ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа № 922/3806/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Гребенюк Н. В., суддя Слободін М.М.

при секретарі - Кохан Ю..В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 213 від 24.04.2015 року.

1-го відповідача Блага С.В., за довіреністю б/н від 11.01.2016 року

2-го відповідача - не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_3 (вх. № 5295 Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року по справі № 922/3806/15

за позовом Фізичної особи ОСОБА_3, м. Харків

до: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю Завод "Прогрес", м. Харків,

2. Харківського міського управління юстиції, м. Харків

про визнання недійсним статуту та зобов'язання внести зміни до ЄДРЮОФОП,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.10.2015 року по справі №922/3806/15 (суддя Бринцев О.В.) в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, фізична особа ОСОБА_3 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням додаткових пояснень від 27.01.2016 вх. №1023, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.10.2015 року по справі №922/3806/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для його скасування.

Харківське міське управління юстиції у запереченні на апеляційну скаргу зазначає, що скаржником у апеляційній скарзі не спростовано обставини, які встановлено судом першої інстанції, не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права. Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Завод "Прогрес" у судовому засіданні 12.01.2016 року зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято правомірно і підстави для його скасування відсутні. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановила наступне.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_3 (позивач) є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю Завод "Прогрес".

Відповідно до діючої редакції статуту відповідача учасниками Товариства є:

- ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі у розмірі 46,907%, що у грошовому еквіваленті складає 8959,30 грн.;

- ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі у розмірі 35,253%, що у грошовому еквіваленті складає 6733,30 грн.;

- ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8,70%, що у грошовому еквіваленті складає 1661,70 грн.;

- ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8,92%. що у грошовому еквіваленті складає 1703,70 грн.;

- ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі у розмірі 0,22%, що у грошовому еквіваленті складає 42,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 учасник Товариства ОСОБА_5 помер (свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції 05.03.2007 року; т. 1, а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2007 року (т. 1 а. с. 16) позивачем - ОСОБА_3, ОСОБА_8 (після одруження ОСОБА_8) та ОСОБА_10 в рівних частках була успадкована частка в статутному капіталі у розмірі 35,253%, що в грошовому еквіваленті становить 6733,30 гривень.

На підставі договору дарування корпоративних прав від 11.07.2014 року (т. 1 а. с. 15) ОСОБА_8, ОСОБА_10 передали у право власності ОСОБА_3 корпоративні права (майнові та немайнові) у розмірі 23,502% у статутному капіталі ТОВ Завод "Прогрес".

Як слідує з позовної заяви, позивач неодноразово зверталася до Товариства з проханням зібрати загальні збори учасників ТОВ Завод "Прогрес", на яких вирішити питання щодо внесення змін до статуту у зв'язку з переходом частки у розмірі 35,253%, що належала на праві власності ОСОБА_5 до ОСОБА_3, затвердити перерозподіл часток у статутному капіталі ТОВ Завод "Прогрес" та затвердити нову редакцію статуту (зокрема до позовної заяви надано звернення від 24.04.2015 р., т. І а.с. 17-19).

Проте, збори зібрані не були, зміни до статутних документів та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесені не були, що на думку позивача є грубим порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, не погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Предметом даного спору є зобов'язально - правова вимога Фізичної особи ОСОБА_3 про примусове виконання обов'язку в натурі, а саме зобов'язання ТОВ Завод "Прогрес" внести зміни до установчих документів товариства, в редакції вказаній у позовній заяві, визнання недійсним статуту ТОВ Завод "Прогрес" в частині визначення складу учасників (засновників) та визначення їх часток у статутному капіталі Товариства та зобов'язання Харківське міське управління юстиції внести відповідні зміни до відомостей Єдиного державного реєстру щодо складу учасників товариства.

Згідно із ч. 3 ст. 167 ГК України, корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. При цьому, корпоративними правами, в силу ч.1 цієї норми, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Права учасника товариства, визначені ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", ст. 116 ЦК України, ст. 88 ГК України, відповідно до яких учасник товариства має право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що суб'єктом корпоративних прав відносно господарського товариства є саме учасник (засновник, акціонер) вказаного товариства.

