КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р. Справа№ 910/20311/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №303 від 30.10.2015 року Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» та апеляційну скаргу №1278/12 від 23.11.2015 року Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року

у справі № 910/20311/15 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14»

про стягнення 247 392, 66 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Селезньова О.О., довіреність №593 від 24.12.2015 року,

від відповідача: Кіщук Т.В., довіреність б/н від 14.09.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» про стягнення 202 744,08 грн за договором постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №047723/4-05 від 18.08.2004, інфляційних втрат у розмірі 22 539, 80 грн, 3% річних у розмірі 5998,68 грн, пені у розмірі 5972,89 грн та10137,20 грн штрафу (а.с. 5-8).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 18.08.2004 року, а саме на несплату наданих за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року послуг з постачання гарячої води та приймання стоків води у зв'язку з чим у Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» утворилась заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року позов задоволено частково (а.с. 155-161). Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець - 14» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» основну заборгованість у розмірі 88748 грн. 35 коп., пеню у розмірі 2614 грн. 55 коп., штраф у розмірі 4437 грн. 42 коп., 3 % у розмірі 2625 грн. 85 коп., інфляційні втрати у розмірі 9866 грн. 48 коп., судовий збір у розмірі 2165 грн. 85 коп. В іншій частині позову відмовлено.

При прийнятті рішення Господарський суд міста Києва, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 18.08.2004 року, визнав позовні вимоги позивача обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за надані у період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року послуги з прийняття стоків води та нарахованих на цю суму інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу. При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що надання послуг з постачання холодної води, яка іде на підігрів не передбачено умовами договору на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 18.08.2004 року, а тому заборгованість за такі послуги не підлягає стягненню з відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-14», подав апеляційну скаргу № 303 від 30.10.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У поданій апеляційній скарзі відповідач стверджує, що рішення Господарського суду міста Києва прийнято при неповному з'ясуванні дійсних обставин справи, оскільки, як стверджує ЖБК «Арсеналець-14», судом не досліджено того, що у будинку ЖБК «Арсеналець-14» ведеться цілодобовий облік теплової енергії на потреби гарячого водопостачання, який відображає кількість спожитої гарячої води, а відтак і кількість її стоків, враховуючи зазначене, а також п. 2.1, 2.2, 3.1., 5.29 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 відповідач вважає, що ПАТ «АК «Київводоканал» невірно обраховано кількість стічних вод на підставі розрахункового методу та відповідно невірно визначено вартість послуг з їх прийняття. Також відповідач вважає, що вартість послуг з водовідведення гарячої води повинен платити власник чи балансоутримувач теплових пунктів (котелень), які використовуються для підігріву холодної води, тобто ПАТ «Київенерго», як власник центрального теплового пункту №42 для підігріву води, а не ЖБК «Арсеналецт-14».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» у справі №910/20311/15 прийнято до провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 07.12.2015 року.

27.11.2015 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від ПАТ «АК «Київводоканал» надійшли письмові заперечення №1315/12 від 26.11.2015 року на апеляційну скаргу відповідача, в яких позивач стверджує про вірність обрахунку кількості стічних вод шляхом розрахункового методу, оскільки жодного приладу обліку на постачання води ПАТ «АК «Київводоканал» відповідачеві не встановлював та відповідно підстав для визначення кількості спожитої води іншим методом, ніж розрахунковий, відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року розгляд справи відкладався на 11.01.2016 року.

Від позивача у справі 21.12.2015 року до Київського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення щодо застосування розрахункового методу обчислення обсягу води, яка іде на підігрів та щодо нарахування обсягу води, яка іде на підігрів та її стоків.

У судовому засіданні 11.01.2016 року Київським апеляційним господарським судом було оголошено перерву на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України до 25.01.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України на підставі клопотання сторін було продовжено строк вирішення спору у справі на п'ятнадцять днів.

