ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.01.2016 Справа № 905/3186/15

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши матеріали

позовна заява Приватного акціонерного товариства «ПЛУТОН» м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» м.Маріуполь Донецька область

про стягнення 662 108,66 грн., у тому числі: пені у розмірі 41 294,50 грн., 3% річних у розмірі 8 258,90 грн., заборгованість з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 612 555,26 грн.

Представники сторін:

від позивача: не явився

від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю №09-18/4540 від 25.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «ПЛУТОН» м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» м.Маріуполь Донецька область про стягнення 662 108,66 грн., у тому числі: пені у розмірі 41 294,50 грн., 3% річних у розмірі 8 258,90 грн., заборгованість з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 612 555,26 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору № 088эл/243 від 29.08.2014р. позивач зобовязався поставити у власність відповідача технологічне обладнання, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити товар, однак свої зобовязання відповідач не виконав в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 607272,00грн.

Відповідач через канцелярію суду 20.01.2016р. надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 13, 15, 54, 61, 83 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

29.08.2014р. між Приватним акціонерним товариством «ПЛУТОН» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (покупець), укладено договір № 088 эл/243 на придбання технологічного обладнання.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов язується передати, а покупець прийняти і оплатити обладнання на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що поставка обладнання здійснюється видами транспорту зазначеними у специфікаціях.

Згідно з п. 3.3. договору, терміни поставки обладнання вказуються в специфікаціях.

Пунктом 4.1. договору зазначено, що поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов'язані з постачанням обладнання.

Відповідно до п. 4.3. договору, загальна сума договору визначається як сумарна вартість обладнання, постачання якого здійснюється згідно доданих до неї специфікацій.

Згідно з п.5.1. договору, оплата покупцем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі.

Відповідно до п.5.2. договору, оплата за поставлене обладнання буде здійснюватись протягом строку, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту поставки обладнання та надання документів вказаних в п.6.3 цього договору.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі порушення більш ніж на 10 календарних днів строку оплати обладнання, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді.

Згідно з п.10.4. договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління Сторін, що мають відповідні повноваження (за наявності таких вимог).

Відповідно до п. 10.5., даний договір діє до 08 липня 2015 року. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань (у тому числі гарантійних) по даному договору.

Пунктом 10.6. передбачено, що за всіма видами зобов'язань та відповідальності сторін встановлюється загальний строк позовної давності тривалістю три роки (за винятком строків позовної давності, що перевищують трирічний період відповідно до чинного законодавства України).

На виконання умов договору сторонами була підписана специфікація №1 від 10.11.2014 р. на загальну суму 607 272,00грн., яка є додатком договору №088эл/243 від 29.08.2014р.

За вказаною специфікацією сторони погодили вартість обладнання, що поставляється та відповідно до даної специфікації становить 506 060,00 грн., ПДВ становить 101 212,00 грн., загальна вартість з ПДВ становить 607 272,00 грн., строк поставки 120 календарних днів з дати підписання цієї специфікації №1, умови оплати: протягом 75 календарних днів з моменту поставки. Специфікація підписана обома сторонами без зауважень та скріплена печатками.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір №088 эл/243 від 29.08.2014р., укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм ст. 264-271 Господарського кодексу України та істотними умовами договору поставки, зокрема, є предмет, ціна, строк дії договору, умови поставки, термін її здійснення.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 Господарського кодексу України, основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору № 088 эл/243 від 29.08.2014р., на підставі видаткової накладної № П- 00000011 від 06.03.2015р. Публічне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» отримало від Приватного акціонерного товариства «ПЛУТОН» товар на загальну суму 607272,00грн. (а.с. 28).

Зі сторони відповідача видаткова накладна №00000011 від 06.03.2015р. на суму 607272,00 грн. підписана ОСОБА_2 на підставі довіреності №00194 від 03.03.15р. на отримання ТМЦ.

06.03.2015 р. позивачем було виставлено на оплату рахунок - фактуру № П- 00000008 на суму 607272,00 грн. (а.с. 27)

Відповідачем не було сплачено заборгованість у розмірі 607272,00 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином

Відповідач доказів оплати у розмірі 607272,00 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства « ПЛУТОН» доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 41 294,50 грн., 3% річних у розмірі 8 258,90 грн., інфляційні витрати у розмірі 5283,26грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, наданий позивачем, суд позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняє у повному обсязі: за період з 19.05.2015р. по 06.11.2015 р. на суму заборгованості 607272,00 грн. пеня у розмірі 41780,31 грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 41294,50 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 8258,90грн., інфляційних витрат у розмірі 5283,26грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних, наданий позивачем, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних задовольняє повністю: за період з 19.05.2015р. по 06.11.2015р. на суму заборгованості 607272,00грн. 3% річні складають 8585,00 грн..

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягають 3% річні у розмірі 8258,90 грн.

Також, суд, перевіривши арифметичний розрахунок інфляційних витрат, наданий позивачем, зазначає, що позивачем були здійсненні арифметичні помилки в розрахунку інфляційних витрат, у зв'язку з чим суд задовольняє частково позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат: за період з червня 2015р. по вересень 2015р. на суму заборгованості 607 272,00 грн. інфляційні витрати складають 5275,08 грн.

В частині позовних щодо стягнення інфляційних витрат у розмірі 8,18 грн., суд відмовляє.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відстрочити виконання рішення до 31.03.2016р.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання щодо відстрочення виконання судового рішення строком до 31.03.2016р. з огляду на наступне.

За приписами ст. 83 ГПК України суд, приймаючи рішення, має право відстрочити виконання рішення.

Часиною 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 вищезазначеної постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Однак, наведені відповідачем обставини, які покладені в основу обґрунтування клопотання про відстрочку виконання рішення не є винятковими обставинами у розумінні ст. 121 ГПК України, тому судом відмовлено у відстроченні виконання даного рішення.

Слід зазначити, що погіршення показників прибутковості відповідача, не є підставою для звільнення його від виконання його зобов'язань, оскільки відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво - це діяльність на власний ризик. Крім того, невиконання відповідачем своїх зобов'язань призводить до погіршення фінансового стану позивача.

Заявником не вказується вагомої причини, яка ускладнює виконання рішення, а також не додано до заяви про виконання рішення жодного вагомого доказу в підтвердження того, що рішення по даній справі може бути виконано.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, місто Маріуполь ,вул. Лепорського,1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ПЛУТОН» (69600, місто Запоріжжя, проспект Леніна, б. 75, ) основний борг у розмірі 607272 (шістсот сім тисяч двісті сімдесят дві)грн.00коп., пеню у розмірі 41294 (сорок одна тисяча двісті девяносто чотири) грн. 50 коп., 3 % річних у розмірі 8 258(вісім тисяч двісті пятдесят вісім) грн. 90 коп., інфляційні витрати у розмірі 5275 (пять тисяч двісті сімдесят пять) грн.08коп., судовий збір у розмірі 9931 ( девять тисяч девятсот тридцять одна) грн. 52 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 8,18 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 25.01.2016 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу