РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа № 906/1382/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Сініцина Л.М.

суддів Мельник О.В.

при секретарі судового засідання Нагорний В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 10.11.15 р.

у справі № 906/1382/15 (суддя Вельмакіна Т.М. )

позивач В.о. ОСОБА_1 міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації

відповідач ОСОБА_2 підприємство "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Щорсівської сільської ради

про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 27,7494 га, зобов'язання повернути земельну ділянку

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 1/03 від 01.03.2013 р.

третьої особи - не з`явився

прокурор - Ковальчук І.Л. посв. № 031264 від 12.01.2015 р.

Судом розяснено представнику відповідача та прокурору права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11 листопада 2015 року у справі № 906/1382/15 ( суддя Вельмакіна Т.М.) в позові в.о ОСОБА_1 міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації до Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Щорсівської сільської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 27,7494 га., зобов'язання повернути земельну ділянку -відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд керувався положеннями ст. 46, п.49.8, ст.49, п.50.1 ст.50 , п. п. 54.3.2 п.54.3 ст.54,.286.2 ст.286, п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України, ч.1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 629, ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 15 , ч.ч. 1,2 ст.21 п.4 ч.1 ст. 24 , ч.1 ст. 32 Закону України та враховуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, а саме те, що на дату звернення з позовом до суду мала місце переплата за спірним договором в розмірі 11712,19 грн., у зв»язку з чим відсутня заборгованість по визначених у договорі від 25.07.2005р. орендним платежам; прийшов до висновку про відсутність підстав для розірвання вказаного Договору у зв"язку з систематичною несплатою орендних платежів понад 3 місяця.

Не погодившись з постановленим рішенням, заступник прокурора Житомирської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, судом не дотримано вимог ст. 43 ГПК України щодо оцінки доказів.

Скаржник також вказує, що рішення суду першої інстанції постановлено всупереч вимог ст. ст. 31, 32, 34 Закону України "Про оренду землі", ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України.

Також, суд не застосував до спірних правовідносин норми ст. ст. 13, 15, 21, 24 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 287.4, 288.1, 288.4 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим дійшов невірного висновку, що зазначений договір оренди не підлягає розірванню.

Апелянт вказує, що всупереч ст. 21 Закону України "Про оренду землі", ст. ст.54.1, 288.5 Податкового кодексу України, суд першої інстанції не врахував, що оскільки визначений у Договорі щомісячний розмір оренди в сумі 9,84 грн. (менше 3 відсотків від нормативної грошової оцінки) не відповідав вимогам ст. 288.5. ПКУ, сума нарахувань приведена у відповідність до норм податкового законодавства - орендна плата за місяць становить 19,15 грн., а за рік- 229,83 гривень.

Покликається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, відповідно до якої підставою розірвання договору оренди є саме систематична несплата(понад 3місяці) орендної плати СП "Щорсівський гранітний кар'єр".

Крім того, судом першої інстанції невірно проведено розрахунки зі сплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою та безпідставно вказано на наявність переплати за спірним договором оренди землі, яка понад 5 разів перевищує визначений цим договором розмір орендної плати. Так, згідно інформації ОСОБА_1 ОДШ (лист № 10958/9/0609-15-02 від 26.08.2015р.) заборгованість станом на 26.08.2015р. за договором від 25.07.2005р. на земельні ділянки водного фонду та водні об'єкти загальною площею 27,7494 га становить 268 грн. (згідно узгодженого зобов'язання по деклараціям у сумі 19,15 грн. в місяць). Тобто, заборгованість зі сплати орендної плати виникла з 30.12.2013р.

Відповідно до інформації ОСОБА_1 ОДПІ, СП "Щорсівський гранітний кар'єр" здійснило у грудні 2013 року платіж в сумі 20000 грн., з яких 50 грн. (0,25%) надійшло як орендна плата за договором від 25.07.2005р.. У зв'язку з тим, що у грудні 2013 року коштами в сумі 20000 грн. погашено заборгованість, яка виникла раніше, з цього періоду слід рахувати виникнення заборгованості. Упродовж 2014 року (у квітні та травні місяцях) надійшло 10200 грн., з них за договором 25,50 грн. У березні 2015 року надійшло 200 грн., з них за договором - 0,50 грн.

