ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"25" січня 2016 р. Справа № 911/5158/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД, м. Київ,

до відповідача ОСОБА_1 селищної ради, смт. Ворзель,

про стягнення 120497,64 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, уповноважена, довіреність від 25.11.2015р. б/н;

від відповідача: не зявились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 27.11.2015р. до відповідача - ОСОБА_1 селищної ради, в якому просить суд стягнути з відповідача 120497,64 грн., в тому числі:62207,42 грн. основного боргу, 48146,33 грн. інфляційних втрат, 5307,23 грн. процентів річних та 4615,28 грн. пені, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором на проведення будівельних робіт по реконструкції водопровідних мереж смт. Ворзель (Обєкт №8 вул. Київська) № 8 від 16.11.2012р., укладеним між ОСОБА_1 селищною радою (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД (виконавець). Так, позивач зазначає, що ним було виконано обумовлені договором роботи та передано їх відповідачу, проте відповідач в порушення умов договору прийняті роботи не оплатив, у звязку із чим позивач просить стягнути суму основного боргу та нараховані у звязку із простроченням сплати вартості робіт інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22.12.2015р.

22.12.2015р. від відповідача надійшли заперечення, в яких він частково заперечує проти позову, та твердить, що сплатив позивачу авансовий платіж у сумі 18720,00 грн. відповідно до платіжних доручень № 102 від 26.11.2012р. та № 103 від 26.11.2012р. Крім того, актом позапланової ревізії достовірності обсягів кредиторської заборгованості за капітальними видатками Державної фінансової інспекції в Київській області № 06-20/172 від 27.11.2014, проведеної в ОСОБА_1 селищній раді, шляхом співставлення первинних документів, проведення контрольних обмірів фактично виконаних робіт встановлено не обґрунтованість кредиторської заборгованості перед товариством з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД у сумі 18830,40 грн.; Тимчасовою комісією з обстеження водогонів у селищі Ворзель проведено обстеження та складено акт від 18.12.2015, відповідно до якого виявлено відсутність будівельних матеріалів на обєкті на суму 5402,00 грн. Тобто відповідач твердить, що його заборгованість перед позивачем складає 19255,02 грн., проте, зазначає про неможливість виконання своїх зобовязань у звязку із відсутністю відповідних бюджетних призначень та ненадходження на рахунок відповідача цільових коштів державних субвенцій.

Ухвалою від 22.12.2015р. розгляд справи було відкладено на 12.01.2016р.

Ухвалою від 12.01.2016р. судом прийнято до провадження заяву позивача про зменшення позовних вимог, відтак справа розглядається в редакції позовних вимог відповідно до вказаної заяви, а саме стягнення з відповідача 24657,02 грн. боргу, 18428,86 грн. інфляційних втрат, 2052,95 грн. 3% річних, 1803,00 грн. пені. Цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 25.01.2016р.

В судовому засіданні 25.01.2016р. представник позивача надав свої пояснення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р.).

Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, про що свідчать залучені до матеріалів справи поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, справа розглянута відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД, м. Київ (далі по тексту - ТОВ Сантехбуд ЛТД), до відповідача - ОСОБА_1 селищної ради, смт. Ворзель, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

16.11.2012р. між ОСОБА_1 селищною радою (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД (виконавець) було укладено договір на проведення будівельних робіт по реконструкції водопровідних мереж смт. Ворзель (Обєкт №8 вул. Київська) № 8.

За змістом п.п. 1.1., 1.2.1., 1.2.2. договору виконавець зобовязується у 2012 році виконати будівельні роботи, а замовник прийняти і оплатити будівельні роботи по реконструкції водопровідних мереж смт. Ворзель (Обєкт №8 (вул. Київська). Будівельні роботи проводяться в межах проектної документації та кошторису.

Ціна цього договору визначена кошторисом (додаток № 2) і становить 62428,80 грн. Ціна договору включає всі витрати, необхідні для виконання робіт за цим договором (пункти 3.1, 3.2 договору).

Розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником будівельних матеріалів та виконаних робіт, які здійснюються на підставі графіку виконання робіт (додаток № 3) та акту виконаних робіт. Протягом 14-ти робочих днів після підписання даного договору замовник перераховує на особистий рахунок виконавця передплату у розмірі 30% від ціни договору строком на 1 місяць. Проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більш як 95 відсотків їх загальної вартості за договірною ціною, на підставі актів приймання виконаних робіт. Кінцеві розрахунки здійснюються у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації (пункти 4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3 договору).

Строк (термін) виконання робіт по реконструкції водопровідних мереж смт. Ворзель (Обєкт № 8 вул. Київська) складає 25 робочих днів з моменту підписання даного договору (п. 5.1 договору).

Також, сторонами були підписано договірну ціну та зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва.

Так, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до платіжних доручень № 102 від 26.11.2012р. та № 103 від 26.11.2012р. замовник сплатив позивачу авансовий платіж в загальній сумі 18720,00 грн. (копії містяться в матеріалах справи).

На виконання договірних зобовязань виконавцем було виконано обумовлені договором роботи, про що складено акт КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2012 року. Вказаний акт та довідка КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року були підписані представниками замовника та виконавця 24.12.2012р. Згідно вказаних документів кінцева вартість робіт склала 62207,42 грн., тобто в межах договірного кошторису. Копії підписаних сторонами довідки та акту містяться в матеріалах справи. Відтак, сторони зафіксували, що роботи виконані якісно, в строк та в повному обємі, та прийняті замовником без жодних зауважень щодо якості або вартості останніх.

11.01.2013р. в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області за № КС 24 було зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації.

Відтак, кінцевий строк виконання замовником зобовязань з оплати прийнятих робіт настав 25.01.2013р. (з урахуванням положень п. 4.1.3 договору).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свого обовязку з оплати робіт не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 43487,42 грн. (62207,42 грн. (вартість робіт згідно акту) - 18720,00 грн. (авансовий платіж) = 43487,42 грн.).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що актом позапланової ревізії достовірності обсягів кредиторської заборгованості за капітальними видатками Державної фінансової інспекції в Київській області № 06-20/172 від 27.11.2014, проведеної в ОСОБА_1 селищній раді, шляхом співставлення первинних документів, проведення контрольних обмірів фактично виконаних робіт встановлено не підтвердженість кредиторської заборгованості перед товариством з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД у сумі 18830,40 грн.

Так, як вже зазначалось, роботи за договором були прийняті замовником без жодних зауважень, доказів обставин, зазначених у акті (неспівпадіння матеріалів в акті виконаних робіт та в документах, складених виконавцем із субпідрядниками тощо) суду не надано. Вартість робіт не перевищувала договірної ціни, зазначеної в договорі. Відтак відповідачем не доведено факту порушення позивачем своїх договірних зобовязань. Водночас, сам лише акт перевірки контролюючого органу не може бути належним доказом порушення позивачем своїх зобовязань.

Також, відповідач зазначає, що тимчасовою комісією з обстеження водогонів у селищі Ворзель проведено обстеження та складено акт від 18.12.2015, відповідно до якого виявлено відсутність будівельних матеріалів на обєкті на суму 5402,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Згідно ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Відповідачем на надано суду жодних доказів звернення до позивача з претензіями щодо якості та обсягу виконаних робіт, пропозиціями провести експертизу, доказів направлення позивачу повідомлень про наявність явних або прихованих недоліків у виконаних роботах тощо. А відтак, відповідач не скористався своїх правом заявити про виявлені недоліки, запропонувати виконавцю їх виправити, тобто в порядку частини 1 ст. 853 ЦК України втратив право на них посилатися. Водночас, відповідачем не доведено суду факту неякісності виконаних робіт або відсутності будівельних матеріалів на обєкті.

