ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.16р. Справа № 922/5243/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець

про розірвання договору оренди та зобовязання виконати певні дії

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство", м. Харків

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 175 623,11 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача (за первісним позовом) - ОСОБА_1, довіреність від 29.07.15р.;

від відповідача (за первісним позовом) - ОСОБА_2, довіреність №30/830 від 26.11.15р

Суть спору:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі відповідач), у якому просить суд розірвати договір поставки №352, укладений між позивачем та відповідачем 09.09.2013 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.15р. матеріали справи №922/5243/15 направлено за територіальною підсудністю - до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.15р. матеріали справи повернуто позивачу без розгляду згідно п.1 ч.1 ст. 63 ГПК України.

У звязку тим, що до господарського суду Харківської області надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.15р. по справі №922/5243/15, господарським судом Харківської області витребувано матеріали вказаної справи та направлено до Харківського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги по суті.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.10.15р. ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.15р. по справі №922/5243/15 залишено без змін.

Листом від 09.11.15р. матеріали справи №922/5253/15 передано господарським судом Харківської області на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №922/5243/15 передано на розгляд судді Суховарову А.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що додаткова угода №5 від 04.11.2014 року підписана з боку позивача невідомою собою. Разом з тим, позивач вказує, що з огляду на те що за умовами погодженої між сторонами Специфікації №2 позивач має поставити відповідачу товар, виробником якого є ТОВ «НВК «ЛЕМЗ-ОГМК», який знаходиться за на території проведення антитерористичної операції, позивач не має можливості виконати умови договору №352 від 09 вересня 2013 року та відповідно до п. 8.6. вказаного договору має право його розірвати в односторонньому порядку.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві вказує, що додаткову угоду №5 було підписано уповноваженою особою згідно довіреності №30/123 від 04.11.13р. Разом з тим, відповідач вказує, що позивач одноособово проігнорував наявність форс-мажорних обставин та прийняв зобовязання з поставки товару в строк до 01.02.2015 року шляхом підписання додаткової угоди №5 від 04.11.2014 року.

Клопотанням від 16.01.2016 року ПАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" просить суд припинити провадження у справі за первісним позовом з огляду на те, що згідно умов укладеного між сторонами договору його термін дії закінчується 31.12.2015 року.

02.12.2015 року Публічне акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" пеню за період з16.06.2015 року по 31.07.2015 року у розмірі 175 623,11 грн., нараховану внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" зобовязань з поставки товару за договору поставки № 352 від 09.09.2013 року.

Ухвалою суду від 02.12.2015р. вказану зустрічну позовну заяву прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом.

14.12.2015 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" надійшло клопотання про зменшення розміру пені до 1 756,23 грн. згідно положень статті 551 ЦК України та 233 ГК України.

Згідно ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва в судовому засіданні 02.12.2015 року та 16.12.2015 року.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

За первісним позовом

09.09.2013 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №352 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобовязується поставити (передати у власність) покупцю товар у відповідності до Специфікацій (Додатків) до Договору, а покупець зобовязується прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.6. Договору сторони погодили, що порядок оплати товару та форма розрахунків вказуються сторонами в Специфікаціях до Договору.

У Специфікації до договору зазначаються наступні відомості про товар: повне найменування товару; виробник та країна походження товару; код товару згідно з УКТ ЗЕД у випадку поставки товару, ввезеного на митну територію України, підакцизного товару; одиниця виміру товару; кількість кожного найменування (сорту, виду) товару; якісні характеристики товару (з посиланням на ГОСТ, ТУ та інше); технічні характеристики товару (з посиланням на ГОСТ, ТУ та інше); ціна кожного найменування (сорту, виду) товару; загальна вартість товару; комплектність товару (при необхідності); інші відомості про товар за погодженням сторін (п.1.3 Договору).

Відповідно до п.1 Специфікації №1 від 09.09.2013 року до Договору (далі - Специфікація №1), позивач зобов'язався поставити відповідачу ОСОБА_3 СМД-175 А за ціною 4 645 104, 00 грн. Згідно п.11 Специфікації №1 до Договору, прийняття товару по кількості і якості проводиться на складі відповідача. Товар має бути новим, виготовленим в 2014 році. Відповідно до п. 14 Специфікації №1, виробник товару ТОВ «НВК «ЛЕМЗ-ОГМК», м. Луганськ.

Відповідно до п.1 Специфікації №2 від 16.09.2013 року до Договору (далі - Специфікація №2), позивач зобов'язався поставити ОСОБА_3 СМД-175 А за ціною в розмірі 4 645 104, 00 грн. Згідно п. 11 Специфікації №2 до Договору, прийняття товару по кількості і якості проводиться на складі відповідача. Товар має бути новим, виготовленим в 2014 році. Відповідно до п. 14 Специфікації №2, виробник товару ТОВ «НВК «ЛЕМЗ-ОГМК», м. Луганськ.

Відповідно до п.1. Специфікації №3 від 05.11.2013 року до Договору (далі - Специфікація №3), позивач зобов'язався поставити ОСОБА_4 дробарки СМД-175 А ч.3558.03.000.0023 СБ за ціною в розмірі 2 208 000, 00 грн. в кількості 2 шт. Відповідно до п. 11 Специфікації №3 до Договору, прийняття товару по кількості і якості проводиться на складі відповідача. Товар має бути новим, виготовленим в 2013-2014 р.р. Відповідно до п.14 Специфікації №2, виробником товару є ТОВ «НВК «ЛЕМЗ-ОГМК», м. Луганськ.

30.09.2011 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ЛЕМЗ-ОГМК» (далі - виробник) було укладено договір №1, за умовами якого виробник зобовязався поставити позивачу товар в асортименті та кількості відповідно до Специфікацій, які є невідємною частиною договору.

Так, згідно п.1 Специфікації від 23.12.2013 року, виробник зобов'язався поставити позивачу товар - ОСОБА_3 СМД-175 А в кількості 1 шт. в строк до 10.07.2014 року.

Згідно з п.1 Специфікації від 24.12.2014 року, виробник зобов'язався поставити позивачу товар - ОСОБА_3 СМД-175 А в кількості 1 шт. в строк до 01.10.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, виробник не виконав свої зобов'язання за договором №1 від 30.09.2011 року перед позивачем, у зв'язку з форс-мажорними обставинами (проведення антитерористичної операції на сході України), що підтверджується сертифікатом №897 про форс-мажорні обставини, виданим 14 жовтня 2014 року Торгово-промисловою палатою України.

Разом з тим, позивач не виконав своїх зобов'язань перед відповідачем відповідно до Специфікацій №1,2 на загальну суму 9 290 208, 00 грн., у зв'язку з форс-мажорними обставинами (проведення антитерористичної операції на сході України), що підтверджується сертифікатом №904 про форс-мажорні обставини, виданим 14 жовтня 2014 року Торгово-промисловою палатою України.

04.11.2014 року між сторонами укладено Додаткову угоду №5 до Договору, за умовами якої термін поставки по Специфікації №2 продовжується до 01.02.2015 року.

Між тим, як вказує позивач, невідомою службовою особою від імені відповідача в Додатковій угоді №5 навпроти напису Голови правління ОСОБА_5ІО. вчинено підпис, який явно не співпадає із підписом на інших документах, вчених ОСОБА_5, у звязку з чим позивач відмовляється прийняти факт продовження строку поставки ОСОБА_3 СМД-175 А за ціною в розмірі 4 645 104, 00 грн. строком до 01.02.2015 року згідно Специфікації№2.

Претензією від 15.04.2015 року відповідач звернувся до позивача з вимогою сплатити на користь останнього суму в розмірі 844 518, 09 грн. заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов'язань за Договором.

24.04.2015 року позивачем направлено на адресу відповідача відповідь на претензію, якою повідомив про наявність форс-мажорних обставин та запропонував розірвати Договір відповідно до п. 8.6. Договору.

Вказана пропозиція позивача залишена відповідачем без відповіді.

Повідомленням № 378/07 від 21.07.2015 року позивач сповістив відповідача про розірвання Договору.

Листом №60/614 від 12.08.2015 року відповідач не надав згоди на розірвання Договору.

З огляду на форс-мажорні обставини, що унеможливлюють виконання позивачем зобовязань за Договором, укладеним із відповідачем, позивач звернувся до суду з вимогою щодо розірвання вказаного Договору.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд зазначає наступне.

Стаття 188 ГК України передбачає, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження, та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору, - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (ч.4 ст. 188 ГК України).

Частиною 3 ст.651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Так, положеннями пункту 8.6 Договору визначено, що у випадку якщо форс-мажорні обставини будуть тривати більше 3-х (трьох) календарних місяців, то кожна зі сторін має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, попередивши про це іншу сторону в письмовому вигляді за 20 (двадцять) календарних днів до дати розірвання. У цьому випадку жодна із сторін не має право вимагати від іншої сторони відшкодування збитків.

Згідно п.8.3 Договору настання форс-мажорних обставин та їх тривалість підтверджується висновком ТПП України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № від (далі - Закон) протягом терміну дії цього закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Положеннями статті 3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 року № 671/97-ВР визначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує, зокрема, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями субєктів господарської діяльності та фізичних осіб.

ТОВ "Східно-Українське промислове товариство" долучено до матеріалів справи копії сертифікатів Торгово-промислової палати України № 897, 904 від 14.10.2015 року про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), внаслідок настання невідворотних обставин, а саме: проведення антитерористичної операції у Луганській та Донецькій областях України (Указ Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 р. "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року по невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України").

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Положеннями частини 2 статті 11 Закону визначено, що дія Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Відповідно до ч.2, 3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що позивачем доведено суду наявність форс-мажорних обставин, вимоги позивача щодо розірванням спірного договору підлягають задоволенню.

Між тим, з приводу тверджень позивача, щодо підписання Додаткової угоди №5 від 04.11.2014 року неуповноваженою особою, суд вважає за необхідне зазначити, що вказану угоду було підписано заступником Голови Правління з економіки та фінансів ОСОБА_4 на підставі довіреності від 04.11.2013 № 30/1023, яка була дійсною на момент такого підписання, як уповноваженою посадовою особою сторони договору (заступником керівника виконавчого органу юридичної особи).

