КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. Справа№ 910/20796/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Данилік Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх. № 06-29.2/8145 від 23.10.2015 року) Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року

у справі №910/20796/15 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Запорізького державного підприємства «Радіоприлад»

до 1)Публічного акціонерного товариства «Неос Банк»

2)Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп»

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

від позивача: Денисюк О.С., довіреність №10-ГП від 07.05.2013 року,

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: Дубров Д.Г., довіреність №2 від 15.03.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» (позивач у справі) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Неос Банк» (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (відповідач-2) про визнання недійсним договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп».

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що укладений 28.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» договір факторингу №4-11/14-Ф суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки за спірним договором відповідачу-2 було передано право вимоги за кредитним договором №10/07 від 31.05.2007 року, який рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.04.2011 року у справі №10/114/09-11/62д/10 був розірваний, тобто позивач вважає, що оскільки станом на момент укладення договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року кредитний договір було розірвано, вимоги за цим договором не могли бути предметом відступлення, а тому позивач на підставі ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України просить визнати недійсним договір факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп». Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Неос Банк» на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» 609,00 грн судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» 609,00 грн судового збору (а.с. 129-134).

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що з дня набрання законної сили рішенням суду про розірвання основного договору - кредитного договору №10/07 від 31.05.2007 року, припинилися і зобов'язання сторін за цим договором, а відтак договір факторингу, укладений після прийняття такого рішення, не створює правових наслідків для його сторін.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач-2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» подав апеляційну скаргу (вх. № 06-29.2/8145 від 23.10.2015 року), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач-2 посилається на те, що розірвання кредитного договору №10/07 від 31.05.2007 року не припиняє права грошової вимоги, яке виникло на підставі такого договору і не було припинене до його розірвання, а відтак таке право вимоги могло бути предметом договору факторингу, що відповідно виключає можливість визнання його недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 року у справі №910/20796/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 07.12.2015 року.

02.12.2015 року до Київського апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшов відзив №131-2311 від 30.11.2015 року на апеляційну скаргу, в якому ЗАП «Радіоприлад» стверджує про правомірність та обґрунтованість висновків місцевого господарського суду, а тому просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року у справі №910/20796/15 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року відкладено на 11.01.2016 року у зв'язку з неявкою у судове засідання представників відповідачів.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 11.01.2016 року представників Публічного акціонерного товариства «Неос банк», на підставі клопотання позивача та відповідача-2, згідно ст. 69, п.1 ч.1 ст.77 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року було продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи в межах даного строку на 18.01.2016 року.

Представник апелянта у судовому засіданні 18.01.2016 року підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі №910/20796/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача у справі у судовому засіданні 18.01.2016 року заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги ТОВ «Дата Майнінг Груп», та просив суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського міста Києва від 16.10.2015 року у справі №910/20796/15 без змін.

У судове засідання 18.01.2016 року представники відповідача-1 втретє не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки ПАТ «Неос банк» не повідомило, жодних заяв та клопотань до суду не подавало. Враховуючи визначені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги, та наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи №910/20796/15 за відсутності представників відповідача-1, за наявними в ній матеріалами, так як його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

31.05.2007 року між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру» та Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад» (позичальник за договором, позивач у справі) було укладено кредитний договір №10/07, за п.1.1 якого банк зобов'язався відкрити позичальнику кредитну лінію на поповнення обігових коштів, на виплату заробітної плати та прирівняних до неї платежів, оплати податків та зборів, оплату енергоносіїв та проведення інших витрат, що пов'язані з поточною діяльністю підприємства в сумі 20 000 000,00 грн на період з 31.05.2007 по 27.05.2010 зі сплатою 20 % річних за строковий кредит та 25 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором (а.с. 27-29).

19.04.2011 року Господарським судом Запорізької області винесено рішення у справі №10/114/09-11/62д/10 (а.с. 14-19), яким позов Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» задоволено частково. Розірвано кредитний договір №10/07 від 31.05.2007 року, укладений між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» та Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад». В частині стягнення заборгованості за кредитним договором №10/07 шляхом звернення стягнення на заставлене майно провадження припинено, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №26/48/09 про визнання ЗДП «Радіоприлад» банкрутом та 17.08.2010 було затверджено реєстр кредиторів ЗДП «Радіоприлад» і визнано вимоги позивача на суму 30 500 720,71 грн, які зазначені як безспірні та включені до першої черги, оскільки забезпечені заставою нерухомого майна.

Матеріалами справи підтверджується, що 28.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк», який є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу №4-11/14-Ф (а.с. 86-93), про що 11.12.2014 року було повідомлено ЗДП «Радіоприлад» шляхом направлення повідомлення №0604-05/8163 від 02.12.2014 року (а.с. 4).

У відповідності до п. 2.1. договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014, в порядку та на умовах, визначних цим договором, фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за основним договором в розмірі та на умовах, передбачених цим договором.

Опис, характеристика та розмір прав грошової вимоги до боржника за основним договором, що відступаються відповідно до умов цього договору, зазначені в додатку № 1 до цього договору (п. 2.2. договору факторингу).

Згідно з п. 2.3. договору факторингу №4-11/14-Ф права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання цього договору. Додаткового оформлення відступлення прав грошової вимоги не вимагається. Після переходу прав грошової вимоги до фактора, останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права грошової вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора чи клієнта або підписання будь-яких документів.

Як передбачено п. 3.1. договору факторингу загальна сума прав грошової вимоги, що відступаються відповідно до умов даного договору становить 25 471 591,64 грн.

За умовами п. 1.1. додатку № 1 до договору факторингу № 4-11/14-Ф від 28.11.2014, в порядку та на умовах, визначених договором факторингу відступаються права грошової вимоги за кредитним договором №10/07 від 31.05.2007 (надалі - основний договір), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» та Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад» (надалі - боржник), а саме:

1.1.1. право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору в сумі 19 993 286,38 грн;

1.1.2. право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому основним договором, нарахованих та несплачених до 10.03.2009 року (включно) в сумі 5 478 305,26 грн;

1.1.3. право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому основним договором, за період з 11.03.2009 року до 28.11.2014;

1.1.4. право вимоги сплати процентів за користування кредитом та комісій, що будуть нараховані в майбутньому на підставі основного договору;

1.1.5. інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога) на підставі основного договору.

Разом з тим, як зазначалось вище 19.04.2011 року Господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі №10/114/09-11/62д/10, яким було розірвано кредитний договір №10/07 від 31.05.2007 року, укладений між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» та Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад».

Посилаючись на те, що кредитний договір №10/07 від 31.05.2007 року за рішенням суду був розірваний, позивач стверджує, що права вимоги за таким договором не можуть в подальшому передаватись за договором факторингу, а відтак договір факторингу суперечить приписам цивільного законодавства і відповідно до ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином для визнання правочину недійсним потрібна наявність підстав передбачених ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України унормовано, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тобто за договором факторингу відступається суб'єктивне цивільне право особи вимагати сплати грошових коштів у зобов'язанні, яке виникло на підставі, в даному випадку, кредитного договору №10/07 від 31.05.2007 року.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням зазначеного, апеляційний господарський суд звертає увагу, що розірвання кредитного договору №10/07 від 31.05.2007 року за рішенням суду не припиняє тих зобов'язань, які існували до моменту розірвання договору та не виконані на час укладення спірного правочину, а відтак не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання угоди, у тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань з урахуванням умов договору.

Згідно абз. 2 ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, після прийняття рішення суду про розірвання кредитного договору у сторін відпала підстава подальшого нарахування процентів за користування кредитом, комісій чи інших платежів на підставі такого договору, однак ті зобов'язань за кредитним договором, які виникли і не припинилися шляхом належного виконання до розірвання даного договору не можуть вважатися припиненими, а відтак право вимоги їх виконання може відступатись за договором третім особам.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що право вимоги повернення заборгованості за кредитом в сумі 19 993 286,38 грн та сплати процентів за користування кредитом, нарахованих до 10.03.2009 року у сумі 5 478 305,26 грн, які банк мав право нараховувати і вимагати їх сплати (п. 1.1.1, п. 1.1.2. Додатку №1 до договору факторингу №4-11/14-Ф), тобто право вимоги виконання зобов'язань, які виникли та не припинилися до набрання чинності рішення про розірвання кредитного договору, могли бути предметом договору факторингу.

Разом з цим, оскільки після розірвання кредитного договору №10/07 від 31.05.2007 року у його сторін жодних зобов'язань більше не виникає, то відповідно положення підпунктів 1.1.3, 1.1.4, 1.1.5 пункту 1 Додатку №1 до договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року, згідно яких Публічне акціонерне товариство «Неос банк» відступив на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» право вимоги сплати процентів до 28.11.2014 року, сплати процентів за користування кредитом, комісій, які будуть нараховані в майбутньому на підставі основного договору, а також інші права вимоги, які виникнуть в майбутньому на підставі основного договору є такими, що суперечать приписам цивільного законодавства, оскільки право вимоги щодо виконання зазначених зобов'язань у ПАТ «Неос банк» не могло виникнути у майбутньому, так як основний договір вже був розірваний за рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.04.2011 року.

У відповідності до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 2.5. вказаної вище Постанови правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонами результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

З огляду на вищезазначене, Київський апеляційний господарський суд вважає, що договір факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року підлягає визнанню недійсним лише частково, а саме визнанню недійсними підлягають підпункти 1.1.3, 1.1.4, 1.1.5 пункту 1. Додатку №1 до договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Неос банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп».

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Беручи до уваги наведене вище, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновками Господарського суду міста Києва про те, що позивачем, у порядку вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, не доведено існування обставин, наявність яких є підставою для визнання договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року недійсним повністю. Однак, зважаючи на невідповідність підпунктів 1.1.3, 1.1.4, 1.1.5 пункту 1. Додатку №1 до договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року приписам Цивільного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про визнання договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Неос банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп», недійсним саме в цих частинах та відповідно про часткове скасування рішення Господарського суду міста Києва 16.10.2015 року.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання позову та за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі №910/20796/15 задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року скасувати частково, прийняти нове рішення:

3.Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати недійсними підпункти 1.1.3, 1.1.4, 1.1.5 пункту 1 Додатку №1 до договору факторингу №4-11/14-Ф від 28.11.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Неос банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп».

3.В решті позовних вимог відмовити.

4.Стягнути з Публічного акціонерного товариством «Неос банк» (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського буд.45, ) на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (69600, м.Запоріжжя, проспект Леніна, буд. 3, ) 304 (триста чотири) 50 коп судового збору.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (01054, м. Київ, вул. О.Гончара, буд.52, оф.31, ) на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (69600, м.Запоріжжя, проспект Леніна, буд. 3, ) 304 (триста чотири) 50 коп судового збору».

4.Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (69600, м.Запоріжжя, проспект Леніна, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (01054, м. Київ, вул. О.Гончара, буд.52, оф.31, ) 670 (шістсот сімдесят) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

6.Справу №910/20796/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий