ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

25.01.16 Справа № 909/1066/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Хабіб М.І.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13 про банкрутство приватного вищого навчального закладу «Західноукраїнський економіко-правничий університет»

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Івано-Франківської області (суддя Скапровська І.М.) ухвалою від 17 вересня 2015 року відмовив у задоволенні заяви ДПІ у м. Івано-Франківську про визнання кредитором у справі №909/1066/13 про банкрутство приватного вищого навчального закладу «Західноукраїнський економіко-правничий університет» у сумі 7537,18 грн.

У жовтні 2015 року Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області подала апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13, яку Львівський апеляційний господарський суд ухвалою від 26 жовтня 2015 року повернув без розгляду з підстав відсутності доказів надсилання апеляційної скарги усім учасникам у справі про банкрутство та відсутності документів, що підтверджують сплату судового збору (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України).

22 грудня 2015 року Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області повторно подала цю ж апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13, просить Львівський апеляційний господарський суд «…в порядку, визначеному ст.ст. 91, 93, 104, 106 ГПК України справу переглянути, рішення суду скасувати та винести постанову про визнання вимог у повному обсязі».

До апеляційної скарги додано клопотання Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області відновити строк оскарження ухвали; звільнити від сплати судового збору; прийняти скаргу та переглянути справу в апеляційному порядку.

1. Клопотання в частині звільнення від сплати судового збору обґрунтоване зокрема ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Апелянт стверджує, що у передбачених в лютому 2015 року видатках на утримання територіальних органів ГУ ДФС в Івано-Франківській області не передбачено видатки на оплату судового збору.

Суд апеляційної інстанції не має законних підстав для звільнення Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від сплати судового збору з огляду на наступне.

Конституцією України (ч. 2 ст. 19) установлено обов'язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Законом України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до 01 вересня 2015 року) органи державної податкової інспекції були звільнені від сплати судового збору. Проте згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-УІІІ органи Державної фіскальної служби є платниками судового збору на загальних підставах. Відповідно до вимог п. 2 Прикінцевих положень названого закону Кабінету Міністрів України доручено забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Ставки судового збору визначено ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015р. N 484-VIII, чинній з 1 вересня 2015 року. Установлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.1. Постанови від 21 лютого 2013 року N7, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Виходячи із положень пункту 2 Прикінцевих положень закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-УІІІ Кабінету Міністрів України доручено забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору. Однак Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не надала жодних доказів неможливості сплати нею судового збору, звернення Державної фіскальної служби до Кабінету Міністрів України щодо вирішення питання фінансування сплати судового збору.

Зміна закону не є достатнім і належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК України для звільнення від сплати судового збору. А виконання судом приписів закону не перешкоджає в доступі до правосуддя, навпаки, забезпечує правовий порядок. Чинна редакція Закону України «Про судовий збір» була прийнята Верховною Радою України 22 травня 2015 року, а введена в дію з 01 вересня 2015 року. Відтак органи державної податкової інспекції мали час і можливість у встановленому порядку визначитись щодо фінансування судових витрат.

Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не обґрунтувала і не довела належними і допустимими доказами того факту, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі. Суд наголошує, що за приписами ст. 129 Конституції України, ст. 4-2 ГПК України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Органи державної виконавчої влади не наділені окремими статусом, відмінним від статусу інших учасників процесу.

З урахуванням викладеного суд не має законних підстав для звільнення Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від сплати судового збору.

2. Клопотання в частині відновлення строку оскарження ухвали від 17 вересня 2015 року обґрунтоване приписами ст. 53 ГПК України про те, що суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Також апелянт вказує, що після усунення обставини, зазначеної ч. 1 ст. 97 ГПК України, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу у встановленому законом порядку.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 4 Постанови від 17 травня 2013 року N7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» роз'яснив, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Як зазначено вище апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13 подана повторно.

Львівський апеляційний господарський суд ухвалою від 26 жовтня 2015 року повернув без розгляду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13 з підстав відсутності доказів надсилання апеляційної скарги усім учасникам у справі про банкрутство та відсутності документів, що підтверджують сплату судового збору (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України). Ухвала та апеляційна скарга з додатками відправлено апелянту 27 жовтня 2015 року.

Повторно апеляційна скарга подана 22 грудня 2015 року. Із доданих до апеляційної скарги квитанцій можна дійти висновку про відправлення 28 листопада 2015 року копій апеляційної скарги учасникам у справі про банкрутство. Інших доказів, що пояснюють поважність причин пропуску встановленого законом процесуального строку, до апеляційної скарги не додано.

Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не назвала у клопотанні які саме обставини, що згідно з ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 жовтня 2015 року слугували поверненню апеляційної скарги, вона усунула та які поважні причини пояснюють повторне подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року майже через два місяці після її повернення апеляційним судом.

За приписами ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо зокрема до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено. Про повернення апеляційної скарги виноситься ухвала.

Керуючись ст. 86, ст. 93, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13.

2. Відмовити Державній податковій інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13.

3. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі №909/1066/13 повернути без розгляду.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.

суддя Хабіб М.І.