ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.01.2016 Справа № 905/3681/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Колесника Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовною заявою: виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

про стягнення заборгованості у розмірі 3 299,40 гривень

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Позивач, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 3299,40 гривень з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами за договором № 18 від 21.02.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором № 18 від 21.02.2013 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 3299,40 гривень.

Представник позивача через канцелярію суду надав клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

За приписами п.3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26 грудня 2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без участі представників сторін.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради від 20.02.2013р. було прийнято рішення №77 «Про розгляд звернень субєктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя». Відповідно до цього рішення між виконавчим комітетом Маріупольської міської ради (далі-позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-відповідач, розповсюджувач) було укладено договір № 18 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 21.02.2013 року (далі-договір) терміном на пять років до 21.02.2018 року.

Згідно розділу 1 договору, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.02.2013р. № 77 «Про розгляд звернень субєктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя», виконком надає розповсюджувачу у тимчасове платне користування місяця розташування рекламних засобів, а розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місяцями згідно з умовами цього договору.

Місця розташування рекламних засобів, які надаються виконкомом в тимчасове платне користування розповсюджувачу зазначені у додатку №1 до цього договору та є невід'ємною частиною цього договору, вважаються переданими виконкомом і прийнятими розповсюджувачем з моменту укладання цього договору, відповідно до (п.п.1.2., 1.6. договору).

Згідно переліку місць розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, відповідачу надано місця у кількості 2 одиниці, у тимчасове платне користування з 21.02.2013 р. до 21.02.2018 р., які розташовані за наступними адресами:

1. вул. Казанцева, район будинку №22а, номер за схемою 523;

2. вул. Казанцева, район будинку №22а, номер за схемою 524;

Відповідно до умов п.п.2.3.1.,2.3.15.,2.3.19 договору передбачено, що розповсюджувач зобов'язується неухильно виконувати вимоги Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р. №2067, правових актів органів місцевого самоврядування, м. Маріуполя, які регламентують розміщення зовнішньої реклами. Своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів в порядку та в строки обумовлені цим договором. Письмово повідомити виконком про розірвання договору повністю або в частині окремого наданого в користування місця розташування рекламного засобу не менше як за 10 днів до припинення користування відповідних місць.

Пунктами 3.1., 3.2. договору передбачено, що плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, встановлена в порядку, визначеному виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу, становить 91,65 (девяносто одна гривня, 65 копійок) в місяць.

Внесення плати за тимчасове користування місцями здійснюється розповсюджувачем: перший платіж-протягом п'яти робочих днів з дня укладання договору; наступні платежі-авансом до 10 числа місяця, що передує місяцю за який здійснюється оплата (п. 3.5. договору).

В перебігу строку дії договору, за твердженням позивача, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання із внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, внаслідок чого станом на 10.12.2015 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 3299,40 гривень.

Через порушення розповсюджувачем грошових зобов'язань за укладеним договором про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів №18 від 21.02.2013 р., позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом, наполягаючи на стягненні заборгованості у розмірі 3299,40 гривень.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, Законом України «Про рекламу», Постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003р. «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» інших нормативних актів, та умовами укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» порядок розміщення зовнішньої реклами визначається Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29 грудня 2003р. N 2067, передбачає, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не були в повному обсязі виконані грошові зобов'язання із сплати за користування місцями розміщення зовнішньої реклами. Таке невиконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як порушення зобов'язання у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач таким, що прострочив відповідне грошове зобов'язання у розумінні ч.1.ст.612 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, шляхом оцінки всіх матеріалів справи, господарський суд дійшов висновку, що борг відповідача перед позивачем в сумі 3299,40 гривень, що виник станом на 10.12.2015 р. є доведений та підтверджений матеріалами справи, доводами відповідача не спростований, отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у розмірі 1218,00 гривень покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (87541, АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) на користь виконавчого комітету Маріупольської міської ради (87500, м. Маріуполь, пр. Леніна, 70, місцевий бюджет м. Маріуполя, розрахунковий рахунок 0051 у банку ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016, код платежу 24060300, ), отримувач Маріуп.УК/м.Маріуполь/24060300 заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами у розмірі 3299,40 гривень, судовий збір у розмірі 1218,00 гривень.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

У судовому засіданні 19.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 19.01.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Р.М. Колесник