04.12.2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» подало апеляційну скаргу №1278/12 від 23.11.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року в частині відмови у стягненні з Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» на користь Публічного акціонерного товариства «Київводоканал» 113 995, 65 грн. основного боргу, 12 673, 32 грн. інфляційних втрат, 3 372, 83 грн. 3 % річних, 3358, 34 грн. пені, 5 699, 78 грн. штрафу та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що місцевим господарським судом не було досліджено існування договірних відносин між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго» щодо здійснення розрахунків з ПАТ «АК «Київводоканал» за обсяг води, яка відпущена на потреби гарячого водопостачання, а відтак, враховуючи відсутність договорів, вартість води, яку було поставлено ЖБК «Арсеналець-14» (в тому числі і та, яка була використана на виготовлення гарячої води), підлягає сплаті саме відповідачем у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.01.2016 року. Апеляційні провадження по розгляду апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» об'єднано в одне апеляційне провадження.

11.01.2016 року від відповідача у справі надійшли додаткові документи, які судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 25.01.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року в частині відмови у стягненні з Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» на користь Публічного акціонерного товариства « Акціонерна компанія «Київводоканал» 113 995, 65 грн. основного боргу, 12 673, 32 грн. інфляційних втрат, 3 372, 83 грн. 3 % річних, 3358, 34 грн. пені, 5 699, 78 грн. штрафу та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю. При цьому, представник ПАТ «АК «Київводоканал» просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ЖБК «Арсеналець-14».

Представник ЖБК «Арсеналець-14» у судовому засіданні 25.01.2016 року заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» та просив суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Згідно частини 1 ст. 67 ГК України, ст.ст. 11, 626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

18.08.2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник за договором, позивач у справі) та Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець - 14» (абонент за договором, відповідач у справі) було укладено договір №04723/4-05 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (а.с. 10-13), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент зобов'язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1.1 договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями водолічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом.

Зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг (п. 2.1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1.4 договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків відповідно до розділу 21 Правил користування.

У п.2.1.6 договору передбачено, що облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, або в інші строки на вимогу постачальника, проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими документами та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

Згідно з п. 2.2.1-2.2.4 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента платіжні документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення, вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. У платіжних документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у 10-тиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента. У разі неотримання від постачальника поточного щомісячного платіжного документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документа до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтованими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною (п. 2.2.5 Договору).

Відповідно до зведеного акту звірки за послуги водопостачання та водовідведення по коду 5-50404 за період з 01.07.2012 року - 01.07.2014 року, який підписаний представниками позивача, вартість наданих відповідачеві послуг по постачанню питної води склала 113 995,73 грн, а прийнятих стоків - 88 748,35 грн (82-83).

Також позивачем надано суду реєстр дебетово-інформаційних повідомлень, що підтверджують виставлення рахунків до банківської установи відповідача, розшифровки рахунків абонента та платіжні вимоги -доручення за період з 01.07.2012 - 01.07.2014 (а.с. 49-79).

Як стверджує позивач, ним було надано відповідачу послуги на загальну суму 202744,08 грн., які відповідачем не оплачені повністю, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем у відповідності до п. 2.1.6. договору свого представника з необхідними обліковими документами для проведення звіряння спожитих з 01.07.2012 - 01.07.2014 р. послуг з водопостачання та водовідведення, докази підписання актів звіряння з також відсутні. Окрім того, судом досліджено, що ЖБК «Арсеналець-14» жодного разу на протязі спірного періоду не направляв своїх заперечень чи зауважень відповідно до п. 2.2.5. договору щодо кількості або вартості отриманих послуг та не проводив з позивачем, як постачальником послуг, актів звіряння, а тому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду міста Києва, що в силу положень п. 2.1.6., 2.2.5 договору кількість та вартість наданих позивачем за період з 01.07.2012 - 01.07.2014 р. послуг з водопостачання та водовідведення вважаються безумовно погодженими з Абонентом, Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець-14».

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення, згідно якого, в силу ст. 901 ЦК України, одна сторона зобов'язується за завданням другої сторони надати послугу (з постачання питної води), яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а друга сторона (абонент за договором) зобов'язується оплатити надані послуги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 174, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526ЦК України підставою виникнення зобов'язання є договір укладений між сторонами, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Предметом розгляду у даній справі є заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2012 - 01.07.2014 року у загальному розмірі 202744,08 грн, з яких 113995,73 грн. за питну воду, що йде на підігрів (за кодом 5-50404) та її відведення (стоки) на суму 88748,35 грн.

З матеріалів справи вбачається, що для обліку заборгованості за надані послуги з постачання питної води та водовідведення за договором, ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» було присвоєно відповідачу зокрема абонентський код 5-50404 (постачання води, яка йде на підігрів, та її водовідведення).

Стосовно заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 113995,73 грн. за постачання води, яка йде на підігрів (код 5-50404) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 1, 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Пунктом 1.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008р. (які діяли у спірний період) встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 2, 6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, централізоване постачання гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Послуги повинні відповідати з централізованого постачання гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору.

Чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду (яку законодавець також називає енергією). Постачання холодної води для приготування гарячої є окремою послугою, що повинна, в якості сировини, надаватись підприємству, яке має можливість та безпосередньо виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач, при цьому саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води.

У відповідності до п. 3.13 Правил користування №190 від 27.06.2008 року суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення, тобто розрахунок за спожиту гарячу воду повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Отже, відповідно до пункту 3.13 Правил № 190 розрахунок за спожиту питну воду, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання, повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець-14» 11.01.2016 року до апеляційного господарського суду було надано два листа Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» Публічного акціонерного товариства «Київенерго» №029/72/1/15750 від 24.12.2015 року та №029-22/1/15736 від 24.12.2015 року, з яких вбачається, що житловий будинок за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка,13 (ЖБК «Арсеналець-14») забезпечується гарячим водопостачанням від центрального теплового пункту №42, в якому знаходиться теплообмінник системи централізованого гарячого водопостачання. Перед зазначеним теплообміником, до якого приєднано два житлові будинки, встановлено засіб обліку холодної води, що використовується для приготування гарячої, при цьому по кожному окремому будинку кількість холодної води, що використовується для приготування гарячої води, не розраховується, а розрахунки за спожиту гарячу воду здійснюються за показаннями будинкового засобу обліку, який встановлено безпосередньо у будинку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Гаряча та перегріта вода є продукцією енергопостачальника та/або виробника, а споживачем холодної води, як складової гарячого водопостачання, є виробник та/або постачальник енергії.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії, зокрема є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Суд звертає увагу, що укладений сторонами договір на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №04723/4-05 від 18.08.2004 року не регулює відносини сторін з приводу постачання абоненту холодної води для виготовлення гарячої води та сплати її вартості, оскільки такий договір укладено Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець-14» з ПАТ «Київенерго» за №240283 від 30.12.2005 року, який наявний в матеріалах справи (а.с. 107-109).

За даних обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що позивачем не доведено, що ним були встановлені з відповідачем відносини щодо постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води, тому позивачем безпідставно включено до розрахунку основного боргу суму заборгованості за надані послуги з постачання холодної води, що іде на підігрів через теплові пункти, до яких відповідач був підключений на підставі укладеного договору з ПАТ «Київенерго». З зазначених підстав, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги апеляційної скарги ПАТ «АК «Київводоканал», а тому відмовляє у її задоволенні.

З врахуванням наведеного, правомірним є висновок Господарського суду міста Києва, що вимога позивача в частині стягнення з відповідачів вартості холодної води, яка була поставлена позивачем на теплові пункти для підігріву, в розмірі 113 995,73 грн задоволенню не підлягає.

З розрахунку позовних вимог позивача вбачається, що ним також заявлена вимога про стягнення заборгованості по коду 5-50404 (питна вода + стоки), відповідно до якого заборгованість відповідачів за надані послуги з прийняття стоків води по вказаному коду становить 88 748,35 грн.

Дійсно, умовами укладеного між сторонами договору передбачено як надання послуг з постачання питної води, так і приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу.

Пунктом 1.4 Правил користування № 190 визначено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мінюсті 26.04.2002 за № 403/6691 (далі - Правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з п. 1.2 Правил приймання № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

Як визначено п. 1.4 Правил приймання № 37, абонент Водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з Водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації.

Стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 вказаних Правил приймання, підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Вищенаведеним спростовуються посилання ЖБК «Арсеналець-14» про те, що вартість стічних вод від гарячого водопостачання повинен оплачувати ПАТ «Київенерго» як балансоутримувач теплового пункту та постачальник гарячої води. Колегія суддів зазначає, що надання послуг із приймання стічних вод згідно приписів вищенаведеного законодавства (у тому числі, гарячого водопостачання) регулюється умовами укладеного сторонами договору від 18.08.2004 року на надання послуг з водопостачання, а вартість таких послуг підлягає оплаті абонентом (яким є відповідач) на користь водоканалу (позивача).

Окрім того, Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-14» в поданій апеляційній скарзі та в запереченнях, поданих під час розгляду справи у суді першої інстанції, зазначає про необґрунтованість застосування позивачем розрахункового методу для обчислення кількості стічних вод від гарячого водопостачання, оскільки в будинку, за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13, встановлено будинковий засіб обліку централізованого гарячого водопостачання, за показниками якого у спірний період відповідачем було спожито води (а відповідно її водовідведення) у меншій кількості, ніж визначило ПАТ «АК «Київводоканал». Однак, Київський апеляційний господарський суд вважає безпідставними вказані твердження апелянта з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції чинній у заявлений позивачем період) облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі відсутності таких технічних засобів облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами.

Як визначено у п. 3.1., 3.14 Правил користування №190 від 27.06.2008 року розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. У разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

Пунктами 5.1., 5.3., 5.7. Правил користування №190 від 27.06.2008 року передбачено, що облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію. Обладнання вузла обліку здійснюється за рахунок споживачів. Установка засобів обліку здійснюється відповідно до проекту, погодженого виробником.

Згідно з п. 5.21. Правил користування №190 від 27.06.2008 року зняття показів засобів обліку здійснюється представником виробника у присутності споживача або самим споживачем. Виробник перевіряє правильність зняття споживачем показів засобів обліку води та надання ним відомостей про обсяги і показники якості скинутих стічних вод.

Окрім того, п.5.27. Правил передбачено, що в окремих випадках (сезонне водоспоживання, незначні витрати води, недоцільність встановлення засобів обліку, їх відсутність тощо) розрахунок витрат води споживачами, які не мають засобів обліку, за узгодженням з виробником виконується згідно з нормами водоспоживання, затвердженими місцевими органами виконавчої влади, - за кількістю календарних днів, протягом яких проводилося водопостачання цих споживачів.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що засіб обліку кількості питної води та прийнятих стоків встановлюється виробником, позивачем у справі, на підставі укладеного з споживачем договору про поставку питної води та приймання стічних вод та відповідно до визначеної законодавством процедури. Однак сторонами у справі не надано жодного доказу встановлення позивачем за завданням та за рахунок ЖБК «Арсеналець-14» (як визначено Правилами) засобу обліку кількості поставленої питної води та прийнятих стоків, а відтак їх розрахунок повинен здійснюватись у відповідності до ст. 41 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п.3.14, 5.27 Правил користування розрахунковим методом згідно з установленими нормами водоспоживання. А враховуючи, що кількість стічних вод у разі відсутності засобів обліку визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання, то відповідно визначення обсягу прийнятих стічних вод за розрахунковим методом є правомірним.

