ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

28.01.2016р. Справа № 917/2707/15

за заявою Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ", вул.Першотравнева, буд.46-А, с.Бабичівка, Глобинського району, Полтавської області, 39073

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 30.11.2015 р. по справі № 2/460

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк", вул.П.Комуни,40-а, м.Полтава, 36020

до Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ", вул.Першотравнева, буд.46-А, с.Бабичівка, Глобинського району, Полтавської області, 39073

про стягнення кредитної заборгованості,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Всеукраїнська громадська організація "Український правовий союз" в особі Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз",36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 8.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від заявника: ОСОБА_1, дов. від 29.12.2015р.

від Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк": ОСОБА_2, дов. № 559 від 28.03.2013р.

від Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»: ОСОБА_3, дов. № 1/16 від 04.01.2016р.

Розглядається заява Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 30.11.2015 р. по справі № 2/460 за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ" про стягнення кредитної заборгованості.

18.01.2016 року до канцелярії господарського суду Полтавської області надійшла третейська справа № 2/460.

Ухвалою від 21.01.2016р. суд за заявою Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Всеукраїнську громадську організацію "Український правовий союз" в особі Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз".

Від Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" надійшов відзив на заяву (вх. № 995 від 28.01.2016р.).

Від Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» надійшли письмові пояснення на заяву (вх. № 937 від 27.01.2016р.).

Представник заявника на задоволенні заяви наполягає з мотивів, наведених у заяві.

Представник Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" проти заяви заперечив з мотивів, наведених у відзиві.

Представник Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» проти заяви заперечив з мотивів, наведених у письмових поясненнях.

Судом встановлено, що Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" в складі третейського судді Брюховецького О.В. розглянув третейську справу № 2/460 за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ" про стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 30 листопада 2015 року по справі № 2/460 позов задоволено в повному обсязі:

- стягнуто з Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ" (, місцезнаходження: 39073, Полтавська область, Глобинський район, с.Бабичівка, вул.Першотравневе, буд.46-А) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" (36020, м.Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а, ) суму заборгованості за кредитним договором №4354 від 26.11.2014р. у розмірі 1 177 410 грн. 00 коп., з яких: 1 050 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 127 410 грн. - заборгованість за відсотками, що нараховані з 27.01.2015р. по 26.10.2015р.

- стягнуто з Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ" (, місцезнаходження: 39073, Полтавська область, Глобинський район, с.Бабичівка, вул.Першотравневе, буд.46-А) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" (36020, м.Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а, ) витрати по сплаті третейського збору у розмірі 8 387 грн. 05 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ФГ "РАББІТ ЛАЙФ" звернулося до господарського суду Полтавської області із заявою № 29 від 29.12.2015 року про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 30.11.2015 р. по справі № 2/460.

Заява обґрунтована тим, що ФГ "РАББІТ ЛАЙФ" не було повідомлене у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, рішенням, за твердженням заявника, суд вирішив питання про права та обов"язки особи, яка не брала участі у справі; справа не підвідомча третейському суду, оскільки, на думку заявника, спірні правовідносини регулюються за ЗУ "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

26.11.2014 року між Відповідачем та Заявником було укладено третейську угоду (у вигляді третейського застереження в Кредитному договорі № 4354 (надалі Договору), відповідно до змісту якої її сторони домовилися, що спори між сторонами цього Договору вирішуються у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" у відповідності з Регламентом цього третейського суду, або за вибором Банку - в господарських судах, в порядку, визначеному чинним законодавством України (п.6.1 договору).

Таким чином, сторонами в добровільному порядку, без заперечень та зауважень, було визначено, що усі спори, що виникають при виконанні цього договору, або у зв'язку з ним, будуть розглядатися Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський правовий союз» .

Як вбачається з рішення третейського суду від 30.11.2015 року по справі №2/460, третейський розгляд проводився в приміщенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" за адресою:м. Полтава, вул. Старий Поділ,8, зал засідань №2.

Справа розглядалася суддею Брюховецьким О.В., призначеним Головою Третейського суду відповідно до п.3 статті 7 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський правовий союз» 18.11.2015р. ухвалою (аркуш третейської справи 1).

Відповідно ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа 2/460 за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ" про стягнення кредитної заборгованості підвідомча третейському суду.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання заявника, що справа не підвідомча третейському суду, оскільки, спірні правовідносини регулюються за ЗУ "Про захист прав споживачів", виходячи з того, що відповідно до п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

Таким чином, закон України «Про захист прав споживачів» не визичає юридичну особу як споживача, а відтак правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №4354 від 26.11.2014, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Полтава - банк», як Банком, з однієї сторони та Фермерським господарством «РАББІТ ЛАЙФ», як Позичальником, з іншої сторони - не можуть регулюватися даним законом та не є спором про права споживачів, а відтак третейський суд не вирішував спір про захист прав споживачів.

Крім того, судом встановлено, що рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, третейську угоду не було визнано недійсною компетентним судом, склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 Закону України «Про третейські суди», третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Щодо твердження заявника, про те, що суд вирішив питання про права та обов"язки особи, яка не брала участі у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 15 Закону України «Про Третейські суди», обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами.

За приписами ч.3 ст. 28 Закону України «Про третейські суди», правила третейського розгляду постійно діючим третейським судом визначаються регламентом третейського суду, який не повинен суперечити цьому Закону.

У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду.

Відповідно до ст. 109 Регламенту постійно діючого третейського суду при ВГО «Український правовий союз», копії ухвали, направляються особам, які приймають участь у справі, та іншим особам, яких вона стосується, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручаються їм під розписку.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Регламенту постійно діючого третейського суду при ВГО «Український правовий союз», третейський суд направляє сторонам повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання.

Отже, Регламентом постійно діючого третейського суду при ВГО «Український правовий союз» визначений порядок направлення сторонам копій ухвал, ухвали направляються сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Третейським судом при надсиланні копій ухвал по справі №2/460 були дотримані вимоги регламенту постійно діючого третейського суду при ВГО «Український правовий союз» та вимоги Закону України «Про третейські суди», зокрема в матеріали третейської справи залучені докази направлення ФГ «РАББІТ ЛАЙФ» ухвали третейського суду (аркуші третейської справи 62-63). Вищезазначена ухвала суду були направлені на адресу ФГ «РАББІТ ЛАЙФ», а саме: вул.Першотравнева, буд.46-А, с.Бабичівка, Глобинського району, Полтавської області, 39073, проте повернулася до суду з відміткою «за терміном зберігання».

Представник ФГ «РАББІТ ЛАЙФ» в судовому засіданні повідомила, що підприємство фактичну адресу та місце реєстрації не змінювало.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ФГ «РАББІТ ЛАЙФ» було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду третейської справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження ФГ «РАББІТ ЛАЙФ», що воно є особою, яка не брала участі у справі, є безпідставним та не відповідає дійсним обставинам справи, так як підприємство визначено у справі відповідачем.

Відповідно до п. 6.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року за № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, у разі оскарження рішення третейського суду з інших підстав, ніж наведені в частині другій статті 122-5 ГПК, у прийнятті відповідної скарги слід відмовити з посиланням на частину четверту статті 122-1 і відповідний пункт частини другої статті 122-5 ГПК названого Кодексу. Якщо заява про скасування рішення третейського суду обґрунтована посиланням як на підставу (підстави), зазначені в Законі та в ГПК, так і на іншу підставу (підстави), які не передбачені цими законодавчими актами, то відповідна заява підлягає розглядові в тій частині, що підпадає під ознаки частини третьої статті 51 Закону та частини другої статті 122-5 ГПК, а в прийнятті її в іншій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 122-6 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 86, 122-4, 122-5, 122-6 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Фермерського господарства "РАББІТ ЛАЙФ" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 30.11.2015 р. по справі № 2/460 відмовити.

2. Третейську справу № 2/460 повернути Постійно діючому третейському суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз".

6. Копію даної ухвали направити сторонам та Постійно діючому третейському суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" .

Суддя О.А. Киричук