В силу ст.100 ЦК України, право участі у товаристві належить до категорії особистих немайнових прав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входить, зокрема, право на участь у товариствах, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

Тобто, особисте немайнове право участі у товаристві припиняється в разі смерті фізичної-особи учасника, а спадкоємцем (правонаступником) спадкується не право на участь у товаристві, а лише право на частку в статутному капіталі товариства. Після набуття частки в статутному капіталі у спадкоємців (правонаступників) виникає переважне право вступу до цього товариства, передбачене ст. 55 Закону України "Про господарські товариства", проте, не виникає автоматичного права набуття таким спадкоємцем права участі у товаристві.

Набуття права власності спадкоємцем на частку в процесі спадкування, не призводить до автоматичного набуття спадкоємцем прав учасника товариства, які є особистими немайновими правами, та втрачаються особою разом зі смертю і не можуть бути передані спадкоємцям, а відтак, є неможливим передати за договором дарування іншій особі те, що тобі по закону та по факту не належить (в даному випадку, статус учасника товариства).

Наведений вище висновок не суперечить судовій практиці, яка склалась з цього питання у Вищому господарському суді України.

Отже, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 успадкувала не право участі у товаристві (статус учасника товариства), а лише право на частку у статутному капіталі товариства, та подарували саме цю частку, а не право участі у товаристві, своїй матері - ОСОБА_3 (позивач у справі), яка була і є учасником товариства.

Згідно частини 5 ст.147 ЦК України, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Правовий аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що п.2 ч.1 ст.1219 ЦК України встановлює загальне правило, а ч.5 ст.147 ЦК України формулює виняток із нього і передбачає право учасників товариства з обмеженою відповідальністю передбачити у статуті товариства необхідність отримання спадкоємцем учасника згоди інших учасників товариства на його вступ до товариства. Якщо ж статутом товариства з обмеженою відповідальністю не передбачено, що перехід частки в статутному капіталі до спадкоємців допускається лише за згодою інших учасників товариства, то перехід права на частку в статутному капіталі (її частини) тягне перехід до спадкоємця прав, що належали учасникові-спадкодавцеві, а отже, - і право на участь в товаристві. У такому випадку перехід частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до спадкоємця фізичної особи здійснюється за фактом смерті фізичної особи - учасника товариства, що підтверджується документом, який посвідчує право на спадщину, і не потребує отримання спадкоємцем згоди інших учасників на його вступ до товариства.

Відповідно до абз.6 пункту 4.9 статуту ТОВ завод «Прогрес» у редакції від 21.02.2005р. «частка у статутному капіталі Товариства переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника Товариства, якщо статутом Товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до Товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 Цивільного кодексу України».

Положення, що передбачало б необхідність отримання спадкоємцем згоди інших учасників товариства на його вступ до товариства, статут не містить.

Отже, з огляду на приписи п.2 ч.1 ст.1219, ч.5 ст.147 ЦК України та положення статуту ТОВ завод «Прогрес» набуття спадкоємцем прав учасника товариства не залежить від згоди інших учасників, а відтак, частка учасника товариства переходить до спадкоємців на підставі документів, що посвідчують право на спадщину.

Крім цього, частка в статутному капіталі - це спосіб виміру обсягу (ступеня) участі в господарських товариствах. Таке розуміння частки підтверджується також у п.8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 7 квітня 2008 р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», де зазначено, що з належністю учаснику (акціонеру) господарського товариства частки в статутному капіталі закон пов'язує певний обсяг прав учасника (акціонера), який залежить від питомої ваги цієї частки у статутному капіталі (відношення кількості акцій акціонера до загальної кількості акцій).

Таким чином, ОСОБА_3, ОСОБА_8 (після одруження ОСОБА_8) та ОСОБА_10 спадкували право на частку в статутному капіталі ТОВ завод «Прогрес» по 11,751% кожна, а отже, - і право на участь в товаристві 14.09.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом.

11.07.2014 року ОСОБА_8, ОСОБА_10 подарували свою частку (корпоративні права) у статутному капіталі ТОВ завод «Прогрес» ОСОБА_3, у зв'язку з чим вона стала власником 43,953% у статутному капіталу товариства.

Таким чином, позивачем було набуто право власності на частку у розмірі 35,253% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю завод «Прогрес», що підтверджується відповідними документами.

Дії спадкоємця щодо дарування успадкованої частки в статутному капіталі є правомірними.

Відповідач не надав жодного підтвердження оспорювання ним права власності позивача на успадковану нею частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю завод «Прогрес».

Крім цього, як вбачається з діючої редакції статуту ОСОБА_3 є учасником підприємства - відповідача 1 та була ним на час смерті ОСОБА_5

За таких обставин та враховуючи вищенаведені норми права питання щодо вступу ОСОБА_3 до ТОВ завод «Прогрес» взагалі не може ставитися, так як ОСОБА_3 вже є учасником даного товариства, а отже не потребує повторного вступу до нього.

Таким чином, успадкував частку в статутному капіталі ТОВ завод «Прогрес», ОСОБА_3 позбавлена можливості користуватися у повному обсязі своїми правами як учасника Товариства.

Щодо доводів відповідача відносно відсутності у спадкоємців Товариства права відчужувати частку іншим учасникам або третім особам, колегія суддів зазначає наступне.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 719 Цивільного кодексу України встановлено, що договір дарування предметів особистого користування та побутового призначення може бути укладений усно. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ч. 3 ст. 719 ЦК України договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Аналіз наведених норм права свідчить, що нотаріальному посвідченню підлягає договір дарування, предметом якого є нерухомі речі, дарування частки у статутному капіталі Товариства нотаріального посвідчення не потребує.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними у виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорі дарування сторонами визначено, що предметом договору дарування є частка корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ завод "Прогрес" розміром 23,502 відсотків.

Частка у статутному капіталі відповідно до законодавства є предметом цивільного обороту, може придбаватись та відчужуватись у будь-який спосіб, що визначений цивільним законодавством України.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, приписами даної правової норми встановлено, що договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або він не визнаний судом недійсним.

Статтею 722 ЦК України передбачено, що право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту прийняття дарунка.

Таким чином, укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 договір дарування від 11.07.2014 року відповідає вимогам чинного законодавства, його недійсність не встановлена законодавством і у судовому порядку договір недійсним не визнано.

В пункті 6 договору дарування визначено, що право переходить до обдарованого з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Даний договір зареєстровано в реєстрі 01.07.2014 року

Отже, позивач набув права власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю завод "Прогрес".

Як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи, позов до господарського суду подано позивачем, який стверджує про порушення його корпоративних прав як учасника Товариства.

Так, заявник стверджує, що в статуті та відомості які містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців мають недостовірні дані в частині визначення складу учасників (засновників) та визначення їх часток у статутному капіталі Товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» державна реєстрації юридичних є засвідченням факту створення або припинення юридичної особи, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачено цим законом шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 1 ст. 16 вказаного закону визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього закону відомості про юридичну особу включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей, які надаються юридичними особами реєстратору.

Згідно приписів ч.2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в Єдиному державному реєстрі щодо юридичної особи серед інших містяться такі відомості, як, перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі прізвище, ім'я та по батькові; дані про розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу), у тому числі частки кожного із засновників (учасників).

Із змісту статей 4, 51 Закону України "Про господарські товариства" статут товариства з обмеженою відповідальністю, серед іншого, повинен містити відомості про склад засновників та учасників, розмір часток кожного з учасників.

Відповідно до діючої редакції статуту відповідача учасниками Товариства є:

- ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі у розмірі 46,907%, що у грошовому еквіваленті складає 8959,30 грн.;

- ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі у розмірі 35,253%, що у грошовому еквіваленті складає 6733,30 грн.;

- ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8,70%, що у грошовому еквіваленті складає 1661,70 грн.;

- ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8,92%. що у грошовому еквіваленті складає 1703,70 грн.;

- ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі у розмірі 0,22%, що у грошовому еквіваленті складає 42,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 учасник Товариства ОСОБА_5 помер.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Право на спадщину отримала ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.09.2007 року державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 як спадкоємці, набувши права власності на частку в статутному капіталі Товариства, здійснили відчуження цієї частки шляхом дарування ОСОБА_3.

Отже, відповідно до обставин, що склалися, склад засновників, зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі, не відповідає дійсності і відбулися зміни у складі Товариства, які підлягають державній реєстрації.

Положенням ч.5 ст.89 ЦК України встановлено, що зміни до установчих документів юридичної особи набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації.