Колегія суддів зазначає, що у ПАТ «АК «Київводоканал» не було підстав для нарахування вартості прийнятих стічних вод за показниками засобу обліку гарячого водопостачання, що встановлений у тепловому пункті №42, оскільки останній визначає кількість води, отриманої ПАТ «Київенерго» для вироблення гарячої води за договором №240283 від 30.12.2005 року на постачання теплової енергії у гарячій воді, відтак не може використовуватись для визначення кількості питної води та стоків за договором між ПАТ «АК «Київводоканал» та Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець-14».

Разом з тим, суд також звертає увагу, що відповідно до закону та п. 2.1.6, 2.2.5 ЖБК «Арсеналець-14» був наділений правом проведення звіряння з ПАТ «АК «Київводоканал» щодо обсягів та вартості нарахованих послуг в тому числі і щодо послуг з приймання стічних вод, і у випадку незгоди з кількістю отриманих послуг відповідач мав право письмово повідомити про це позивача. Однак доказів письмових звернень відповідача до позивача щодо невірності визначення кількості та вартості послуг з поставки питної води та прийнятих стічних вод відповідач ні до суду першої інстанції, ні в апеляційний господарський суд не надав, що відповідно до п. 2.1.6, 2.2.5 договору слід вважати погодженням відповідачем з вказаними Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» даними у розрахункових документах.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів зазначає, що поданими позивачем документами підтверджується кількість та вартість наданих у спірний період послуг за кодом 5-50404 (послуги із приймання стічних вод) та існування заборгованості відповідача за ці послуги на суму 88748,35 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені, 3 % річних, штраф та інфляційні втрати.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що відповідач у визначений договором строк свого обов'язку по сплаті наданих позивачем послуг належним чином не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача в силу приписів ст. 612 ЦК України слід вважати порушенням договірних зобов'язань, що відповідно є підставою для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 4.2. договору, сторонами погоджено, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи часткове задоволення позову про стягнення основного боргу в сумі 88748,35 грн, апеляційний господарський суд погоджується з вірністю обрахунку Господарським судом міста Києва сум пені у розмірі 2614,55 грн., 3% річних у розмірі 2625,85 грн. та 9866,48 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу з вартості несплачених послуг з приймання стоків гарячої води.

Однак, щодо стягнення 5% штрафу за безпідставну відмову в оплаті виставлених рахунків, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

В матеріалах справи відсутні та Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» не надано належних доказів відмови Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» оплатити направлені рахунки ПАТ «АК «Київводоканал». Отже, підстави для застосування до ЖБК «Арсеналець-14» штрафу у розмір 10 134,20 грн відсутні. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року у справі №910/16476/14.

Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції вважає правомірними висновки Господарського суду міста Києва про часткове задоволення позову та стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» заборгованості у розмірі 88 748,35 грн., пені у розмірі 2614,55 грн, 3 % річних у розмірі 2625,85 грн та інфляційних втрат у розмірі 9866,48 грн. Однак, враховуючи необґрунтоване стягнення штрафу у розмірі 4 437,42 грн за відмову у сплаті рахунків за послуги з прийняття стоків води, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в цій частині рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у стягненні штрафу.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання позову та перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п.3 ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі №910/20311/15 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі №910/20311/15 задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі №910/20311/15 скасувати частково.

4. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» (04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ) заборгованість за надання послуг з прийняття стоків гарячої води в розмірі 88 748 (вісімдесят вісім тисяч сімсот сорок вісім) грн. 35 коп, 2 614 (дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн 55 коп пені, 2 625 (дві тисячі шістсот двадцять п'ять) грн 85 коп - 3% річних, 9 866 (дев'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн 48 коп інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 2 077 (дві тисячі сімдесят сім) грн 10 коп

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.»

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» (04212, м. Київ, вул. Тимошенко, 13, ) 223 (двісті двадцять три) грн 02 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

7. Справу № 910/20311/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко