ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 922/5446/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі - Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №5497 від 30.12.2015 року, ОСОБА_2, за довіреністю №5505 від 30.12.2015 року.

відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю б/н від 01.10.2015 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в примішенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інноваційно-виробниче підприємство "Юніпласт" (вх. №5794 Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 08 грудня 2015 року по справі № 922/5446/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Інноваційно-виробниче підприємство "Юніпласт", смт. пересічне Дергачівського району Харківської області

про стягнення 51 036,08 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14.12.2015 року по справі №922/5446/15 (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю інноваційно-виробничого підприємства "Юніпласт" на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" 51036,08 грн. заборгованості за договором № 03ПТ-ПРФ91-2015 від 31.12.2014 року та 1218,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю інноваційно-виробничого підприємства "Юніпласт" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року в частині стягнення 44367,40 грн. та прийняти нове рішення, яким в даній частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для його скасування.

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" у відзиві апеляційну скаргу зазначає, що скаржником у апеляційній скарзі не спростовано обставини, які встановлено судом першої інстанції, не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права. Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановила наступне.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, 31.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю інноваційно-виробничого підприємства "Юніпласт" (споживач, відповідач у справі) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 03ПТ-ПРФ91-2015 П-ГП.

За умовами договору постачальник протягом 2014 року здійснює споживачу постачання природний газ (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку № 1 до договору (розділ 1 договору).

Сторонами зазначено у пункті 2.1, 2.4, що договірні обсяги газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору. Місячний обсяг відбору газу в пунктах призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу.

Послуги з постачання газу документально оформлюються підписаними сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору. Постачальник до 05-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником, скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (пункти 2.7, 2.8, 2.9 договору).

Пунктом 3.4. договору визначено право постачальника перевіряти роботу вузлів обліку, установлених у споживача, у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, а також вимагати позачергової перевірки вузлів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології.

Як визначено у розділі 4 договору, розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01 січня 2015 року становить 5900,00 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) - 118,00 грн.; тариф на постачання природного газу за регульованим тарифом - 46,50 грн.; тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (ПАТ "Укртрансгаз" та/або ПАТ "Укргазвидобування", ПАТ "Укрнафта") - 24,90 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними мережами ПАТ "Харківгаз" - 341,80 грн.; ПДВ за ставкою 20%. До сплати за 1000 кв.м. природного газу - 6431,20 грн., крім того ПДВ (20%) - 1286,24 грн., всього з ПДВ 7717,44 грн. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому договором порядку. Оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Відповідно до пункту 10.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання та, відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2015 року та діє до 31.12.2015 року, в частині проведення розрахунків - до повного здійснення.

Контрагентами у відповідності до додатку № 1 погоджено перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання, а додатком № 2 узгоджено договірні обсяги постачання природного газу на 2015 рік. Дані додатки є невідємними частинами договору.

Як свідчать матеріали справи, 31.12.2014 року між сторонами підписано Технічну угоду на здійснення контролю за обліком газу, відповідно до умов якої визначено її предметом здійснення постачальником транспортування природного газу газорозподільними мережами до місця передачі у газову мережу споживача.

Пунктом 2.1. Технічної угоди передбачено, що планові та позачергові перевірки технічного стану ЗВТ здійснюється контролюючими ЗВТ та/або робочим еталоном постачальника.

12.03.2015 року з метою проведення позачергової повірки, працівниками Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" було проведено демонтаж лічильників газу G-10 РЛМ (заводські номери 5016650 та 4115775), про що сторонами було складено та підписано протоколи щодо направлення ЗВТ на позачергову повірку № 1758 та № 1759.

Зауважень представників відповідача з цього приводу не надходило, протоколи щодо направлення ЗВТ на позачергову повірку № 1758 та №1759 підписані представником Товариства з обмеженою відповідальністю інноваційно-виробничого підприємства "Юніпласт" без жодних заперечень.

17.03.2015 року за результатом метрологічної повірки лічильників газу G -10 РЛМ (заводські номери 5016650 та 4115775) було визнано непридатними до застосування, про що ДП "Харківстандартметрологія" було видано довідки про непридатність засобів вимірювальної техніки №ХГ/02595 та №ХГ/02594.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ, розрахунок за який здійснено з 01.03.2015 по 12.03.2015 року (до моменту відключення лічильників газу) за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання.

Колегія суддів, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу регламентуються Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618 та за реєстрованими в Міністерстві юстиції України від 26.01.06 № 67/11941 та Правилами користування природним газом для юридичних осіб, затвердженими постановою НКРЕ від 13.09.12 № 1181 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 11.10.12 № 1715/22027.

У відповідності до частини 3 статті 9 Закону суб'єкти ринку природного газу проводять свою діяльність на підставі договорів (контрактів), що укладаються відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної вимоги між сторонами був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №03ПТ-ПРФ91-2015П-ТП від 31.12.2014 року.

