РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/31015/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/31015/15

за позовом приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнес Трейд»;

про стягнення 31 036,28 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Фурсік Н.О., довіреність № 7/17 від 29.01.2014р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «Бліц-Інформ» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнес Трейд» (надалі - відповідач) про стягнення 31 036,28 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № РУ/БТ/14 про надання рекламних послуг від 12.08.2014р. у визначений строк не розрахувався за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 25 000,00 грн., за прострочення оплати якої нараховані пеня в сумі 5672,59 грн. та 363,69 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015р. порушено провадження у справі № 910/31015/15 та призначено її розгляд на 14.01.2016р.

Присутній у судовому засіданні 14.01.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали про порушення провадження у справі від 09.12.2015р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі 09.12.2015р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адреси, що зазначені в позовній заяві, та отримані останнім.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2014р. між позивачем (за договором - виконавець) та відповідачем (за договором - замовник) було укладено договір № РУ/БТ/14 про надання рекламних послуг, у відповідності з п. 2.1. якого замовник доручає і оплачує, а виконавець зобов'язаний надати послуги з розміщення наданої замовником реклами в будь-якій формі на рекламних площах видання або шляхом вклейки і/або вкладки у видання готової поліграфічної продукції (далі - послуги) відповідно до умов цього договору і додатків до нього, які від дати їх підписання сторонами складають невід'ємну частину цього договору.

Згідно з п.5.1 договору, вартість (ціна) послуг, що надаються виконавцем замовнику згідно умов цього договору, обумовлюються сторонами в додатках до цього договору.

Оплата послуг виконавця здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця 100% оплати послуг за договором в сумі та строки, вказані у відповідних додатках до цього договору.

Сторонами 14.08.2014р. було підписано Додаток № 1 до договору, умовами якого погоджено розміщення рекламних матеріалів продукції під торгівельною маркою «Астоніш» на внутрішньому розвороті у виданні № 11 ' 2014, сюжет і обсяг реклами: приклейка соше з гелем для прання ТМ «Астоніш», вартість послуг загалом склала 36 000,00 грн., строк оплати послуг 12.12.2014р.

За умовами п.2.4 договору, послуги за цим договором вважаються наданими з моменту виходу у світ видання з розміщеною рекламою замовника. Після надання послуг сторони підписують акт прийому-передачі наданих послуг.

Як вбачається з наявних у справі доказів, зокрема, з видання «НАТАЛИ», №11' 2014, на виконання умов договору позивачем за актами виконаних робіт від 10.10.2014р., копії яких залучені до матеріалів справи, а оригінали оглянуто в судовому засіданні, було надано відповідачу послуги з розміщення реклами на загальну суму 36 000,00 грн.

Однак, відповідач в порушення умов договору, станом на день звернення позивача з позовом до суду, отримані послуги оплатив лише частково - в сумі 11 000,00 грн., у зв'язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за надані послуги в сумі 25 000,00 грн.

Оскільки отримані послуги відповідач не оплатив у повному обсязі, позивач 09.10.2015р., цінними листами направив відповідачу претензію за вих. № 137/3 від 02.10.2015р. з вимогою про сплату боргу в сумі 25 000,00 грн. Проте, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Отже, на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 25 000,00 грн.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт отримання послуг за представленими актами та не надано доказів повної оплати послуг на суму 25 000,00 грн., відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 25 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 5672,59 грн. - пені та 363,69 грн. - 3% річних, які розраховані за період з 13.12.2014р. по 07.06.2015р.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами пункту 6.3 договору передбачено за прострочення платежів, передбачених цим договором, замовник виплачує виконавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за весь період прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 5672,59 грн.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, підлягають задоволенню згідно розрахунку позивача, який є арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнес Трейд» (юридична адреса: 01042, м. Київ, вул. Філатова, 10-а, оф. 2/7; Київська обл., м. Вишгород, вул. Межигірського Спасу, 6-б; ) на користь приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ» (02156, м. Київ, вул. Кіото, 25; ) 25 000 грн. 00 коп. основного боргу, пеню в сумі 5672 грн. 59 коп., 363 грн. 69 коп. 3% річних та 1218 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 19.01.2016р.

Суддя А.І. Привалов