За договором оренди за період з грудня 2013 року по жовтень 2015 року сплаті підлягало 226,32 грн., а надійшло тільки 76 грн. Останній платіж здійснено лише 27.03.2015р., тобто протягом квітня-жовтня 2015 року (7 місяців) орендна плата не сплачується, що є систематичним порушенням умов договору.

Апелянт у скарзі наголошує, що не відповідають дійсним обставинам справи висновки суду, що на момент звернення прокурора із позовом до суду, згідно договору оренди, відповідачем у повному обсязі виконано зобов'язання щодо сплати орендних платежів у розмірі 9,84 грн. за місяць, оскільки з грудня 2013 року по жовтень 2015 року згідно умов договору оренди підлягало сплаті 452,64 грн., а фактично сплачено 381,87 грн.

Вважає, що заборгованість у СП "Щорсівський гранкар'єр" зі сплати оренди за користування земельною ділянкою водного фонду виникла не лише згідно зобов'язань, самостійно задекларованих орендарем, а й згідно договору оренди.

Крім того, вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку, що постанова Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 806/1754/15 за позовом СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" до ОСОБА_1 ОДПІ ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасування податкових повідомлень - рішень має приюдиційне значення для вирішення спору у господарському суді. Зазначена постанова не набрала законної сили, а тому не могла бути використана при розгляді справи.

Просить рішення господарського суду Житомирської області від 10.11.2015р. у справі № 906/1382/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов прокурора задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що з доводами, викладеними в скарзі не погоджується з огляду на таке.

Так, вказує, що справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII Податкового кодексу України.

З огляду на підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Враховуючи вищевикладене, а також п. 4.2 Договору, згідно якого обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції, при розрахунку 3% мінімального розміру орендної плати за землю за спірними договорами оренди, орендна плата за землю в середньому становить 29 643.22 гривень = (27,7494 га +44,2056 га) х 13 732,3 (вартість ріллі в Житомирській області) х 3%.

Приймаючи до уваги, що СП "Щорсівський гранітний картер Укооппостачмашу" не розмежовує орендну плату за землю, а сплачує одразу за договорами оренди земельних ділянок від 25.07.2005 року та від 24.06.2004 року, то розмір річної орендної плати складає 42 643,88 гривень, а отже перевищує встановлений 3% мінімальний розмір орендної плати.

Відповідач зазначає, що СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" в електронному декларуванні та поштовим відправленням 12.10.2015року були подані уточнюючі податкові декларації по сплаті за землю, у відповідності із якими було скоректована річна орендна плата за землю за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік та за 2015 рік, яка у відповідності із договорами оренди земельних ділянок склала 42 643,88 гривень.

На думку відповідача, інтереси держави не порушуються і розмір орендної плати за землю за обома спірними договорами перевищує мінімальний розмір платі за землю, встановлений Податковим кодексом України.

Вказує, що відповідно до п. 4 Договору оренди земельних ділянок водного фонду та водних об'єктів, які знаходяться на території Щорсівської сільської ради Коростенського району від 25.07.2005року, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 118,04 гривень в рік без індексації. Плата за оренду сплачується щомісячно в сумі 9,84 гривень.

Відповідно до довідки ОСОБА_1 ОДПІ СП "Щорсівський гранітний карїєр Укооппостачмашу" сплачено орендную плату за землю:

2012рік - 83 859,30 гривень, переплата - 41 333,46 гривень

2013рік - 73 127,21 гривень, переплата З0 601,37 гривень

2014рік -10 200,00 гривень

2015рік - 200,00 гривень.

Таким чином, на момент розгляду справи та винесення рішення, переплата за Договором оренди земельних ділянок водного фонду від 25.07.2005року складає - 4 370,79 гривень.

Відповідач у відзиві звертає увагу, що ОСОБА_1 ОДПІ в період 2013 року не вказаний платіж у сумі 15 220 гривень 00 копійок, який був 17.04.2013 року проведений та зарахований, що стверджується випискою за 2013 рік з особового рахунку по орендній платі за землю, які були надані СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" у справу, а також цим ж виписками, які надавались ОСОБА_1 міжрайонноою прокуратурою господарському суду Житомирської області у справу №906/472/14.

