КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/22718/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Левченко В.І. ( довір. №91/2015/11/11-8 від 11.11.15р.);

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОМ.ФОРТ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р.

у справі № 910/22718/15 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОМ.ФОРТ"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. у справі №910/22718/15 позовні вимоги задоволено частково. В частині позову про стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОМ.ФОРТ» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 33 030,59грн. основного боргу провадження у справі №910/221718/15 припинено. Стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОМ.ФОРТ» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» грошові кошти: 28 244,41 грн. інфляційних втрат, 2 648,54 грн. 3% річних та 1 579,85 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що в порушення умов укладеного договору на постачання теплової енергії, відповідач не в повному обсязі оплатив отримані послуги , в результаті чого у нього утворилась заборгованість.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. частково в частині стягнення інфляційних та 3% річних та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що у розрахунку ціни позову про стягнення заборгованості позивач невірно розрахував інфляційну складову боргу та штрафних санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. розгляд апеляційної скарги призначено на 19.01.2016р.

19.01.2016р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явились представники сторін, у зв'язку з чим розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.02.2016р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 02.02.2016р. не з'явився представник відповідача.

Враховуючи те, що відповідач про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка на зворотній стороні ухвали від 19.01.2016р., явка сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, про причини неявки відповідач суд не повідомив, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судова колегія встановила.

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, 12.12.2008 року укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №9876002, відповідно до п.1.1. якого, постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Згідно з п.2.2.1. договору постачальник зобов'язався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання протягом року, згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку № 1.

Відповідно до п.2.3.1. договору споживач зобов'язався дотримуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускати їх перевищення, своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку № 2.

Згідно з п.9 додатку № 2 до договору споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в МВРТ-7 за адресою вул. Горького, 29, оформлену постачальником платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки, який оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Відповідно до п.10 додатку №2 до договору споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника, згідно з його розрахунком.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

З наявних у матеріалах справи документів, в тому числі з облікових карток стосовно кількості спожитої відповідачем теплової енергії за період з 01.12.2012 року по 01.09.2015 року вбачається, що загальна вартість спожитої відповідачем за спірний період теплової енергії відповідно до умов Договору становить 243 327,36 грн.

Відповідач своїх обов'язків за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9876002 від 12.12.2008 року належним чином не виконав, а саме, не здійснив в повному обсязі оплату за надані йому позивачем послуги щодо постачання теплової енергії у гарячій воді, в результаті чого у останнього станом на вересень виникла заборгованість у сумі 33 030,59 грн.

З урахуванням того, що позивач звернуся до суду із позовом про стягнення 43 030,59 грн. основного боргу не врахувавши оплату, здійснену платіжним дорученням №29532 від 30.07.2015р., місцевим господарським судом обґрунтовано залишено без задоволення позовні вимоги в частині стягнення 10 000,00 грн. основного боргу.

В процесі розгляду справи місцевим господарським судом відповідач, платіжними дорученнями № 29547 від 15.09.2015 року, № 29555 від 12.10.2015 року, № 29556 від 16.10.2015 року, № 29557 від 19.10.2015 року здійснив оплату наданих послуг на суми: 10 000,00грн., 20 000,00грн., 2 000,00грн., 1030,59 грн., що відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України є підставою для припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 33 030,59 грн., через відсутність предмету спору.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, приймаючи до уваги здійснення часткових оплат наданих послуг, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення в цій частині також є обґрунтованим, а отже доводи апеляційної скарги про неправильність розрахунку інфляційних та 3% річних не спростовують висновків суду, а тому не можуть бути покладені в основу рішення.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОМ.ФОРТ" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2015р. у справі №910/22718/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/22718/15.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло