РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/30135/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Львівський інструментальний завод»

до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Дочірнє підприємство «Промінструмент»;

2) Дочірнє торгівельно-промислове підприємство «Комсервіс»

про визнання договору поруки недійсним

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи-1 - не з'явився;

від третьої особи-2 - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015 Публічне акціонерне товариство «Львівський інструментальний завод» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки № 12/56-4/1094 від 17.12.2013 недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір поруки є недійсним на підставі ст. ст. 526, 553 ЦК України, оскільки був укладений за порушеним (простроченим) грошовим зобов'язанням.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2015 порушено провадження у справі №910/30135/15, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дочірнє підприємство «Промінструмент» та Дочірнє торгівельно-промислове підприємство «Комсервіс», розгляд справи призначено на 22.12.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2015 у зв'язку із клопотанням позивача та необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи було відкладено на 12.01.2016.

06.01.2016 представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що оспорюваних договір поруки №12/56-4/1094 від 17.12.2013 був укладений за грошовим зобов'язанням, за кредитним договором ДП «Промінструмент» №010/08/1901/106 від 25.04.2007 та кредитним договором ДТПП «Комсервіс» №010/08/1901/105 від 25.04.2007, яке було дійсне та строк виконання якого не настав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2016 у зв'язку із клопотанням позивача та необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи було відкладено на 26.01.2016.

У судове засідання 26.01.2016 представник позивача не з'явився, проте через загальний відділ діловодства суду подав заяву про відкладення розгляду справи.

Зазначене клопотання позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки згідно п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання 26.01.2016 не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надсилання за їх належною юридичною адресою ухвали господарського суду.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 26.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

18.02.2004 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром», Дочірнім підприємством «Промінструмент», Дочірнім торгівельно-промисловим підприємством «Комсервіс» (позичальники) було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/08/1901, за умовами якої кредитор зобов'язується надавати позичальникам кредитні кошти в порядку і умовах, визначених в додаткових кредитних договорах, що укладатимуться в рамках даної угоди і які після підписання стають її невід'ємними частинами.

В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод до Генеральної кредитної угоди, а саме: №1 від 02.03.2004 р., №2 від 26.05.2004 р., №3 від 28.10.2004 р., від 21.06.2005 р., від 23.11.2006 р., від 23.01.2007 р., від 17.04.2007 р., від 14.08.2007 р., від 11.12.2007 р., від 30.01.2008 р., від 22.05.2008 р., від 06.08.2008 р., від 25.11.2008 р., від 23.03.2009 р., від 19.10.2009 р., від 19.04.2010 р., від 25.10.2010 р., від 25.03.2011 р., від 20.10.2011 р., від 12.10.2012 р., №22 від 17.12.2013 р.

Відповідно до умов Генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004 р. в редакції додаткової угоди №22 від 17.12.2013 р. позичальниками є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром», Дочірнє підприємство «Промінструмент», Дочірнє торгівельно-промислове підприємство «Комсервіс», Публічне акціонерне товариство "Львівський завод штучних алмазів», Приватне акціонерне товариство «Монтажтегмаш», Публічне акціонерне товариство «Львівський інструментальний завод», Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-торгова компанія «СХІД», загальний ліміт заборгованості позичальників за укладеними в рамках даної угоди договорами становить 3 535 000,00 доларів США; останній день строку дії ліміту до 31.05.2015, останній день строку субліміту - 02.11.2014 або інша дата, визначена відповідно до ст. 10 генерального договору або умов.

25.04.2007 в рамках Генеральної кредитної угоди між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Дочірним підприємством «Промінструмент» укладено кредитний договір №010/08/1901/106 (кредитний договір-1), за умовами якого останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 1 000 000,00 доларів США для поповнення обігових коштів, із сплатою процентів в розмірі 13,0% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 02.11.2009.

Додатковими угодами до кредитного договору-1 сторони змінювали умови кредитування (додаткові угоди №1 від 17.09.2007, №2 від 08.02.2008, №3 від 10.06.2008, №4 від 11.12.2008, №5 від 16.12.2008, №6 від 17.03.2009, №7 від 30.03.2009,№8 від 07.09.2009, №9 від 02.11.2009, №10 від 30.04.2010, №11 від 30.04.2010, №11/1 від 26.10.2010, №12 від 25.03.2011, №13 від 20.10.2011, №14 від 12.10.2012, №15 від 17.12.2013). Зокрема, додатковою угодою №15 від 17.12.2013 сторони виклали текст договору в наступній редакції щодо відкриття банком ДП «Промінструмент» ліміту кредитування в сумі 1 500 000,00 доларів США на фінансування витрат, пов'язаних з поточною діяльністю, зі сплатою процентів в розмірі 4,0 % річних, кінцевим терміном погашення кредиту до 01.07.2014.

Відповідно до умов кредитного договору-1 в редакції додаткової угоди №15 від 17.12.2013, основна заборгованість погашається в останній день строку дії ліміту, тобто 01.07.2014.

Крім того, 25.04.2007 в рамках Генеральної кредитної угоди між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Дочірнім торгівельно-промисловим підприємством «Комсервіс» укладено кредитний договір №010/08/1901/105 (кредитний договір-2), за умовами якого останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 1 900 000,00 доларів США для поповнення обігових коштів, із сплатою процентів в розмірі 13,0% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 02.11.2009.

