ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Справа № 915/2111/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Николаевский

тепловозоремонтный завод

54037, м. Миколаїв, вул. Знам`янська, 16-а

Адреса для листування: 54001, м. Миколаїв,

вул. Адмірала Макарова, 23-а

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг

54025, АДРЕСА_1

Про: стягнення заборгованості в сумі 1000000,00 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 205/2 від 03.07.2015 року;

Від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 17 від 20.01.2016 року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 16.12.2015 року звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача 1000000,00 грн. заборгованості.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору на ремонт тепловоза № 1509 від 11.02.2015 року; акту приймання до ремонту від 13.02.2015 року, акту надання послуг від 15.06.2015 року, акту приймання-передачі від 15.06.2015 року; рахунків на оплату послуг, банківських виписок про оплату послуг; норм ст. ст. 193, 173 Господарського Кодексу України, ст.205 Цивільного кодексу України, та мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобовязань, а саме ухилення від сплати грошових коштів за третім етапом виконаних робіт.

Відповідач у відзиві просить суд припинити провадження у справі за п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на пункти 1.1, 4.5 та 5.1.3. договору №1509 від 11.02.2015 року, мотивуючи тим, що умови за яких відповідач повинен сплатити 1000000,00 грн. не настали, оскільки відмова позивача (виконавця) від виконання зобовязань, а саме: надати замовнику калькуляції виконаних робіт суперечить приписам п. 7 ст. 193 ГК України, яка прямо забороняє учасникам господарських відносин (сторонам договору) в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобовязань.

В судовому засіданні 21.01.2016 року суд оголошував перерву до 15:00 год.

21.01.2016 року за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд

встановив:

11 лютого 2015 року між сторонами був укладений договір № 1509 «На ремонт тепловозу» згідно з предметом якого відповідач, як замовник, доручає та зобовязується сплатити, а позивач, як виконавець, приймає на себе зобовязання провести капітальний ремонт тепловозу маневрового ЧМЭ 3 S 200, зав. номер № 2103 (14807), 1987 р.в., в обємі КР2, з продовженням строку служби на 12 років згідно з правил капітального ремонту тепловозів серії ЧМЭ 3 з установкою системи безпеки для виїзду на путі «Укрзалізниці» (АЛСН у відповідності з вимогами Одеської залізничної дороги, ЭПК-150, скоростемера) і продовження строку експлуатації тепловозу, іменований далі обєкт. Ремонт обєкта здійснюється у відповідності з плановою калькуляцією, яка є невідємною частиною даного договору.

Розділом 2 договору сторони визначили вартість ремонту в розмірі 3000000,00 грн., розділом 5 умови оплати. Так: замовник проводе оплату за ремонт обєкту в наступні строки 1000000,00 грн. протягом 10 робочих днів від дати підписання договору (п. 5.1.1.); 1000000,00 грн. протягом трьох робочих днів з моменту підписання обома сторонами акту виконаних робіт (п.5.1.2.); 1000000,00 грн. - протягом десяти робочих днів з моменту підписання обома сторонами акту виконаних робіт, у випадку виконання виконавцем п. 4.5. договору (п. 5.1.3.).

За умовами пунктів 4.1, 4.5, 4.6. договору сторони дійшли згоди про те, що строк виконання ремонту обєкта складає 40 (сорок) календарних днів з моменту отримання виконавцем передплати, передбаченої п. 5.1.1. договору. Виконані роботи вважаються зданими виконавцем і прийнятими замовником по якості і обєму при наявності підписаних Актів здачі-прийомки виконаних робіт, калькуляцій на виробництво робіт, Акту прийому-здачі тепловоза з ремонту. Після підписання Акту прийому-передачі обєкта, замовник здійснює оплату по ремонту, відповідно до п. 5 договору.

Пунктом 10.1 сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року, а в частині взаєморозрахунків і гарантійних зобовязань до повного їх виконання.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошової суми за виконані ремонтні роботи в розмірі 1000000,00 грн. саме за пунктом 5.1.3. договору.

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положенням чинного законодавства про підряд.

Так, за приписами ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 2 ст. 837 ЦК України встановлено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

За змістом, ч.1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За правилами ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищенаведеного договору:

1) 13.02.2015 року сторони склали між собою акт приймання тепловозу маневрового ЧМЭ 3 S 200, зав. номер № 2103 (14807), 1987 р.в. до ремонту. В даному акті, підписаному обома сторонами, узгоджено які роботи зобовязується виконати позивач.

2) 15.06.2015 року між сторонами підписаний акт надання послуг№ 139, який свідчить про те, що за договором № 1509 від 11.02.2015 року виконавцем були виконані, а замовником без зауваження прийняті роботи за послугами капітального ремонту тепловоза маневрового ЧМЭ 3 S 200, зав. номер №2103 (14807), 1987 р.в., в обємі КР2 на загальну суму 3000000,00 грн.

3) Також, 15.06.2015 року сторони підписали акт прийому-передачі тепловозу ЧМЭ 3 №2103 з капітального ремонту по договору №1509 від 11.02.2015 року, в якому зазначено, що реостатні випробування тепловозу проведенні, недоліки відсутні; зауваження по якості ремонту у замовника відсутні; тепловоз готовий до експлуатації; тепловоз зданий з ремонту згідно з умовами договору; сторони претензій одна до одній не має.

З наданих суду доказів вбачається, що відповідач виконуючи умови договору, сплатив позивачу послуги в розмірі 2000000,00 грн., з яких:

- за платіжним дорученням № 47 від 13.02.2015 року (призначення платежу - передплата за капітальний ремонт тепловоза ЧМЭ 3 S 200, зав. номер № 2103 в обсязі КР-2, згідно рах. № 36 від 13.02.2015 р. дог. № 1509 від 11.02.2015 року, в т.ч.ПДВ 166666,67г) - 1000000,00 грн. - протягом 10 робочих днів від дати підписання договору (п. 5.1.1.);

- за платіжним дорученням № 190 від 17.06.2015 року (призначення платежу - оплата за капітальний ремонт тепловоза ЧМЭ 3 S 200, зав. номер № 2103 в обсязі КР-2, згідно рах. № 150 від 17.06.2015 р. дог. № 1509 від 11.02.2015 року, в т.ч.ПДВ 166666,67г) - 1000000,00 грн. протягом трьох робочих днів з моменту підписання обома сторонами акту виконаних робіт (п.5.1.2.).

Разом з тим, на час звернення позивача з даним позовом до господарського суду за твердженням товариства не сплаченою залишається сума в розмірі 1000000,00 грн. за пунктом 5.1.3. договору - протягом десяти робочих днів з моменту підписання обома сторонами акту виконаних робіт.

З іншого боку відповідач повністю погоджується з вищенаведеними фактами, водночас вказує на невиконання позивачем обовязку щодо надання планової калькуляції, яка є невідємною частиною договору №1509 від 11.02.2015 року, що й стало причиною не проведення остаточної оплати.

Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПУ України, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Так, в ч. 1 ст. 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір № 1509 носить характер підряду та регулюється нормами параграфу 1 ЦК України.

За приписами ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Твердження відповідача про те, що не наступив строк на оплату ремонтних робіт, передбачених п. 5.1.3. договору, оскільки сторонами відповідно до п. 4.5. договору, не була підписана калькуляція на виконання робіт є помилковим та безпідставним.

По-перше, діючим законодавством про підряд не надано калькуляції обовязкового характеру.

Разом з тим, судом встановлено, що пунктом п. 1.1 договору №1509 від 11.02.2015 року передбачено: «…Ремонт обєкта здійснюється у відповідності з плановою калькуляцією, яка є невідємною частиною даного договору.». Пунктом 4.5 договору №1509 від 11.02.2015 року передбачено, що «Виконані роботи вважаються зданими виконавцем і прийнятими замовником по якості і обєму при наявності підписаних Актів здачі-прийомки виконаних робіт, калькуляцій на виробництво робіт, Акту прийому-здачі тепловоза з ремонту». В судовому ж засіданні було зясовано відсутність до договору №1509 від 11.02.2015 року калькуляції, про яку йде вище мова.

