ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р.Справа № 922/6150/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Сільськогосподарського ТОВ "Надія" с. Вовківка 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Вовківська Загальноосвітня школа I-II ступенів, с. Вовківка
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про розірвання договору та стягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: Шишкін О.Ю. за дов. б/н від 15.09.15 р.;

Решта представників сторін не з'вились

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання Договору №28/10/13 про надання представницьких та консультативних послуг та стягнення коштів у сумі 26 250,00 грн. за невиконання відповідачем своїх договірних обов'язків щодо отримання висновку державної землевпорядної експертизи проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 листопада 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 16 грудня 2015 року.

Ухвалою суду від 16.12.2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Вовківську Загальноосвітню школу I-II ступеня, с. Вовківка, розгляд справи відкладено на 19.01.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 19.01.2016 року з'явився, вимоги ухвал суду виконав, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про отримання ухвали суду від16.12.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 19.01.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поверненою ухвалою про порушення провадження по справі від 25.11.2015 року з відміткою "за закінченням терміну зберігання"

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Одночасно, ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач у судові засідання не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

28.10.2013 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець за договором, відповідач) та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Надія" (замовник, позивач) був укладений договір №28/10/13 про надання представницьких та консультативних послуг (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1.договору, виконавець зобов'язався надати представницькі та консультаційні послуги (юридичний супровід) з метою отримання позитивного висновку державної землевпорядної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Вовківської загальноосвітньої школи I-II ступенів на право постійного користування площею 16,8559 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Вовківської сільської ради Кегичівського району, для дослідних та навчальних цілей, а також оформлення наказу щодо затвердження вищевказаного проекту, а Замовник (позивач) зобов'язується прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх відповідно до умов даного Договору.

Згідно пункту 2.1. договору Виконавець надає Замовнику наступні послуги:

-Консультації з питань земельних відносин та порядку надання в постійне користування земельної ділянки;

- Підготовка відповідних проектів клопотань, договорів, звернень, супровідних листів до органів влади з питань надання відповідних дозволів погоджень і висновків та погодження їх з Замовником;

- Замовлення та отримання довідки про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки;

- Подання узгоджених з замовником клопотань та необхідних документів до Головного управління Держземагентства в Харківській області для оформлення наказу про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для підсобного господарства навчального закладу;

- Подання до Головного управління Держземагентства в Харківській області узгодженого в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної длянки для підсобного господарства навчального закладу.

За умовами п.3.1.договору, вартість послуг за цим Договором становить 78750,00 грн, в тому числі ЄП 5% - 3 750,00 грн.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що вартість послуг визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на надання послуг (додаток №1 до договору)

У п.3.3.договору визначено, що послуги вважаються наданими належним чином з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг без зауважень.

Відповідно до п.3.6. договору передбачений авансовий платіж Виконавцю (відповідачу) на підставі відповідного рахунку на оплату.

На виконання умов договору позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку № 28/10/13 від 05.11.2013 за платіжним дорученням № 528 від 06.11.2013 року перерахував на рахунок відповідача авансовий платіж на суму 26 250,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо виконання обумовлених договором послуг не виконав, оплачені позивачем послуги не надав.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору № 28/10/13 від 28.10.2013 р. між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно п.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Пунктом 6.1. договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх договірних зобов'язань або розірвання за згодою сторін чи за рішенням суду.

Матеріалами справи встановлено факт перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 26 250,00 грн.

Проте, доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору, у т.ч. на спірну суму, надання клієнту для підписання акта прийому-передачі наданих послуг (п.3.3), що було б підставою для утримання відповідачем коштів у сумі 26 250,00 грн. авансу, суду не надано.

20.10.2015 року позивач звернувся до відповідача листом-вимогою № 224 з повідомленням про невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо надання представницьких та консультативних послуг на підставі чого, позивач наполягає на розірванні Договору та повернення сплачених коштів у сумі 26 250,00 грн, проте дана вимога була залишена відповідачем без виконання.

Таким чином, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та доводили факт виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору, у т.ч. в частині оплачених авансовим платежем у розмірі 26 250,00 грн. послуг по договору.

Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зазначеною правовою нормою законодавець поділяє підстави для розірвання договору у судовому порядку на законні та договірні. Так, підставами для розірвання договору, що випливають зі змісту закону є істотне порушення договору винною стороною та інші випадки, передбачені законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Отже, приписи ст. 651 Цивільного кодексу України пов'язують можливість розірвання договору у зв'язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення договору визначається за об'єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того на, що особа розраховувала при укладенні договору.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 01.04.2013 р. у справі №5002-21/2895-2012 та від 18.04.2013 р. у справі №5023/4499/12.

З правової природи відносин надання послуг вбачається, що при укладанні вказаного договору замовник, перш за все, має на меті отримання оплаченої послуги.

Відтак, невиконання відповідачем зобов'язання з надання всього обсягу оплачених послуг свідчить про позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору.

Враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем зобовязання з надання послуг, вимога позивача про розірвання Договору є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" заборгованості у розмірі 26 250,00 грн., а також розірвання Договору.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 651, 901,907 ЦК України, ст. 33, 34, 49, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" задовольнити повністю.

2. Розірвати договір №28/10/13, укладений 28.10.2013 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Надія".

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 61091,АДРЕСА_1) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" (64041, Харківська обл., Кегичівський р-н, с. Вовківка, ) суму попередньої оплати за договором у розмірі 26 250 грн. 00 коп., та судовий збір у розмірі 2 436 грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.01.2016 р.

Суддя С.Ч. Жельне