РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/31529/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемента»

До Фірма «Юніфарм» в особі представництва «Юніфарм, ІНК»

Про стягнення 242 792,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Гаращенко І.В. - по дов. № 25 від 09.12.2015

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемента» про стягнення з Фірма «Юніфарм» в особі представництва «Юніфарм, ІНК» 242 792,00 грн., з яких: 200 594,00 грн. основного боргу, 35 368,00 грн. пені, 4 999,00 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 1 831,00 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору оренди нежилих приміщень від 21.11.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31529/15 та призначено її до розгляду на 14.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/31529/15 від 14.01.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 18.12.2015, розгляд справи був відкладений на 26.01.2016.

Позивачем 19.01.2016 до відділу діловодства суду в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 248 970,00 грн., з яких: 200 594,00 грн. основного боргу, 39 419,00 грн. пені, 6 435,00 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 2 522,00 грн. - 3% річних.

Позивач в судовому засіданні 26.01.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 26.01.2016 не з'явився, письмовий відзив на позовну заяву не подав, вимог ухвал суду не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду від 18.12.2015 та від 14.01.2016 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу: м. Київ, Мечникова, 3, яка згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 26.01.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елемента» (орендодавець) та Представництва «Юніфарм, ІНК» (орендар) було укладено договір оренди нежилих приміщень (далі - договір).

Відповідно до п. 1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування (оренду) майно - нежиле приміщення загальною площею 354 кв. м. та знаходиться на 1-му та 2-му поверхах будинку за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1, літ Б.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач вважає, що відповідачем в порушення умов договору не було своєчасно у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг оренди.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 3.5. договору орендоване майно вважається переданим в оренду з моменту підсипання акту приймання-передачі.

Згідно акту приймання-передачі від 20.12.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв на період оренди приміщення загальною площею 354 кв. м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах будинку за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1, літ Б. Датою початку оренди вважається 01.01.2013.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 4.1. договору термін оренди починається з 01.01.2013 та закінчується 20.10.2015.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Відповідно до п. 5.1. договору орендна плата розраховується із фіксованої ставки на термін оренди в розмірі 29,00 доларів США 00 центів, крім того ПДВ, за один квадратний метр орендованого приміщення на місяць, що складає 10 266,00 доларів США 00 центів, крім того ПДВ, за орендовані приміщення на місяць.

Згідно з п. 5.2. договору орендна плати має сплачуватись за цим договором щомісячно, не пізніше п'ятого (5) дня поточного місяця терміну оренди, у відповідності до положень п. 5.5 договору.

Згідно з п. 5.4. договору орендар має сплачувати орендодавцю плату за використання прилеглої території до будинку для паркування автомобілів в кількості 12 (дванадцяти) одиниць в розмірі, що дорівнює сумі в українських гривнях еквівалентної 5 940,00 (дев'ятсот сорок) доларів США за офіційним курсом НБУ, крім того ПДВ, на місяць, протягом строку оренди. Плата за паркувальні місця сплачується не пізніше п'ятого (5) дня поточного місяця терміну оренди, у відповідності до положень п. 5.5 договору.

Додатковою угодою № 2 від 18.11.2013 внесено зміни до п. 5.4. договору та у період з 01.03.2014 до 20.10.2015 зменшено розмір плати за використання прилеглої території до будинку для паркування автомобілів до 391,00 долару США.

Відповідно до п. 5.5. договору всі платежі за цим договором здійснюються безготівковим переказом грошових коштів в українських гривнях у сумах, еквівалентних зазначеним сумам в доларах США, в цьому договорі, на підставі рахунків орендодавця. Орендодавець зобов'язаний надавати орендарю рахунки для здійснення орендних платежів, компенсації витрат на комунальні послуги та за користування паркувальними місцями за 3 (три) робочі дні до настання терміну сплати відповідних платежів згідно договору У випадку порушення орендодавцем вказаного в цьому пункті строку, термін здійснення платежів продовжується на строк, на який орендодавець затримав надання відповідних

Позивачем складено рахунок № 22 від 29.07.2015 на оплату використання прилеглої території та орендної плати за серпень 2015 року в розмірі 281 851,10 грн. Даний рахунок було надіслано відповідачу 31.07.2015, що підтверджується поштовою квитанцією № 2264 та описом вкладення у цінний лист від 31.07.2015.

Також позивачем було складено рахунок № 23 від 01.09.2015 на оплату використання прилеглої території та орендної плати за вересень 2015 року в розмірі 222 137,20 грн. Даний рахунок було надіслано відповідачу 01.09.2015, що підтверджується поштовою квитанцією № 5430 та описом вкладення у цінний лист від 01.09.2015.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 7.1. договору оренди зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату.

Всупереч вищеназваному договірному зобов'язанню відповідач не виконав своїх обов'язків в частинні внесення орендної плати за серпень, вересень 2015 року, в результаті чого виникла заборгованість, що становить 200 593,76 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 6.1.3. договору відповідач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати є обґрунтованими і підлягають задоволенню в розмірі 200 593,76 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу в позові слід відмовити, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку та складані сум неправомірно здійснено округлення в сторону збільшення.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що орендар несе відповідальність за цим договором оренди у випадку прострочення по сплаті орендних платежів у вигляді пені в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України).

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо оплати за надані послуги оренди та позивачем при здійснені розрахунку пені застосовано подвійну облікову ставки Національного банку України.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати відповідач своєчасно не виконав він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої становить 39 418,57 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 39 418,57 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені в позові слід відмовити, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку та складані сум неправомірно здійснено округлення в сторону збільшення.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути на свою користь 6 435,00 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 2 522,00 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 6 434,71 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 2 521,90 грн. - 3% річних.

В іншій частині позовних вимог про стягнення збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки позивачем при складані сум неправомірно здійснено округлення в сторону збільшення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемента» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фірма «Юніфарм» в особі представництва «Юніфарм, ІНК» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемента» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1, літ Б, ) 200 593 (двісті тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 76 коп. основного боргу, 39 418 (тридцять дев'ять чотириста вісімнадцять) грн. 57 коп. пені, 6 434 (шість тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 71 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 2 521 (дві тисячі п'ятсот двадцять одна) грн. 90 коп. - 3% річних, 3 734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 53 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 01.02.2016.

Суддя В.В.Сівакова