ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р.Справа № 916/3405/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Діброви Г.І., Ліпчанської Н.В.;

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.;

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 02.08.2015 року;

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 03.03.2015 року;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Аквасервіс Україна, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2015 року

у справі № 916/3405/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Авангард Юг, Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське

до Приватного підприємства „Аквасервіс Україна, м. Одеса

про стягнення 33 403,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Авангард Юг, Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське (ОСОБА_2 ТОВ „Авангард Юг) до Приватного підприємства „Аквасервіс Україна, м. Одеса (ОСОБА_2 ПП „Аквасервіс Україна) про стягнення 33 403,67 грн. задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з ПП „Аквасервіс Україна на користь ТОВ „Авангард Юг 8 638,90 грн. пені, 23 644,70 грн. інфляційних, 1 120,07 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що з огляду на матеріали справи та положення чинного законодавства України, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги ТОВ "АВАНГАРД ЮГ".

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ПП „Аквасервіс Україна звернулось із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийнявши нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вказує, що відповідачем було виконано рішення господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року у справі № 916/174/15 ще 29.07.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 3035 від 29.07.2015 року на суму 49 244,37 грн., а отже підстав для задоволення позовних вимог у суду першої інстанції не існувало. Крім того, ПП „Аквасервіс Україна зауважує, що місцевим господарським судом не було встановлено за який період здійснювався розрахунок пені, інфляційних та 3 % річних.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. В свою чергу, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, надавши в судовому засідання відзив.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 01.06.2014 року між ТОВ "АВАНГАРД ЮГ" (Охорона) та ПП "АКВАСЕРВІС УКРАЇНА" (Замовник) було укладено Договір №01/06-2014 про надання охоронних послуг (ОСОБА_2 Договір).

Згідно п.п. 1.1., 1.3. Договору на умовах, визначених цим договором, Охорона надає Замовнику охоронні послуги на обєкті, зазначеному в додатку № 1 до договору (Обєкт). Охорона в кінці кожного місяця надає Замовнику акт приймання-передачі наданих послуг щодо охорони обєкту за минулий місяць, який підписується повноважними представниками сторін.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3. Договору, він набуває чинності з 01.11.2013 року і діє до 01.11.2014 року. У випадку, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору не повідомить іншу сторону про намір припинити договірні відносини, які витікають із договору, то він вважається автоматично продовженим на один рік і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. При бажанні достроково в односторонньому порядку припинити дію цього договору одна із сторін, яка є ініціатором розірвання договору, зобовязана письмово попередити про це іншу сторону не пізніше ніж за 10 календарних днів. В такому випадку договір буде вважатися припиненим з дати, вказаної у повідомлені про розірвання договору. Оплата послуг Охорони здійснюється за фактично відпрацьований час до моменту дострокового розірвання договору.

Пунктами 4.1., 4.3. Договору сторони погодили, що щомісячна вартість послуг Охорони узгоджена при укладанні договору та визначається згідно з Додатком № 1 до цього договору. Замовник здійснює оплату щомісячної вартості послуг Охорони за поточний місяць з 25-го числа по останній день поточного місяця.

В пункті 6.1. Договору сторони встановили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за дійсним Договором, сторони несуть відповідальність в рамках, передбачених чинним законодавством України.

У звязку з невиконанням ПП „Аквасервіс Україна своїх зобовязань за Договором щодо оплати наданих послуг охорони в період з червня 2014 року по листопад 2014 року, у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ „Авангард Юг, що стало причиною звернення до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року у справі № 916/174/15-г позовні вимоги ТОВ „Авангард Юг до ПП „Аквасервіс Україна про стягнення 49 750,00 грн. задоволено частково. Суд стягнув з ПП „Аквасервіс Україна на користь ТОВ „Авангард Юг заборгованість у сумі 47 500,00 грн. та судовий збір у сумі 1 744,37 грн. В решті позову було відмовлено.

03.04.2015 року господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2015 року по справі № 916/174/15-г апеляційну скаргу ПП „Аквасервіс Україна було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року у справі № 916/174/15-г без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 18.08.2015 року по справі № 916/174/15-г касаційну скаргу ПП „Аквасервіс Україна було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року у справі № 916/174/15-г без змін.

Проте, вищевказане рішення господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року у справі №916/174/15 ПП „Аквасервіс Україна фактично не виконало, що і стало причиною звернення ТОВ „Авангард Юг із позовом до господарського суду Одеської області про стягнення з відповідача 8 638,90 грн. пені, 23 644,70 грн. інфляційних, 1 120,07 грн. 3% річних.

Як вже зазначалось раніше, рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2015 року було стягнуто з ПП „Аквасервіс Україна на користь ТОВ „Авангард Юг 8 638,90 грн. пені, 23 644,70 грн. інфляційних, 1 120,07 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі з договору.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У статтях 610, 611 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За нормами частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України та невиконання відповідачем рішення господарського суду Одеської області від 16.03.2015 року у справі № 916/174/15-г, судова колегія погоджується з висновком місцевого щодо правомірності стягнення з ПП „Аквасервіс Україна на користь ТОВ „Авангард Юг інфляційних в розмірі 23 644,70 грн. та 3 % річних в сумі 1 120,07 грн.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної стосовно неправомірного задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних з огляд на повне виконання боржником судового рішення, яке стало підставою нарахування вищевикладених сум, з огляду на наступне.

Згідно доданої до апеляційної скарги копії платіжного доручення № 3035 від 29.07.2015 року відповідач 29.07.2015 року, на виконання наказу господарського суду Одеської області № 916/174/15-г від 11.06.2015 року перерахував на користь ТОВ „Авангард Юг 49 244,37 грн.

Проте, згідно розрахунку позовних вимог, доданих до позовної заяви, позивачем зазначено, що 3 % річних за період з 01.09.2014 року по 27.07.2015 року становлять 1 120,07 грн., а інфляційні за період з вересня по червень 2015 року 23 644,70 грн. Саме такий розмір 3 % річних та інфляційних було задоволено рішенням місцевого господарського суду. Таким чином, вказані суми 3 % річних та інфляційних були розраховані позивачем саме за період невиконання відповідачем судового рішення.

Разом з тим, апеляційна інстанція не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 8 638,90 грн. з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України одним із видів господарських санкцій України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ч. 1. ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що умовами Договору №01/06-2014 про надання охоронних послуг від 01.06.2014 року взагалі не передбачено стягнення пені у випадку його невиконання або неналежного виконання, а отже дана вимога не підлягає задоволенню.

Судова колегія не приймає посилання апелянта щодо його неповідомлення судом першої інстанції про час, дату та місце розгляду справи у звязку із знаходженням за іншою адресою (м. Одеса, вул. Катериненська, 62), оскільки в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого в пункті місцезнаходження юридичної особи зазначена наступна адреса 65031, Одеська область, місто Одеса, Суворовський район, вулиця Ленінградське шосе, будинок 2, кімната 12. Крім того, така ж сама адреса зазначена в Договорі №01/06-2014 про надання охоронних послуг від 01.06.2014 року. Саме за вказаною адресою судом першої інстанції і була направлена копія ухвали про порушення провадження у справі, яка до речі була отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства „Аквасервіс Україна, м. Одеса підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2015 року у даній справі частковому скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 8 638,90 грн. В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Аквасервіс Україна, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2015 року по справі № 916/3405/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2015 року по справі № 916/3405/15 скасувати частково.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства „Аквасервіс Україна, м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Авангард Юг, Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське пені в сумі 8 638,90 грн. відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2015 року по справі № 916/3405/15 залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_3