ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" січня 2016 р.Справа № 916/4776/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД";

До відповідача: Приватного підприємства "Одеса-Інвест"

про стягнення

Суддя Рога Н. В.

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства (далі ПП) "Одеса-Інвест" про стягнення 200 330грн. 86коп., з яких заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 116 719грн. 09коп., пеня у розмірі 26 789грн. 16коп., 3% річних у розмірі 3 165грн. 31коп., інфляційні у розмірі 37 218грн. 96коп. та штраф у розмірі 16 438грн. 34коп.

18 грудня 2015р., 05 січня 2016р. та 25 січня 2016р. позивачем були надані клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в яких зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує.

Відповідач про час та місце судових засідань був повідомлений за юридичною адресою, але, направлена судом поштова кореспонденція повернута поштою з відмітками "сплив строк зберігання". До повноважень суду не відноситься розшук місцезнаходження сторін у справі. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

29 березня 2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Український лізинговий фонд (надалі Лізингодавець) та Приватним підприємством "Одеса-Інвест" (надалі Лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № 988/03/13-Н.

Предметом лізингу є автомобіль MG550, 2013 року випуску, загальна вартість якого 179 000грн. (в т.ч. ПДВ 29 983грн. 33коп.), реєстраційний номер НОМЕР_1, № шасі/кузова LSJW26G99DS012202, номер двигуна 18К4GB010040388.

Згідно п.1.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу майно (далі - Предмет лізину), найменування та характеристики якого зазначені в Специфікації (Додаток 2 до договору), а Лізингоодержувач зобовязався прийняти Предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в Графіку внесення лізингових платежів (далі Графік платежів), а також інші платежі відповідно до умов Договору.

Пунктом 1.2 Загальних умов Договору фінансового лізингу передбачено, що термін користування Лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в п.5 Договору та починається з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі предмета лізингу, проте в будь якому випадку не може бути менше одного року.

Пунктом 5 Договору фінансового лізингу передбачено, що строк лізингу складає 24 місяці, з моменту підписання акту прийому-передачі предмета лізингу. Акт прийому-передачі предмету лізинг був підписаний сторонами 19.04.2013р.

Відповідно до п. 2.1 Загальних умов Договору фінансового лізингу всі платежі за Договором Лізингоодержувач зобовязаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач зобовязаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків Лізингодавця. У разі необхідності рахунки на оплату можуть надаватися Лізингодавцем по факсу та/або на e-mail Лізингоодержувача. Лізингові платежі включають: платежі в погашення (компенсацію) вартості Предмета лізингу і винагороду (комісію) Лізингодавця за наданий в лізинг Предмет лізингу.

За умовами п. 2.2 Загальних умов Договору фінансового лізингу загальна сума лізингових платежів на дату укладання Договору визначається п. 8.1 Договору і може змінюватися відповідно до умов цього Договору. Порядок, розмір та терміни оплати Лізингоодержувачем лізингових платежів встановлюються в Графіку платежів (додаток №1 до Договору).

Додатком №1 від 29.03.2013р. до Договору №988/03/13-Н фінансового лізингу встановлений графік внесення лізингових платежів.

Пунктом 8.4 Договору сторони передбачили, що сплата лізингових платежів здійснюється в гривні без коригуванням курсу валют.

Пунктом 13.1 Загальних умов Договору фінансового лізингу передбачено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за договором.

Позивач зазначає, що він належним чином виконав взяті на себе зобовязання, а саме: придбав предмет лізингу та передав його у користування відповідачу за актом прийому- передачі від 16.04.2013р. Відповідач оплатив авансовий платіж та належним чином виконував умови договору щодо сплати лізингових платежів , проте, починаючи з лютого 2014р. припинив виконувати зобовязання з оплати лізингових платежів у повному обсязі, продовжуючи експлуатувати предмет лізингу.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 20 липня 2014р. позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу (№245-УПК) щодо сплати заборгованості. Проте, зазначена вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Такі дії відповідача, позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 116 719грн. 09коп.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що згідно ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст. 10 Закону України Про фінансовий лізинг Лізигодавець має право стягувати з Лізингоодержувача (Відповідача) прострочену заборгованість та вимагати відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

Пунктом 7.1.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, Лізингоодержувач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Крім того, умовами пункту 7.1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили, що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. Договору, Лізингоодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів -15% від суми простроченої заборгованості.

На підставі зазначених пунктів Договору позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 26 789грн. 16 коп. та штраф у розмірі 16 438грн. 34коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 3 165грн. 31коп. та інфляційні втрати у сумі 37 218грн. 96коп.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався, письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Нормами частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 березня 2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Український лізинговий фонд (надалі Лізингодавець) та Приватним підприємством "Одеса-Інвест" (надалі Лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № 988/03/13-Н.

Предметом лізингу є автомобіль MG550, 2013 року випуску, загальна вартість якого 179 000грн. (в т.ч. ПДВ 29 983грн. 33коп.), реєстраційний номер НОМЕР_1, № шасі/кузова LSJW26G99DS012202, номер двигуна 18К4GB010040388,

Згідно п.1.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу майно (далі - Предмет лізину), найменування та характеристики якого зазначені в Специфікації (Додаток 2 до договору), а Лізингоодержувач зобовязався прийняти Предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в Графіку внесення лізингових платежів (далі Графік платежів), а також інші платежі відповідно до умов Договору.

Пунктом 1.2 Загальних умов Договору фінансового лізингу передбачено, що термін користування Лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в п.5 Договору та починається з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі предмета лізингу, проте в будь якому випадку не може бути менше одного року.

Пунктом 5 Договору фінансового лізингу передбачено, що строк лізингу складає 24 місяці, з моменту підписання акту прийому-передачі предмета лізингу. Акт прийому-передачі предмету лізинг був підписаний сторонами 19.04.2013р.

Відповідно до п. 2.1 Загальних умов Договору фінансового лізингу всі платежі за Договором Лізингоодержувач зобовязаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач зобовязаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків Лізингодавця. У разі необхідності рахунки на оплату можуть надаватися Лізингодавцем по факсу та/або на e-mail Лізингоодержувача. Лізингові платежі включають: платежі в погашення (компенсацію) вартості Предмета лізингу і винагороду (комісію) Лізингодавця за наданий в лізинг Предмет лізингу.

За умовами п. 2.2 Загальних умов Договору фінансового лізингу загальна сума лізингових платежів на дату укладання Договору визначається п. 8.1 Договору і може змінюватися відповідно до умов цього Договору. Порядок, розмір та терміни оплати Лізингоодержувачем лізингових платежів встановлюються в Графіку платежів (додаток №1 до Договору).

Додатком №1 від 29.03.2013р. до Договору №988/03/13-Н фінансового лізингу встановлений графік внесення лізингових платежів.

Пунктом 8.4 Договору сторони передбачили, що сплата лізингових платежів здійснюється в гривні без коригуванням курсу валют.

За матеріалами справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання, а саме: придбав предмет лізингу та передав його у користування відповідачу за актом прийому-передачі від 16.04.2013р. Однак, відповідач, починаючи з лютого 2014р., припинив виконувати зобовязання з оплати лізингових платежів у повному обсязі, продовжуючи експлуатувати предмет лізингу.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості зі сплати лізингових платежів у розмірі 116 719грн. 09 коп. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.1.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, Лізингоодержувач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За таких обставин, виходячі з п. 7.1.1. Загальних умов Договору та норм чинного законодавства, суд перевірив наданий позивачем розрахунок, та вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі 26 789грн. 16коп.

Умовами пункту 7.1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. Договору, Лізингоодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів -15% від суми простроченої заборгованості. За таких обставин, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 16 438рн. 34коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд доходить до висновку про його вірність та наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 3 165грн. 31коп. та інфляційних втрат у сумі 37 218грн. 96коп.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з викладеного, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" є обґрунтованим, підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Одеса-Інвест" (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32, , поточний рахунок 0000 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Український лізинговий фонд (04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 35-А, офіс 301, поточний рахунок 1644 в філії "Київ сіті" ПАТ КБ "ОСОБА_1", МФО 380775, ) заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 116 719грн. 09коп. , пеню у розмірі 26 789грн. 16коп., 3% річних у розмірі 3 165грн. 31коп., інфляційні у розмірі 37 218грн. 96коп., штраф у розмірі 16 438грн. 34коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 004грн. 96коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 лютого 2016р.

Суддя Н.В. Рога