Зазначена законодавча норма є загальною нормою, однак законодавство, яке регулює правовий статус товариства з обмеженою відповідальністю, не містить спеціальної норми набрання чинності змін до установчих документів такого товариства, у тому числі щодо зміни учасників товариства.

А тому зміна учасників товариства з обмеженою відповідальністю набуває чинності з моменту внесення змін до установчих документів, крім третіх осіб, для яких ці зміни набувають чинності з дня їх державної реєстрації.

Договір про відчуження корпоративних прав є лише підставою для внесення змін до установчих документів.

Судова колегія має за необхідне зазначити, що відчуження частки шляхом дарування частки (перехід права власності на неї) ще не означає, що частка передана у володіння іншої особи. Володіння часткою означає можливість використання володільцем корпоративних прав, пов'язаних з володінням часткою. Тому володіння часткою виникає, коли інші учасники дізнаються про передачу прав. Безумовним доказом передачі частки у володіння є наявність у ЄДР відомостей про володільця частки. Для передачі частки у володіння досить сповіщення інших учасників про те, що корпоративні права передані.

Частинами 2, 4 ст. 82 ГК України визначено, що установчі документи господарського товариства повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників. Статут товариства повинен містити відомості про розмір часток кожного з учасників. Аналогічні вимоги містяться в ст.4 Закону України «Про господарські товариства».

Статут товариства, є єдиним документом Товариства, який відображає статус особи як учасника товариства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про господарські товариства» зміни до статуту підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено зміни. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду корпоративних спорів» від 24.10.2008 року № 13, особа, яка придбала частку в статутному капіталі ТОВ здійснює права і виконує обов'язки учасника товариства з моменту набуття права власності на частку в статутному капіталі.

Отже, факт придбання (отримання) частки у статутному капіталі товариства одномоментно пов'язаний з виникненням статусу учасника товариства у особи, яка цю частку придбала.

При цьому, для набуття статусу учасника господарського товариства не потрібно рішення загальних зборів учасників товариства. Виникнення статусу учасника господарського товариства пов'язано виключно з придбанням (набуттям) частки в статутному капіталі товариства.

Таким чином, отримання позивачем частки в статутному капіталі ТОВ завод "Прогрес" надає їй статусу учасника цього товариства та зобов'язує товариство з моменту отримання інформації про зміни у складі учасників внести відповідні зміни до установчих документів.

Статтею 88 ГК України та ст.10 Закону України «Про господарські товариства» визначено права учасника товариства, зокрема, право на участь в управлінні товариством, право на отримання частки прибутку та ін..

Відсутність достовірних відомостей в статуті Товариства про ОСОБА_3, як учасника товариства, яка володіє 35,253%, унеможливлює в повному обсязі реалізацію належних їй прав, як учасника товариства.

Отже, не здійсненням реєстрації змін, що відбулися у складі засновників ТОВ завод "Прогрес" відповідач порушує права позивача, як учасника Товариства щодо участі в управлінні товариством, вводить в оману інших учасників цивільного обороту щодо складу учасників господарського товариства, а також не усуває недостовірність відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Позивач неодноразово звертався до Товариства з проханням зібрати загальні збори учасників ТОВ завод "Прогрес", на яких вирішити питання щодо перерозподілу часток у статутному капіталі та затвердження нової редакції статуту.

Востаннє позивач звертався до відповідача з аналогічною вимогою 24.04.2015 (а. с. 17, том 1).

29.09.2015 року були проведені Загальні збори учасників ТОВ завод "Прогрес", але рішення з питань переходу частки у розмірі 35,253% до ОСОБА_3 та затвердження перерозподілу часток у статутному капіталі ТОВ завод "Прогрес", про затвердження, підписання нової редакції статуту та державної реєстрації відповідних змін затверджені не були.

Таким чином, рішення щодо внесення змін до статутних документів та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців прийняті не були, зміни не внесені.

Отже, станом на теперішній час в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та в статутах документів ТОВ завод "Прогрес" міститься недостовірна інформація щодо учасників Товариства.

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Посилання суду першої інстанції на приписи ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» колегією суддів відхиляються, оскільки нею врегульовано питання вступу до господарського товариства спадкоємця, а не особи, яка придбала у спадкоємця частку в статутному капіталі господарського товариства. Жодним законодавчим актом не заборонено спадкоємцю, який набув право власності на частку здійснити її відчуження. Частка в статутному капіталі товариства за своїм правовим змістом є сукупністю корпоративних прав, а розмір зазначеної частки визначає кількість голосів при реалізації корпоративних прав.