Як вбачається з пункту 3.2. укладеного між сторонами договору, облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 26.01.2006 за № 67/11941.

За умовами пункту 5.13. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.05 № 618, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 26.01.2006 за № 67/11941, передбачено, що перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках:

- тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт);

- непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу;

- наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Згідно п.4.1.10 Стандарту ДСТУ 2708:2006 "Метрологія повірка засобів вимірювальної техніки, організація та порядок проведення" засоби вимірювальної техніки визнають придатними до застосування, якщо результати перевірки підтверджують їх відповідність метрологічним і технічним вимогам до цих засобів вимірювальної техніки, встановленим у нормативних чи експлуатаційних документах.

Дослідженням копій протоколів щодо направлення ЗВТ на позачергову повірку (а.с. 17,18 т.1) встановлено, що дані протоколи складені 12.03.2015 року представниками ПАТ «Харківгаз» у присутності представника відповідача та посвідчують факт демонтажу лічильників газу G-10 РЛМ (заводські номери 5016650 та 4115775) з метою проведення позачергової повірки. Вказані протоколи були підписані сторонами без будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача.

Згідно довідки ДП "Харківського регіонального державного науково-технічного центру стандартизації, метрології та сертифікації" №ХГ/02594, №ХГ/02595 від 17.03.2015 року лічильники встановлені у відповідача, визнано непридатним до застосування; підставою вказано, що відносна похибка перевищує допустимі межі.

Довідки про непридатність засобів вимірюваної техніки видано уповноваженим органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності - ДП "Харківського регіонального державного науково-технічного центру стандартизації, метрології та сертифікації".

При цьому, доказів того, що лічильники прийшли у непридатний стан в результаті поставки позивачем природного газу неналежної якості матеріали справи не містять.

Пунктом 3.3.9 технічної угоди передбачено, що визначений за допомогою вузла обліку газу об'єм поданого споживачу газу вважається недійсним та перерахунки об'єму поданого газу проводяться постачальником у випадках, зокрема, за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача, починаючи з дати проведення останньої перевірки вузла обліку газу або, якщо такі перевірки не проводились, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з постачальником. Кількість годин роботи газового обладнання споживача повинна бути підтверджена документально та засвідчена постачальником. Нарахування згідно вказаного пункту проводиться, зокрема, у разі тимчасової відсутності ЗВТ (зняття на періодичну, позачергову, експертну повірку та ремонт), непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану вузла обліку; у разі отримання негативних результатів чергової, позачергової та експертної повірки ЗВТ.

Нарахування згідно вказаного пункту проводяться зокрема у випадку отримання негативних результатів чергової, позачергової та експертної перевірки ЗВТ (п. 3.3.8 Технічної угоди).

Фактична кількість поданого споживачу газу визначається постачальником по показах ЗВТ вузла обліку газу, встановленого у споживача з додаванням розрахованих технологічних втрат і витрат (п. 2.12 технічної угоди на здійснення контролю за обліком газу).

Якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача (5.13.2. Правил № 618).

Аналогічний порядок перерахунку об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ передбачений п. 3.12.4. Правил № 1181, за змістом якого (...) якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/розподілу/ транспортування природного газу за період відсутності Несправності) ЗВТ здійснюються газорозподільним/газотранспортним підприємством за "показами дублюючого вузла обліку, а у разі відсутності дублюючого вузла обліку - за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Таким чином, наведені норми, надають постачальнику (позивачеві) право на здійснення розрахунку щодо обсягів спожитого природного газу за березень 2015 року за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання починаючи з розрахункової доби поточного календарного місяця (з 01.03.2015) до моменту демонтажу засобу обліку.

Так, з посиланням на пункт 5.12, 5.13 Правил, позивачем складено технічних розрахунок спожитого відповідачем природного газу з 01.03.2015 року 00 год. по 12.03.2015 року 09 год. на загальну кількість 3989 м3. Розрахунок обємів спожитого відповідачем газу у березні 2015 року (до 12.03.2015, демонтаж лічильника) здійснено позивачем за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання.

За умовами п. 3.3. договору сторони узгодили, що кількість реалізованого газу Споживачу визначається за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

У додатку 1 до договору сторони узгодили перелік вузлів обліку, а також перелік газоспоживного обладнання, в тому числі режими його роботи, норми витрати газу на добу та номінальні витрати газу на один газоспоживний прилад.

Згідно із додатком № 1 до договору, до газового обладнання, встановленого на пунктах призначення, відносяться:

- Газовий Котел Протерм 120 СОР в кількості 1 шт., номінальною потужністю 6 м3/год., режим роботи складає 16,5 годин на добу;

- Газовий Котел АОГ-50 в кількості 1 шт., номінальною потужністю 3 м3/год., режим роботи складає 14 годин на добу;

- Газовий Котел ВАХІ SLIM в кількості 2 шт., номінальною потужністю 4 м3/год., режим роботи складає 12,5 годин на добу. (а.с. 13 т. 1)

Отже, у додатку №1 сторони чітко визначили режими роботи газоспоживного обладнання та номінальні витрати газу на один газоспоживний прилад.

Таким чином, вихідними даними щодо розрахунку кількості отриманого Відповідачем природного газу, відповідно до умов Договору, є показники засобів вимірювальної техніки (далі-ЗВТ) та перелік газоспоживаючого обладнання, режим його роботи та норми витрат ним природного газу.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції неправомірно було враховано інформацію щодо режиму роботи газоспоживного обладнання споживача, вказану в додатку 1 до договору.

Разом з тим, застосування позивачем цілодобового режиму роботи газоспоживного обладнання не свідчить про неправильний порядок розрахунку обсягів протранспортованого газу відповідачу у березні 2015 року виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.9.1. технічної угоди до договору кількість годин роботи газового обладнання споживача повинна бути підтверджена документально та засвідчена постачальником.

Єдиним документом, що підтверджує режим роботи газового обладнання споживача, зокрема, у березні 2015 року, є додаток 1 до договору з переліком вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання, установлених на пунктах призначення, з вказівкою на його режим роботи - 24 години на добу.

Із встановлених обставин справи не вбачається, що відповідач подавав позивачу чи надавав суду документи, що підтверджували б іншу кількість роботи газоспоживного обладнання, ніж та, що встановлена судом апеляційної інстанції.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що саме позивач мав визначати кількість годин роботи газового обладнання споживача, не обґрунтовані особою, що звернулась із такою скаргою, умовами договору, та не випливають із наведених нормативних актів, а отже висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Слід зазначити, що в жодному нормативному акті відсуне будь-яке посилання на порядок перерахунку згідно з режимом роботи споживача. Діючи норми законодавства не повязують режим роботи споживача природного газу з роботою газового обладнання, оскільки кількість годин роботи газового обладнання може перевищувати кількість годин роботи споживача.

Щодо ціни переданого природного газу, то колегія суддів виходить з положень п.п. 4.1, 4.3 договору, згідно з якими розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Постачальник зобов'язується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на офіційному веб-сайті (www.zapgaz.zp.ua) та в засобах масової інформації.

Крім того, умовами п. 4.4. договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. договору є обов'язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору.

На підставі викладеного, перевіривши наявний в матеріалах цієї справи перерахунок вартості протранспортованого газу, який був здійснений позивачем за період встановлення несправності ЗВТ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо його обґрунтованості та відповідності Правилам обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.05 № 618, Правилам користування природним газом для юридичних осіб, затвердженим постановою НКРЕ від 13.09.12 № 1181 та умовам договору від 10.12.12 № ТП-ПР-11083.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість нарахування за спожитий у березні 2015 року газ в сумі 51036,08 грн.

Згідно п. 2.6 договору послуги з постачання газу документально підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначеними у додатку 1 до договору.

Постачальник до 2-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника (п.2.7 договору).

Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (п. 2.8 договору).

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі природного газу від 31.03.2015 року за спожитий відповідачем газ у березня 2015 року, в якому було нараховано 51036,08 грн. за 97 219 м3 (т.1 а.с.15). Нарахування об'ємів природного газу здійснено позивачем в зв'язку з визнанням лічильника газу відповідача непридатним до застосування у відповідності із вимогами п.п.5.13, п.5.13.1, п5.13.2 Правил № 618 за номінальною потужністю газового обладнання.

Даний акт підписаний уповноваженою особою позивача.

10.04.2015 року на адресу відповідача було направлено для підпису акт прийому-передачі природного газу від 31.03.2015 року. Проте, відповідач не здійснив належних дій, не підписав та не повернув постачальнику вказаний акт.

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання протягом двох робочих днів з дати одержання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних постачальника (п.2.8.2 договору).

Отже, за відсутності в матеріалах справи обґрунтованої відмови відповідача від підписання акту приймання передачі, дані визначені позивачем у акті від 31.03.2015 року вважаються належними. Отже, сума до сплати за спожитий відповідачем газ у березня 2015 року складає 51036,08 грн.

Доказів погашення відповідачем у добровільному порядку вказаної заборгованості сторони господарському суду не надали.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарювання відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України виникає, зокрема із господарського договору.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог, які підтверджено документально, а тому такі вимоги підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14.12.2015 року по справі №922/5446/15 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Інноваційно-виробниче підприємство "Юніпласт" не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інноваційно-виробниче підприємство "Юніпласт" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року по справі №922/5446/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.