Додатковими угодами до кредитного договору-2 сторони змінювали умови кредитування (додаткові угоди №1 від 17.09.2007, №2 від 08.02.2008, №3 від 10.06.2008, №4 від 11.12.2008, №5 від 12.02.2009, №6 від 17.03.2009, №7 від 30.03.2009,№8 від 02.11.2009, №9 від 30.04.2010, №10 від 30.04.2010, №10/1 від 26.10.2010, №11 від 25.03.2011, №12 від 20.10.2011, №13 від 12.10.2012, №14 від 30.05.2013, №15 від 17.12.2013). Зокрема, додатковою угодою №15 від 17.12.2013 сторони виклали текст договору в наступній редакції щодо відкриття банком ДТПП «Комсервіс» ліміту кредитування в сумі 1 715 740,00 доларів США на фінансування витрат, пов'язаних з поточною діяльністю, зі сплатою процентів в розмірі 4,0 % річних, кінцевим терміном погашення кредиту до 01.07.2014 та змінено графік погашення кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору-2 в редакції додаткової угоди 3 15 від 17.12.2013, основна заборгованість погашається за графіком погашення, а саме: кожного місяця, починаючи з грудня 2013 року по 39 200,00 доларів США та 01.07.2014 в розмірі 1 441 340,00 доларів США.

17.12.2013 на забезпечення виконання зобов'язань за вказаними вище кредитними договорами між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Львівський інструментальний завод» укладено договір поруки №12/56-4/1094 (далі - договір поруки).

Відповідно до визначення термінів вказаного договору поруки сторони погодили, що позичальниками (боржниками) є: Дочірнє підприємство «Промінструмент» (позичальник -1) та Дочірнє торгівельно-промислове підприємство «Комсервіс» (позичальник-2). Кредитний договір: кредитний договір №010/08/1901/106 від 25.04.2007, терміном дії до 01.07.2014, який укладено між позичальником-1 та кредитором, зі змінами і доповненнями до нього, що внесені та можуть бути внесені у майбутньому; кредитний договір №010/08/1901/105 від 25.04.2007, терміном дії до 01.07.2014, який укладено між позичальником-2 та кредитором, зі змінами і доповненнями до нього, що внесені та можуть бути внесені у майбутньому.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед банком солідарно з позичальниками за виконання забезпечених зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитних договорів, за умовами якого позичальник/позичальники зобов'язані: повернути кредити у розмірі 1 500 000,00 доларів США за кредитним договором-1, у розмірі 1 715 740,00 доларів США за кредитним договором-2; сплатити проценти за користування кредитами у розмірі 4,0% річних або у будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, в тому числі на підставі додаткових угоди, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити комісії в розмірах, передбачених кожним кредитним договором; сплатити пеню, штрафи, передбачені кожним кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки банку, пов'язані з неналежним виконанням умов договору.

За умовами п. 1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/частково виконання забезпечених зобов'язань.

Згідно із п. 3.1.8 поручитель належним чином і в повному обсязі ознайомлений з положеннями кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, цілком розуміє їх зміст і будь-яке посилання в тексті договору на кредитний договір чи окремі його положення є достатньою підставою вважати, що ці положення застосовуються рівною мірою до виконання прав і обов'язків сторін за цим договором.

Поручитель володіє всією необхідною інформацією про позичальника, його правовий статус та фінансовий стан, у тому числі щодо його спроможності здійснювати виконання забезпечених зобов'язань, а також має всі можливості для самостійного, без участі кредитора, отримання інформації щодо стану виконання позивальником забезпечених зобов'язань (п. 3.1.9 договору).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частиною 2 статті 553 Цивільного кодексу України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом.

У відповідності до стаття 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Як зазначалося вище, оспорюваний договір поруки від 17.12.2013 укладений на забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитними договорами №010/08/1901/106 від 25.04.2007 та №010/08/1901/105 від 25.04.2007, строком виконання до 04.07.2014, тобто яке не настало.

Разом з тим, відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Тобто за приписами вказаної норми для укладення договору поруки необхідна саме наявність у боржника обов'язку, який він має виконати перед кредитором, тобто дійсність зобов'язання щодо виконання якого надається порука, і при цьому приписи вказаної норми, параграфу 3 глави 49 Цивільного кодексу України, який регулює відносини поруки, та інші норми закону не обмежують можливість надання поруки фактом вже наявності або ще відсутності порушення зобов'язання, щодо якого надається порука. Тобто приписами закону, за умови що зобов'язання є дійсним, надавати поруки по вже порушеному зобов'язанню не заборонено.

При цьому помилковими слід визнати і доводи позивача про те, що підставою для визнання недійсним договору поруки від 17.12.2013 є його укладення за порушеним/простроченим грошовим зобов'язанням, оскільки така дія нормами Цивільного кодексу України, якими врегульовано порядок укладення договорів цього виду, не заборонена. Більш того, за загальним правилом, як і інші способи забезпечення виконання зобов'язань, договір поруки забезпечує дійсне зобов'язання (статті 548 Цивільного кодексу України). Тобто, на момент укладення договору поруки вже має існувати основне зобов'язання, або вони укладаються одночасно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 31.05.2011 у справі №33/303-10.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача, які відповідно задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Львівський інструментальний завод» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 01.02.2016.

Суддя В.О. Демидов