Вважає, що станом на жовтень 2015 року СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппочташмашу" за період з січня 2012 року по жовтень 2015 року сплачено орендної плати за землю 167 947 гривень 89 копійок.

Крім того, відповідач вказує, що СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" не розмежовує орендну плату за землю договорами оренди земельних ділянок від 25.07.2005 року та від 24.06.2004 року, а сплачує єдиним платежем "Орендна плата за землю", а тому доводи скаржника, що згідно інформації ОСОБА_1 ОДПІ відповідач сплачує орендну плату окремо за кожним договором оренди, спростовується доказами, які були надані у справу, а саме випискою з особового рахунку по орендній плати за землю за 2012, 2013, 2014 роки, в яких вказано, що платежі сплачені єдиним платіжним дорученням.

Щодо постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/1754/15 за позовом СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", відповідач у відзиві вказує таке.

Так, постанова Житомирського окружного адміністративного суду по справі №806/1754/15 винесена 03.10.2015 року (повний текст 26.10.2015 року).

Враховуючи, що на момент винесення рішення господарським судом Житомирської області по цій справі апеляційна скарга не була подана ОСОБА_1 ОДПІ, то у відповідності до ч. 3 ст. 186 та ст. 254 КАС України вишевказана постанова набрала законної сили 06.11.2015 року.

На цей час ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду по справі №806/1754/15 від 18.12.2015року апеляційна скарга ОСОБА_1 ОДПІ залишена без розгляду (копія ухвали із Єдиного реєстру судових рішень додається).

Таким чином, вищевказана постанова набрала законної сили 06.11.2015 року.

З огляду на наведене, просить у задоволені апеляційної скарги заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 10.11.2015 року по справі №906/1382/15 відмовити.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, з підстав викладених у ній, просив рішення господарського суду Житомирської області від 10.11.2015р. у справі № 906/1382/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов прокурора задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві. Просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від позивача ОСОБА_1 районної державної адміністрації Житомирської області надійшов лист № 02-4/2 від 20.01.2016 р., в якому остання просить розглядати справу без участі її представника. Позов прокурора підтримує у повному обсязі ( а.с. 35 т.2).

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Щорсівська сільська рада надіслала лист № 9/02-20 від 13.01.2016 р. , відповідно до якого просить задовольнити вимоги апеляційної скарги та розглядати справу без її представника ( а.с.31 т.2).

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Заступника прокурора Житомирської області не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2005р. між ОСОБА_1 районною державною адміністрацією (орендодавець/позивач) та ОСОБА_2 підприємством "Щорсівський Гранітний Кар'єр Укооппостачмашу" (орендар/відповідач) укладено договір оренди земельних ділянок водного фонду та водних об'єктів, які знаходяться на території Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області (далі - Договір; а.с. 10-12, т.1), згідно п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки водного фонду та водні об'єкти, які знаходяться на території Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Відповідно п. 2.1. Договору, в оренду передаються земельні ділянки водного фонду та водні об'єкти загальною площею 27,7494 га, а саме:

- став №1 з дзеркалом води площею 1,2866 га;

- став №2 з дзеркалом води площею 4,8193 га;

- став №3 з дзеркалом води площею 3,8333 га;

- став №4 з дзеркалом води площею 9,1844 га;

- став №5 з дзеркалом води площею 0,8159 га;

- земельні ділянки прибережних захисних смуг загальною площею 7,3931 га;

- гідротехнічні споруди (дамби) в кількості 4 штуки загальною площею 0,4168 га. ( а.с.10, т.1).

Згідно акту прийому-передачі в оренду від 25.07.2005р. орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку водного фонду та водні об'єкти загальною площею 27,7494 га за рахунок земель запасу Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області (а.с. 12, зворот ,т.1).

Пункт 3.1. Договору обумовлено, що його укладено на 30 років( а.с.10, т.1).

Відповідно до Розпорядження голови районної державної адміністрації від 13.07.2005 р. № 290 "Про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду земельної ділянки СП "Щорсівський гранітний кар"єр Укооппостачмашу", затверджено проект відведення земельної ділянки площею 27,7494га для водогосподарських потреб ( риборозведення) в оренду СП "Щорсівський гранітний кар"єр Укооппостачмашу".

Пунктом 2 Розпорядження, вилучено земельну ділянку площею 27, 7494 га, в тому числі: під водою - 19,9395 га, гідротехнічними спорудами - 0,4168 га та прибережними захисними смугами -7,3931 га за рахунок земель запису ( землі водного фонду) Щорсівської сільської ради та надано її в оренду терміном на 30 років СП "Щорсівський гранітний кар"єр Укооппостачмашу" ( а.с.13, т.1).

Відповідно до Листа № 10958/9/0609-15-02 від 26.08.2015 р. ОСОБА_1 об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області , станом на дату видачі вказаного документа, має місце заборгованість по договору від 25.07.2005 р. на земельні ділянки водного фонду та водні об"єкти загальною площею 27.7494 в сумі 268 га ( починаючи з 30.12.2013р.) та по договору оренду землі несільськогосподарського призначення загальною площею 44,2056 га. в сумі 113821 (починаючи з 30.11.2013 року); сума нарахованих фінансових фінансових санкцій за несвоєчасну сплату орендної плати за землю - 20576 грн.; сума нарахованої фінансової санкції за неподання декларації по орендній сплаті за землю за 2015 рік -1020 грн; сума несплаченої пені станом на 26.08.2015 р. -1151 грн;

Зазначено , що в 2014 році підприємство сплатило 10200 грн. орендної плати за землю, а саме 18.04.2014 року 200 грн; 05.05.2014 р. -10000 грн; в 2015році сплачено 200 грн. -27.03.2015 р. За 2015 року розрахунки по орендній платі за землю не подані ( а.с.14-15, т.1).

У зв"язку з наявністю боргу по орендній платі, прокурор звернувся з позовом, оскільки на його думку порушено вимоги земельного законодавства та умови Договору, що в свою чергу порушує інтереси держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає необхідне вказати таке.

Так, ч.1 ст. 188 Господарського кодексу України ( надалі - ГК ) встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК), зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов 'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та за умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Норма п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" встановлює право орендодавця вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст.193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Так, п.4 Договору визначає, що орендна плата вноситься орендарем у грошові формі в розмірі 119,04 грн. в рік.

Плата за землю сплачується щомісячно в сумі 9,84грн.

Плата за оренду земельної ділянки сплачується по реквізитах: Отримувач: місцевий бюджет Щорсівська сільська рада код 04348183 р/р 0267 Банк УДК в Житомирській області МФО 811039, Код платежу 13050200.

Згідно п. 4.1. Договору, обчислення розміру орендної плати за орендовані об'єкти здійснюється без урахування індексів інфляції.

Відповідно до п. 4.2. Договору орендна плата вноситься кожного місяця не пізніше 20 числа.

Пунктом 4.1. Договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р., укладеного між ОСОБА_1 районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 підприємством "Щорсівський Гранітний Кар'єр Укооппостачмашу", з урахуваннями умов додаткової угоди від 31.03.2008р. передбачено, що орендна плата сплачується щомісячно в сумі 3543,82грн. Як зазначалася вище, у п. 4 Договору від 25.07.2005р. визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 118,04грн. в рік. Тобто, річний розмір орендної плати СП "Щорсівський Гранітний Кар'єр Укооппостачмашу" по двом договорам становить 118,04+(3543,82*12)=42643,88грн.

Крім того, відповідно до п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п. 286.3. ст. 286 ПК України).

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Положеннями п. 49.8. ст. 49 Податкового кодексу України визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

З огляду на положення чинного законодавства та відповідно до матеріалів справи, а саме відповідно до податкових декларацій (а.с. 135-153, т.1), за 2011 рік розмір орендної плати складав 20539,87грн., із якої відповідачем вказано 662,96грн. по договору оренди від 25.07.2005р., тобто у розмірі, який понад 5 разів перевищує визначений цим договором розмір орендної плати.