Відповідач наполягає на складані та підписані калькуляції позивачем. Позивач же в свою чергу, стверджує, що така калькуляція була ним скерована на підпис відповідачу, але не була останнім повернута.

Факт наявності калькуляції по даному договору судом не встановлений та оскільки між сторонами відбулося приймання-передачі виконаних робіт без зауважень та заперечень, то оба учасника фактично проігнорували цю умову договору.

По-друге, відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Виходячи з норм ч.1 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Строки виконання роботи або її окремих етапів також встановлюються у договорі підряду, що регламентовано ст. 846 ЦК України.

Істотними умовами договору підряду є предмет договору (робота) та його ціна, при цьому остання може бути визначена в кошторисі. Проте складання кошторису є необовязковим для договору підряду.

Такої ж правової думки дійшов Вищий господарський суд України, приймаючи постанову у справі № 8/184 від 20.01.2009 року.

Сторони у п.2.1. договору №1509 від 11.02.2015 року визначили вартість ремонту в розмірі 3000000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів, при виконанні підрядних робіт сторони не вишли за межі ціни, що зазначена п. 2.1 договору.

По-третє, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач (замовник) звертався до позивача (виконавця) з вимогами, претензія, позовами щодо невиконання останнім своїх зобовязань. Крім того, відсутня відмова замовника від договору підряду. Двосторонні ж узгоджені підписи на актах та проведення відповідачем платежів в загальній сумі 2000000,00 грн., з урахуванням п.4.5. договору, свідчать про схвалення договору обома сторонами, а отже відходження в двосторонньому порядку від такої умови - як наявність калькуляції.

Таким чином, відступ обох сторін від умов договору щодо складання калькуляції не є правомірним, але подальші дії цих контрагентів свідчать та підтверджують їх схвалення, намір та волю до виконання цього договору з одержанням кінцевого результату.

За умовами ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до приписів ст. ст. 853, 882 ЦК України відсутність своєчасного висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт та відповідно виникнення у останнього обовязку щодо їх сплати.

Як вбачається з наданих суду доказів прийнявши тепловоз з ремонту, підписавши акт приймання-передачі наданих послуг, акт передачі тепловозу з ремонту, а також оплативши частину вартості робіт згідно умов договору, відповідач прийняв виконані роботи та визнав п. 4.5. договору виконаним.

Таким чином, вищенаведені обставини та редакція пунктів 4.5 і 4.6 договору, зобовязують відповідача сплатити позивачу остаточну суму заборгованості протягом десяти робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі тепловозу.

Посилання відповідача на відсутність предмету спору по даній справі також є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Так, у пункті п.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Документальні докази, які надані сторонами та містяться в матеріалах справи свідчать про те, що відповідач своїми діями підтвердив наявність правовідносин з позивачем за договором № 1509 від 11.02.2015 року.

В порушення ст. 33 ГПК України відповідач не довів належними та допустимими доказами, що обовязок по сплаті 1000000,00 грн. не настав.

Таким чином, відсутні підстави для припинення провадження у даній справі за приписами п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В силу ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищенаведені норми та обставини відповідач не довів суду шляхом подання належних та допустимих доказів відсутність порушення прав позивача у спірних відносинах.

Таким чином, право вимоги позивача до відповідача щодо сплати останнім заборгованості в розмірі 1000000,00 грн. за ремонт тепловозу за договором№ 1509 від 11.02.2015 року, в даних спірних відносинах є цілком законним та обґрунтованим.

Отже, виходячи з наведених підстав, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг (54025, АДРЕСА_1, р/р 88001 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, , ІНН 36, свід. № 19745724) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Николаевский тепловозоремонтный завод (54037, м. Миколаїв, вул. Знам`янська, 16-а, р/р 3044 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, , ІНН 50, свід. № 200007693) - 1000000,00 грн. заборгованості за договором надання послуг №1509 від 11.02.2015 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг (54025, АДРЕСА_1, р/р 88001 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, , ІНН 36, свід. № 19745724) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Николаевский тепловозоремонтный завод (54037, м. Миколаїв, вул. Знам`янська, 16-а, р/р 3044 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, , ІНН 50, свід. № 200007693) - 15000,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 25 січня 2016 року.

Суддя О.Г. Смородінова