Клопотання відповідача за первісним позовом про припинення провадження у справі задоволенню не підлягає з огляду на встановлені та узгоджені сторонами строки виконання зобовязання відповідачем по поставці товару відповідно до умов Договору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі за первісним позовом слід покласти на ПАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат".

За зустрічним позовом суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2015 року по справі №922/3999/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" про стягнення 1 401 930,56 грн. вимоги позивача задоволено частково, а саме - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" на користь Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" суму 93 742,01 грн. пені та 46 451, 04 грн. штрафу.

Вказаним рішенням господарського суду встановлено наступні обставини.

09.09.2013 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №352 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобовязується поставити (передати у власність) покупцю товар у відповідності до Специфікацій (Додатків) до Договору, а покупець зобовязується прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1 Специфікації № 2 від 16.09.2013 року (далі - Специфікація № 2) з урахуванням Додаткової угоди № 5 від 04.11.2014р. до Договору поставки № 352 від 04.11.2014 р. постачальник зобов'язався поставити покупцю товар - ОСОБА_3 СМД-175А у кількості 1 шт., ціна з ПДВ - 4645104,00 грн., термін поставки до 01.02.2015 р.

Поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Транспортні витрати включені в ціну товару. Поставка здійснюється на умовах DDU, склад ПАТ "Марганецький ГЗК" м. Марганець (згідно Інкотермс-2000) (п.п. 2, 3 Специфікації № 2 від16.09.2013 р.).

Відповідно до п.6.8 Договору за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого та/або несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення поставки. У випадку продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Постачальником порушено обумовлені Специфікацією №2 зобовязання в частині поставки товару, у звязку з чим господарським судом Харківської області задоволено вимоги ПАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до ТОВ "Східно-Українське промислове товариство" про стягнення 937 420, 16 грн. пені та 464 510, 40 грн. штрафу прострочення поставки товару з 02.02.2015 року по 15.06.2015 року.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З огляду на те, що рішенням господарського суду Харківської області стягнуто штрафні санкції за період з 02.02.15р по 15.06.15р., ПАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" просить стягнути з ТОВ "Східно-Українське промислове товариство" пеню за період з 16.06.15р. по 31.07.15р. у розмірі 175 653,11 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми пені.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, рішенням суду у справі №922/3999/15 встановлено факт погодження між сторонами умов поставки товару та факт неналежного виконання постачальником своїх зобовязань в частині поставки товару згідно Специфікації №2.

На час розгляду справи №922/5243/15 рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2015 року по справі №922/3999/15 набрало законної сили, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи № 922/3999/15.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Перевіривши розрахунок пені, а також розглянувши клопотання ТОВ "Східно-Українське промислове товариство" щодо зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, у випадку, коли розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, передбачена ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України. При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки суд має взяти до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; майнові та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 3.17.4 постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'ясняє, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 223 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що вони не є імперативними, тобто зменшення розміру неустойки є правом, а не обов'язком суду, та може бути застосоване на розсуд суду за наявності певних умов.

Суд при цьому враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій не відповідають наслідкам порушення, оскільки умовами Специфікації №2 передбачено здійснення розрахунків за поставлений товар у формі акредитиву - оплата після представлення документів, які підтверджуються отримання товару позивачем.

Таким чином, жодних витрат чи передплат за виготовлення товару позивач не здійснював.

Також, суд бере до уваги те, що забезпечення виконання умов Договору здійснюється за рахунок неустойки та банківської гарантії згідно п.16 Специфікації №2. Так, рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2015 року по справі №922/3999/15 встановлено, що за невиконання відповідачем умов Договору ПАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" отримав грошові кошти у розмірі 696 765,60 грн. на підставі банківської гарантії виконання. Разом з тим, ТОВ "Східно-Українське промислове товариство" частково виконав свої зобов'язання за Договором, а саме, на виконання умов Специфікації №3 18.04.2014 року та 29.04.2014 року здійснено поставку товару - ОСОБА_4 дробарки СМД-175А 4.3558.03.000.0023 СБ за ціною в розмірі 2 208 000,00 грн. у кількості 2 шт.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

За викладених обставин, та враховуючи майновий стан обох сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 90%, що буде становити суму 17 562, 31 грн., а у стягненні решти пені - відмовити.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі за зустрічним позовом слід покласти на ТОВ "Східно-Українське промислове товариство".

Керуючись ст.ст. 4, 32-33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Розірвати, з моменту набрання рішенням законної сили, договір поставки №352 від 09.09.13р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" (61072, м. Харків, пл. Леніна, 31-А; ) та Публічним акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська; ).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська, 62; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" (61072, м. Харків, пл. Леніна, 31-А; ) суму 1 218, 00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" (61072, м. Харків, пл. Леніна, 31-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська, 62; ) суму 17 562, 31 грн. (сімнадцять тисяч пятсот шістдесят дві грн. 31 коп.) пені, 2 634, 35 грн. (дві тисячі шістсот тридцять чотири грн. 35 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 01.02.2016р.