За 2012 - 2014 роки відповідачем задекларовано 91 286,51грн., з яких 229,83 грн. - за спірним договором та 7588,06грн. - за договором від 18.06.2004р. ( а.с.185-187, т.1)

Згідно уточнюючих декларацій за 2012 - 2015 роки ( а.с. 121-130 т.1) зазначена річна орендна плата в розмірі 118,04 грн. за землі водного фонду та 42525,84грн. - за землі промисловості, що загалом складає 42643,88грн. та відповідає умовам укладених договорів оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір сплаченої у 2012 році орендної плати становить 84545,90грн. (91286,51грн. - 6740,61грн.), оскільки без врахування коригування за 2012 рік відповідачем подавалась декларація на суму 91286,51грн. (а.с. 139-142 т.1), а відповідно до виписки податкової (а.с. 154), на початок 2013 року недоїмка склала 6740,61грн.

В подальшому відповідачем сплачувалось у 2013 році - 73127,21грн., у 2014р. - 10200,00грн., у 2015р. - 200,00 грн. (виписки податкової т.1,а.с. 154-156, 158-162).

Колегія суддів погоджується з розрахунками суду першої інстанції щодо нарахування орендної плати , а саме :

- за 2012 рік: 42643,88грн. - 84545,90грн. = 41902,02грн. (переплати);

- за 2013 рік: 42643,88грн. - 73127,21грн. = 30483,33грн. (переплати);

(загальний розмір переплати за 2012-2013 роки склав: 41902,02грн. + 30483,33грн. = 72385,35грн.)

- за 2014 рік: 42643,88грн. - 10200,00грн. - 72385,35грн. = 39941,47грн. (переплати);

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що згідно п. 50.1. ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

В свою чергу , згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що у зв'язку з неприйняттям звітності від відповідача, на підставі 288.1. ст. 288 ПК України враховуючи, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, контролюючий орган не був позбавлений можливості самостійно визначити вірну суму грошових зобов'язань.

Крім того, як встановлено в місцевому господарському суді та знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, податкова звітність за 2015 рік відповідачем не була подана, а позовна заява надійшла до суду 31.08.2015р., то за умовами договорів розмір орендної плати, яку відповідач зобов'язаний був сплатити не пізніше 20-го серпня, складає 28429,28грн., із якої 78,72грн. (9,84*8) за землі водного фонду.

Таким чином, станом на дату звернення з позовом до суду, згідно наданих до справи документів, за спірним Договором існує переплата в розмірі 11712,19грн.

Колегія суддів вважає за необхідне взяти до уваги постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 р. у справі № 806/1754/15 , якою позовні вимоги СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" до ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасування податкових повідомлень - рішень (а.с. 164-176,т.1) задоволені повністю. Таким чином вказана постанова спростовує факт безспірності заявленої прокурором заборгованості.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта, що вказана постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 р. у справі № 806/1754/15 не набрала законної сили, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, даний процесуальний документ скасований. Крім того, в матеріалах справи міститься ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2015 р.у справі 806/1754/15, якою відмовлено ОСОБА_1 об"єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області у задоволенні повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об"єднаної державної інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області повернуто з доданими до неї матеріалами ( а.с. 27-28 ,т.2).

Таким чином , колегія суддів констатує, що з огляду на положення ч.1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" , договір оренди землі може бути розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов"язків передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, а також своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом "д" ст.141 Земельного кодексу України встановлено, що систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також, судом враховується п.2.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 18.05.2011р., яким роз'яснено, що, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватись належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Єдиною підставою для розірвання договору оренди прокурором зазначено систематичну несплату орендних платежів понад 3 місяці ,що не знайшло свого підтвердження ні в суді першої , ні в суді апеляційної інстанції ,а відтак апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарськог суду про відмову в задоволенні позову про розірвання договору оренди та повернення земельної длянки,яка є похідною від вимоги про розірвання договору оренди.

За таких підстав, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують вірного висновку господарського суду Житомирської області.

Крім того, судова колегія зауважує, що на адресу суду надійшов лист з додатками ( вх. 1549/16) від 21.01.2016 р. від представника Української правової групи ОСОБА_4А,який він просить врахувати при розгляді даної справи .

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги зазначені документи, оскільки вони подані особою, яка не є стороною по справі ,а копії документів , долучених до даного листа не засвідчені належним чином, що в свою чергу позбавляє суд оцінити їх як доказ в силу ст. 33-34 ГПК України.

В силу ст.ст. 33,38,43,47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року у справі № 906/1382/15.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 10.11.2015р. у справі № 906/1382/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Мельник О.В.