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, із останніми змінами і доповненнями, внесеними рішенням Ради суддів України від 2 квітня 2015 року №25: "винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи. Якщо суд розглядає справу колегіально, то повторний автоматизований розподіл відбувається для визначення судді (суддів) з метою заміни судді (суддів), що вибули.

У випадку тимчасової непрацездатності, відрядження, відпустки тощо головуючого судді на строк, що не призводить до порушення строків вирішення справи, повторний автоматизований розподіл не проводиться.

Після усунення обставин, передбачених абзацом 2 цього підпункту, справа призначається до розгляду в судовому засіданні головуючим суддею.

11.01.2016 головуючий суддя Смірнова Л.Г. вийшла з відпустки.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 11.01.2016 розгляд справи призначено на 20.01.2016.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Отже, судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів відхилила клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, оскільки для встановлення фактичних даних у даній справі, що входять до предмету доказування непотрібні спеціальні знання.

У судове засідання 20.01.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

23 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (позивач у справі, банк за договором) та Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (позичальник за договором,) укладено кредитний договір № 408/12, відповідно до умов п.1.1 якого банк в порядку та на умовах, передбачених цим договором, надав позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у формі кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії розміром 2000000,00 євро, що дорівнює еквіваленту 21029542,00 грн. за курсом НБУ на дату укладення цього Договору, які видаються траншами, а також сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 28% річних за кредитом в гривні, 15% за кредитом в доларах США, 15% за кредитом в Євро, терміном дії ліміту кредитної лінії до 22 березня 2013.

Згідно п.10.7 Кредитного договору №408/12 строк його дії встановлюється з дати укладення і до повної сплати (погашення) всіх зобов'язань позичальника перед банком за цим договором, в т.ч. до повного повернення (погашення) суми кредиту, сплати процентів, винагороди та неустойки/штрафних санкцій/пені (у разі її нарахування).

Як свідчать матеріали справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, на виконання умов Кредитного договору позивачем належним чином та в повному обсязі виконано взяті на себе договірні зобов'язання, надавши відповідачу кредит в межах кредитної лінії два транші на загальну суму 19435777,56 грн, з яких повернуто 7667527,20грн. При цьому в зв'язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору та приписів чинного законодавства в частині своєчасного повернення кредитних коштів станом на 19.08.2014 р. загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором становив 11838817,65 грн..

За приписами ст. 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави)).

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про заставу" заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов'язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором №408/12 між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (позивач у справі, заставодержатель за договором) та Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (заставодавець за договором) 27 травня 2014 р. укладено Договір застави майнових прав № PR-02/408/12 (далі - Договір застави).

Згідно п.1.1 Договору застави за цим договором заставодавець передає заставодержателю в заставу рухоме майно - предмет застави, як визначено та опис якого наведено в п.1.2 цього Договору, і така застава забезпечує виконання зобов'язань заставодавця, існуючих та майбутніх, фактичних та умовних, солідарних або незалежних, або в будь - якій іншій якості, та всі поточні і майбутні вимоги заставодержателя, що витікають із кредитного договору № 408/12 від 23.03.12 та договору про встановлення ліміту на здійснення гарантійних операцій № 407/12 від 23.03.12, укладених між заставодержателем та заставодавцем, з урахуванням всіх змін, доповнень, нових редакцій, новацій, додаткових угод, договорів про внесення змін тощо, що внесені/укладені або можуть бути укладені в подальшому до них, а також з цього Договору, в тому числі, не обмежуючись, зобов'язаннями заставодавця та вимоги заставодержателя щодо, зокрема, повернення заставодавцем кредиту, наданого заставодержателем заставодавцю за умовами Кредитного договору №408/12 в строк до 10.01.15 в сумі 5000000,00 Євро.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави позичальник передає позивачу свої майнові права як кредитора в зобов'язаннях, що обумовлені договорами, зазначеними у п. 2.1, серед яких зокрема зазначено договір купівлі-продажу № 549-11 від 28.02.2011, укладений між заставодавцем та ПП "Сантім" (відповідач у справі), в тому числі, але не виключно права вимоги отримання платежів на суму 115353,86 грн. тощо.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про заставу" заставодержатель набув право звернення стягнення на предмет застави та 30.05.14 р. зареєстрував звернення стягнення у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 44349473 від 30.05.14.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, одним із яких є відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги.

У відповідності до ст. 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право.

Після закінчення строку, вказаного в частині другій статті 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяжувач з вищим пріоритетом, який висловив намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, надсилає письмове повідомлення всім особам, які повинні виконати вимоги за відповідним правом грошової вимоги боржника, яке є предметом забезпечувального обтяження.

З дня відправлення зазначеного повідомлення обтяжувач з вищим пріоритетом набуває права кредитора в зобов'язанні, право вимоги за яким відступлене на його користь. Обтяжувач користується правами кредитора в цьому зобов'язанні до моменту повного задоволення його забезпеченої обтяженням вимоги.

Згідно наявної в матеріалах справи копії підписаного позивачем та ПАТ "Альба Україна" Акту - підтвердження від 19.08.14 набуття прав за договором застави майнових прав № PR-02/408/12 від 27.05.14 заставодержатель за Договором застави в результаті звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та задоволення забезпеченої обтяженням вимоги набув право грошової вимоги (як кредитора) за зобов'язаннями, що виникли на підставі Договору купівлі - продажу (контракту) № 549-11 від 28.02.11 р.,укладеного між заставодавцем - ПАТ "Альба Україна" та Приватним підприємством "Сантім" в сумі 115353,86грн.

Зазначена сума визначена відповідно до довідки, наданої заставодавцем станом на 13.08.14 із врахуванням платежів, виконаних боржником в період з 13.08.14 по дату укладення цього Акту. Сума майнових права (грошової вимоги за контрактом), набутих заставодержателем, становить 115353,86 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, на підставі зазначеного договору застави позивач набув права кредитора (ПАТ "Альба Україна, продавець) у зобов'язаннях за договором купівлі-продажу № 549-11 від 28.02.2011 (далі - Контракт), укладеним між позичальником та ПП "Сантім".

Листом №2857 від 18.08.2014 ПАТ "Альба Україна" (первісний кредитор) повідомило відповідача про заміну кредитора у зобов'язаннях за договором купівлі-продажу №549-11 від 28.02.2011, укладеним між позичальником та ПП "Сантім"

В свою чергу ПАТ "Універсал Банк" (новий кредитор) листом №2212/09/14 від 05.09.14, копія якого наявна в матеріалах справи, повідомив відповідача про заміну кредитора та вимагав негайно сплатити суму заборгованості за Контрактом в розмірі 115353,86 грн.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 28 лютого 2011 р. між Приватним акціонерним товариством "АльбаУкраїна" (продавець за договором) та Приватним підприємством "Сантім" (покупець за договором, відповідач у справі) укладено Договір купівлі - продажу № 549-11 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов'язався передавати (поставляти) вироби медичного призначення (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язався приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

Розділами 2 - 10 договору сторони узгодили ціну товару та умови постачання, якість товару, права і обов'язки сторін, порядок розрахунків, умови приймання-передачі та повернення товару, відповідальність сторін, форс-мажор, вирішення спорів тощо.

Згідно п. 10.2 Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2011 року, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та взаєморозрахунків. У випадку, коли жодна зі сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити Договорі за 1 місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний і кожний наступний календарний рік.

З урахуванням предмету та суб'єктного складу сторін договору, які є основними ознаками договору та дають змогу кваліфікувати вид договору незалежно від того, яке найменування привласнили йому сторони, судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

За умовами п.п. 2.1, 2.2 Договору постачання товару здійснюється партіями. Термін поставки кожної партії визначається сторонами шляхом узгодження заказу покупця. Постачання товару здійснюється автомобільним транспортом на протязі 3 робочих днів на умовах СРТ або DDU згідно з Інкотермс 2000. Конкретне місце поставки узгоджується сторонами на кожну окрему поставку та зазначається у видатковій накладній.

Згідно з п. 2.3 Договору підтвердженням виконання замовлення відповідача є підписання видаткової накладної відповідачем при прийомі-передачі партії товару.

Товар вважається переданим продавцем і прийнятий покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію (п. 6.1 Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного Договору за період з 27.03.2014 по 15.04.2014 ПАТ "Альба Україна" було здійснено поставку покупцю товару на загальну суму 118718,94грн, що підтверджується 121 видатковою накладною, копії яких наявні в матеріалах справи.

Факт отримання товару відповідачем підтверджується підписами на вищевказаних видаткових накладних уповноважених представників ПП "Сантім", засвідченими відбитком штемпеля відповідача із зазначенням коду ЄДРПОУ ПП "Сантім".

Суд звертає увагу сторін, що одержувачем товару за цим договором можуть бути, окрім відповідача, належним чином уповноважені від його імені особи (п. 2.6 Договору).

Товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію (п.6.1 Договору).

Відповідно до п. 6.3 Договору продавець передає товар покупцю при умові наявності у останнього належним чином оформлених документів на право отримання товару, а саме довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, у т.ч. Генеральної довіреності строком дії на календарний рік у вигляді додаткової угоди до договору, оформленої у відповідності з "Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей", затвердженої наказом міністерства Фінансів України № 99 від 16.05.96 та інших документів, передбачених чинним законодавством України.

У відповідності до абз.3 п.13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Мінфіну України № 99 від 16.05.1996, при централізовано-кільцевих перевезеннях цінностей підприємствам їх відпуск постачальниками може здійснюватись без довіреностей, якщо одержувач цінностей за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.

Як встановлено судом за матеріалами справи, позивачем надано копію Генеральної довіреності відповідача від 02.01.2014 щодо уповноваження 13 осіб на отримання товарно-матеріальних цінностей за Договором купівлі-продажу № 549-11 від 28.02.2011, яка містить зразки підписів матеріально - відповідальних осіб, яким сторони довірили отримання товарно - матеріальних цінностей в рамках дії Договору при централізованому постачанні товарів у відповідності з товарно - транспортними накладними, а також містить відтиски печатки та штампу ПП "Сантім".

Згідно ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 680 ЦК України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 688 ЦК України на покупця покладено обов'язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Згідно п.6.4 Договору покупець проводить приймання товару у строк, що не перевищує 2 робочих днів з дати видаткової накладної на товар. В разі виявлення недостачі чи пошкодження товару покупець повинен разом з представником продавця підписати Акт про виявлені недоліки та негайно сповістити про це продавця. Продавець зобов'язаний протягом 7 календарних діб здійснити поставку недопоставленого товару.

Покупець при прийманні товару зобов'язаний підписати та поставити печатку в видатковій накладній, а також обов'язково зазначати кількість отриманих місць в рядку "отримано місць…/кількість". Підписанням видаткової накладної покупець засвідчує, що продавець передав товар у нерозкритій та неушкодженій упаковці (п.6.8 Договору).

Як встановлено судом за матеріалами справи, відповідачем надані суду копії податкових накладних за 2014 р. ПП "Сантім", декларацій з ПДВ за 2014 р. та реєстрів податкових накладних за 2014 р. підприємства.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим видом обліку, що ведеться підприємством. (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліг нарахування податку.

Згідно із п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника - податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону Україна., оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з положеннями п.п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.п. 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до абз. 2 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, за висновками суду надані відповідачем копії податкових накладних за 2014 р. та реєстри виданих та отриманих податкових накладних відповідача, які відображають факти поставок між ПАТ "Альба Україна" та ПП "Сантім", а також, зокрема, Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту ПП "Сантім" в розрізі контрагентів (Додаток № 5 до податкової декларації з ПДВ) та Розрахунки коригування сум ПДВ за спірний період підтверджують отримання відповідачем товару від ПАТ "Альба Україна" та належне його оприбуткування і відображення у власному бухгалтерському обліку ПП "Сантім".

При цьому суд зазначає, що доказів пред'явлення претензій щодо якості та кількості поставки товару у відповідності до умов Договору, а також наявності Актів про виявлені недоліки поставленого товару від відповідача до суду не надходило.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ПАТ "Альба Україна" виконані прийняті на себе на підставі укладеного між сторонами Договору зобов'язання з передачі товару Приватному підприємству "Сантім", а відповідачем, у свою чергу, прийнятий цей товар без будь - яких зауважень. Факт передачі позивачем товару належним чином підтверджено матеріалами справи.

Виходячи з приписів вищенаведених положень законодавства прийняття відповідачем продукції від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказану продукцію відповідно до змісту товаророзпорядчих документів на неї.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Продавець проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача (п. 5.1 Договору).

Згідно п. 5.2 Договору оплата кожної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії. Зокрема, видаткові накладні містять визначений продавцем строк оплати поставленого за кожною видатковою накладною товару.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1, 2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Отже, враховуючи наведені вище умови договору та приписи чинного законодавства, підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зміст яких із зазначенням кінцевої дати для оплати товару фіксує факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вказані накладні, за якими було поставлено товар згідно договору купівлі-продажу № 549-11 від 28.02.2011 за період з 27.03.2014 по 15.04.2014 на загальну суму 118718,94 грн., є такими, що підлягають оплаті відповідачем.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, підтверджено представником позивача в судовому засіданні та представником відповідача не заперечувалось, свої зобов'язання щодо сплати грошових коштів в сумі 118718,94грн за отриманий за Договором товар у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість перед ПАТ "Альба Україна" за наведеним Договором у зазначеному вище розмірі, яку, враховуючи набуття позивачем права грошової вимоги за Договором застави майнових прав № PR-02/408/12 від 27.05.14, останній просить стягнути в позовній заяві.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/25827/14.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сантім" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/25827/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі №910/25827/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/25827/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Чорна

Л.В. Кропивна