ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" лютого 2016 р. Справа №925/2400/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: скаржника (боржника) ОСОБА_1 за довіреністю, стягувача не зявились, відділу ДВС ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси розглянувши скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції у справі за позовом спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення 75626,27 грн.,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2015 року боржник - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 (далі - скаржник) в особі свого представника, в порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 1212 ГПК України, звернулась в господарський суд Черкаської області (вх. № 29227) зі скаргою на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі відділ ДВС), в якій просила суд визнати неправомірною бездіяльність службових осіб Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції щодо ненадання боржнику строку для добровільного виконання наказу господарського суду Черкаської області від 18.02.2015 року, виданого на виконання рішення цього ж суду від 03.02.2015 року у справі № 925/2400/14, та зобовязати посадових осіб органу ДВС надати боржнику строк для добровільного виконання цього наказу суду.

Скарга вмотивована порушенням службовими особами відділу ДВС при вчиненні оскарженої бездіяльності норм ст. 19 Конституції України, абз. 2 ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», прав і законних інтересів боржника у виконавчому провадженні ВП № 47299288.

Ухвалою суду від 21.12.2015 року скаргу боржника зі справою № 925/2401/14 прийнято до провадження суддею Грачовим В.М. та призначено її до розгляду.

Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції подав письмовий відзив на скаргу (вх. № 467 від 12.01.2016), у якому заперечував проти скарги з мотивів необґрунтованості і безпідставності її вимог, наголошував на відповідності оскаржених дій і рішення державного виконавця в ході примусового виконання рішення суду у даній справі вимогам Закону України «Про виконавче провадження», відсутності події оскарженої незаконної бездіяльності, порушення прав і законних інтересів боржника.

Стягувач - спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» письмовий відзив на скаргу не подав, хоч про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

В засіданні суду представник скаржника скаргу з підстав, викладених у ній і додаткових письмових поясненнях (вх. № 1167 від 20.01.2016), підтримала і просила суд задовольнити повністю, для додаткового обґрунтування своїх вимог звертала увагу суду на судову практику Вищого господарського суду України при вирішенні аналогічних спорів, викладену в постановах від 28.11.2011 року № 47/33-09, від 22.07.2013 року № 13/5005/16049/2011, від 10.11.2015 року № 908/476/15-г. Представник органу ДВС просила суд відмовити у задоволенні скарги повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві, стягувач явку своїх представників у судове засідання повторно, без поважних причин не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 1212 ГПК України, не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухавши пояснення представників скаржника (боржника), органу ДВС, дослідивши матеріали скарги, справи та оцінивши їх у сукупності, суд скаргу задовольняє повністю з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 03.02.2015 року у справі № 925/2400/14 повністю задоволено позов спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД», на його користь стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 63021,89 грн. основного боргу, 12604,38 грн. процентів річних та 1827 грн. судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 17.02.2015 року, на його виконання судом 18.02.2015 року видано наказ і направлено стягувачу.

17.03.2015 року, за заявою стягувача, державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі відділ ДВС) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області, виданого 18.02.2015 року на виконання рішення суду від 03.02.2015 року у справі № 925/2400/14. Пунктом 2 постанови запропоновано боржнику добровільно виконати наказ суду в термін до 7 днів з моменту винесення постанови. Виконавчому провадженню присвоєно реєстраційний номер ВП № 46921481.

Супровідним листом від 24.03.2015 року № 11709-09 копія постанови від 17.03.2015 року направлена боржнику і стягувачу засобами поштового звязку рекомендованою кореспонденцією, 27.03.2015 здане до поштового відділення звязку Черкаси-18, штрих кодовий ідентифікатор 805. За результатами пошуку інформації про пересилання цього поштового відправлення станом на 19.01.2016 року дані про нього відсутні, тому що не зареєстровані в системі. Згідно з поясненнями представника органу ДВС, зазначене поштове відправлення відділенням поштового звязку повернене відправнику за закінченням терміну зберігання.

02.12.2015 року боржник звернувся до органу ДВС з письмовою заявою про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання, зокрема, наказу господарського суду Черкаської області, виданого 18.02.2015 року на виконання рішення суду від 03.02.2015 року у справі № 925/2400/14, та надання йому строку на добровільне виконання цього наказу з мотивів несвоєчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження по цьому виконавчому документу. В заявах боржник зазначав, що про наявність згаданого відкритого виконавчого провадження йому стало відомо 09.11.2015 року після ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження, жодних документів виконавчого провадження боржник не отримував.

Листом від 30.12.2015 року № 50113/08-01-35 органом ДВС в задоволенні зазначеної заяви боржнику відмовлено з підстав ненадання підтверджуючих фактів несвоєчасного одержання документів виконавчого провадження. Із зазначеного листа органу ДВС також вбачається, що на виконанні в Центральному відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження № 49754842, до складу якого входить і виконавче провадження ВП № 46921481.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що скарга боржника на бездіяльність органу ДВС, яка є предметом розгляду, перебуває у сфері регулювання Закону України «Про виконавче провадження», Господарського процесуального кодексу України, Конституції України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що:

виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1);

державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 ч. 1);

державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ст. 11 ч.ч. 1, 2 абз. 1);

державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ст. 25 ч. 2);

копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ст. 31 ч. 1);

за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам (ст. 35 ч. 1);

рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ст. 82 ч. 4).

Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень. Ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3.19. Інструкції визначено, надсилання документів виконавчого провадження здійснюється згідно з положеннями статті 31 Закону. За письмовою заявою учасника виконавчого провадження інформаційні повідомлення щодо складання документів виконавчого провадження можуть надсилатися йому каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, смс-повідомленням. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Частиною 1 ст. 1212 ГПК України визначено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За змістом цих нормативних актів та з урахуванням встановлених обставин справи суд вбачає, що всупереч нормі ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», постанова від 17.03.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46921481 відділом ДВС надіслана боржнику рекомендованим листом без повідомленням про вручення. Як наслідок, боржник був позбавлений можливості виконати рішення суду у строк, встановлений для його добровільного виконання, без сплати виконавчого збору. Відтак, заява боржника про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області, виданого 18.02.2015 року на виконання рішення суду від 03.02.2015 року у справі № 925/2400/14, та надання йому строку на добровільне виконання цього наказу, подана на підставі ст. 35 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», є обґрунтованою, а відмова органу ДВС в її задоволенні суперечать нормам ст. 6 ч. 1, ст. 11 ч.ч. 1, 2 абз. 1, ст. 35 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» і є незаконною.

За таких обставин суд вимоги скарги визнає обґрунтованими і задовольняє повністю, заперечення представника органу ДВС безпідставними і відхиляє.

Керуючись ст. 86, ст. 1212 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 вх. № 29108 від 14.12.2015 року задовольнити повністю.

Визнати незаконною бездіяльність службових осіб Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції щодо ненадання боржнику за його заявою від 02.12.2015 року строку для добровільного виконання наказу господарського суду Черкаської області від 18.02.2015 року, виданого на виконання рішення того ж суду від 03.02.2015 року у справі № 925/2400/14.

Зобовязати службових осіб Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції надати боржнику суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 строк для добровільного виконання наказу господарського суду Черкаської області від 18.02.2015 року, виданого на виконання рішення того ж суду від 03.02.2015 року у справі № 925/2400/14.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Суддя В.М. Грачов