Відносно посилання місцевого суду на те, що суди не мають права вносити зміни до статуту господарського товариства, то в даному випадку предметом розгляду є зобов'язання Товариства внести зміни до статуту в зв'язку з об'єктивними обставинами, що виникли з фактом набуття позивачем у власність частки розміром 23,502 відсотків у статутному капіталі ТОВ завод "Прогрес", а не внесення змін до статуту Товариства.

Відповідно до приписів п. 16, 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 року № 13 господарським судам підвідомчі спори про зобов'язання внести зміни до установчих документів товариства, а також про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі статті 7 Закону України про господарські Товариства.

Оскільки спір між сторонами не було врегульовано у добровільному порядку, позивач позбавлений у передбаченому частиною 3 статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" порядку подати державному реєстратору всі необхідні документи для внесення змін у державному реєстрі внаслідок внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи для свого включення до складу учасників Товариства.

Як відзначено у Рекомендаціях Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді спорів, що виникають з корпоративних відносин» (пункт 3.12) вміщений у статті 16 Цивільного Кодексу України перелік способів захисту цивільних прав не є вичерпним; на вимогу позивача суд може застосувати й інші, ніж передбачені цією статтею, способи захисту прав, якщо вони не суперечать законодавству і не порушують права інших осіб.

Згідно із частиною 2 статті 16 Цивільного Кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Спеціальною нормою закону встановлений механізм реалізації визначених статті 16 Цивільного кодексу України способів захисту учасників справ з корпоративних відносин, яким суд, зокрема, скасовуючи рішення вищого органу управління (власника) підприємства, водночас поновлює корпоративні правовідносини особи-заявника.

Зокрема, згідно із статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» у разі постановлення судового рішення щодо скасування рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про внесення змін до установчих документів юридичної особи або про визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи суд у день набрання законної сили судовим рішенням надсилає його юридичній особі - відповідачу для вжиття заходів до приведення установчих документів у відповідність із прийнятим судовим рішенням, а також державному реєстратору для внесення запису про судове рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

Таким чином, законодавством передбачено правові механізми скасування рішення учасників юридичної особи про внесення змін до установчих документів юридичної особи.

З урахуванням викладеного, для забезпечення законодавчої можливості виконати рішення, колегія суддів зобов'язує державну реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції внести зміни до відомостей Єдиного державного реєстру щодо складу учасників ТОВ завод "Прогрес".

Положення пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України прийняте без всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 26.10.2015 року по справі №922/3806/15 прийняте при не належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим наявні підстави для його скасування, та відповідно - задоволення апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_3.

Керуючись статтями 22, 85, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.10.2015 року по справі №922/3806/15 скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Визнати недійсним статут Товариства з обмеженою відповідальністю завод "Прогрес" в частині визначення складу учасників (засновників) та визначення їх часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю завод "Прогрес" та зобовязати Товариства з обмеженою відповідальністю завод "Прогрес" внести зміни до установчих документівв товариства, в яких зазначити наступний склад учасників:

- ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі у розмірі 46,907%, що у грошовому еквіваленті складає 8959,30 грн.;

- ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі у розмірі 43,953%, що у грошовому еквіваленті складає 8395,00 грн.;

- ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8,92%. що у грошовому еквіваленті складає 1703,70 грн.;

- ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі у розмірі 0,22%, що у грошовому еквіваленті складає 42,00 грн.

Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області внести зміни до відомостей Єдиного державного реєстру щодо складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю завод "Прогрес" та заначити наступний склад учасників:

- ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі у розмірі 46,907%, що у грошовому еквіваленті складає 8959,30 грн.;

- ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі у розмірі 43,953%, що у грошовому еквіваленті складає 8395,00 грн.;

- ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8,92%. що у грошовому еквіваленті складає 1703,70 грн.;

- ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі у розмірі 0,22%, що у грошовому еквіваленті складає 42,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю завод "Прогрес" (індифікаційний код 19462387, місцезнаходження: м. Харків, вул. 17 Партз*їзду , 12) на користь Фізичної особи ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2436,00 грн., та за подання апеляційної скарги в розмірі 4019,41 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Слободін М.М.