Додатково суд зазначає, що в порядку частини 2 ст. 845 ЦК України якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Враховуючи наведене, суд відхиляє заперечення відповідача.

Щодо посилань відповідача на неможливість виконання своїх зобовязань у звязку із відсутністю відповідних бюджетних призначень та ненадходження на рахунок відповідача цільових коштів державних субвенцій суд зазначає наступне.

Так, правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

З врахуванням ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, наявність у відповідача обов'язку з оплати прийнятих робіт не залежить від строків або обсягів бюджетних асигнувань.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України» від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем за договором на проведення будівельних робіт по реконструкції водопровідних мереж смт. Ворзель (Обєкт №8 вул. Київська) № 8 від 16.11.2012р. у сумі 43487,42 грн.

Водночас, позивачем заявлено до стягнення 24657,02 грн. основного боргу. Оскільки, суд не в праві виходити за межі позовних вимог з власної ініціативи, то вимога про стягнення з відповідача суми боргу задовольняється судом повністю у заявленому розмірі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 18428,86 грн. інфляційних втрат, 2052,95 грн. 3% річних, 1803,00 грн. пені.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У разі невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобовязань по даному договору, він сплачує виконавцеві штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (п. 7.3. договору).

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобовязання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня.

Згідно частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Крім того, положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем нараховано відповідачу:

1803,00 грн. пені на суму основного боргу 24657,02 грн. за період з 26.01.2013р. по 25.07.2013р.;

2052,95 грн. 3% річних на суму боргу 24657,02 грн. за період з 26.01.2013р. по 04.11.2015р.;

18428,86 грн. інфляційних втрат на суму боргу 24657,02 грн. за період з 26.01.2013р. по 04.11.2015р.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунки пені та 3% річних, суд встановив що вони є обґрунтованими, арифметично вірними, відповідають вимогам законодавства та положенням договору, а відтак вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню повністю у сумі 1803,00 грн. пені та 2052,95 грн. 3% річних.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, то він є арифметично невірним, а відтак вимога про їх стягнення підлягає задоволенню частково у сумі 18418,79 грн. згідно розрахунку, здійсненого судом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи подані позивачем розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково, та приймає рішення про стягнення з відповідача 24657,02 грн. боргу, 1803,00 грн. пені, 2052,95 грн. 3% річних, 18418,79 грн. інфляційних втрат.

Виходячи із зменшеного розміру позовних вимог про стягнення з відповідача 46941,83 грн., позовна заява мала бути оплачена судовим збором в сумі 1218,00 грн. (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати). В цій частині відшкодування судового збору суд покладає на відповідача як на особу, з вини якої виник спір.

Як вбачається з доданої до позовної заяви квитанції № 93 від 25.11.2015р. позивач сплатив судовий збір в сумі 1804,15 грн., виходячи з розміру первісних позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила, повертається за ухвалою суду, зокрема у разі зменшення розміру позовних вимог.

Позивачем у відповідності до вимог закону подано клопотання від 25.01.2016р. про повернення судового збору.

За таких обставин зайво сплачений судовий збір в розмірі 586,15 грн. (1804,15 грн. - 1218,00 грн.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, шляхом винесення в порядку ст.7 Закону України Про судовий збір відповідної ухвали.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 селищної ради (08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Великого Жовтня, буд. 72, ідентифікаційний код 04360592)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю Сантехбуд ЛТД (03049, м. Київ, вул. Богданівська, буд. 10, ідентифікаційний код 37485108)

24657,02 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот пятдесят сім гривень дві копійки) основного боргу,

1803,00 грн. (одну тисячу вісімсот три гривні нуль копійок) пені,

2052,95 грн. (дві тисячі пятдесят дві гривні девяносто пять копійок) 3% річних,

18418,79 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста вісімнадцять гривень сімдесят девять копійок) інфляційних втрат,

1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 03.02.2016р.

Суддя О.В. Конюх