РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Справа № 918/1227/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Демянчук Ю.Г. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: представники ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 21.12.15р. у справі № 918/1227/15 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС"

до відповідача ОСОБА_5 міського комунального підприємства

про стягнення заборгованості в сумі 2 835 244 грн. 42 коп., з яких 2 450 697 грн. 12 коп. - заборгованості, 340 589 грн. 46 коп. - пені, 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області у справі №918/1227/15 від 21.12.15р. відстрочено виконання рішення господарського суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року у справі №918/1227/15 до 01 квітня 2016 року.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що виконання рішення суду на даний час є неможливим; накладення арешту на майно може призвести до непередбачуваних наслідків у місті, жителі якого обслуговують особливо небезпечний об'єкт - атомну станцію; відповідачем вживаються заходи комплексного характеру спрямовані на оздоровлення фінансового стану підприємства; між сторонами уже укладено мирових угод на суму 34 473 150 грн. 75 коп.; розмір заборгованості по цій справі є відносно незначним (2 835 244 грн. 42 коп.); строк щодо якого порушено питання про відстрочення є коротким - до 01.04.2016 року (3 місяці); передбачається отримання різниці в тарифах за надані послуги водопостачання та водовідведення в сумі 15 478 167 грн. 43 коп., а також 1 269 198 грн. 00 коп. за надані послуги по теплопостачанню. Усі ці обставини, а також інші, які відображені місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі, визнано винятковими.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 21.12.15р. у справі 918/1227/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства від 01.12.15р. про відстрочку виконання рішення відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що судом першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства від 01.12.15р. про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року не дотримано балансу інтересів ВП Рівненська АЕС ДП НАЕК Енергоатом та ОСОБА_5 міського комунального підприємства; не витребувано у ОСОБА_5 міського комунального підприємства інформацію про наявність грошових коштів на всіх банківських рахунках боржника станом на момент розгляду справи, а саме 21.12.2015 року, а також інформацію про рух грошових коштів за період часу з 16.11.2015 року по 21.12.2015р.; не витребувано у ОСОБА_5 міського комунального підприємства інформацію та документальне підтвердження наявності майна, яке перебуває у господарському віданні ОСОБА_5 міського комунального підприємства, на яке можливо звернути стягнення; не витребувано у ОСОБА_5 міського комунального підприємства інформацію про причини відсутності вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості зі споживачів КМКП в сумі 4 423 692,37 грн., яких боржник не надав, хоча кошти, стягнуті з боржників ОСОБА_5 міського комунального підприємства могли би бути спрямовані на виконання рішення господарського суду Рівненської від 16.11.2015 року у справі №918/1227/15; не витребувано у ОСОБА_5 міського комунального підприємства інформацію про наявність запасів гіпохлориту для знезараження води, а також останню дату закупівлі даного реагенту, термін його використання та обєм реагенту, необхідний для знезараження води; не витребувано інформацію про наявність або відсутність у ОСОБА_5 міського комунального підприємства на час розгляду справи №918/1227/15 паливно-мастильних матеріалів (всього запасу), наявність матеріалів, необхідних для усунення та ліквідації аварійних ситуацій, а також наявність резервного фонду (у відповідності до.п.7.6. Статуту ОСОБА_5 міського комунального підприємства).

На думку апелянта, усі зазначені вище обставини у їх сукупності, свідчать, що місцевим господарським судом не надано повної та всебічної оцінки обставинам, що спричиняють неможливість виконання судового рішення у повному обсязі, а відтак відсутні і підстави для надання відстрочки виконання судового рішення.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, а також надали додаткові пояснення в її обґрунтування.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд ухвалу господарського суду Рівненської області від 21.12.15р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 21.12.15р. у даній справі слід скасувати з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства від 01.12.15р. про відстрочку виконання рішення відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів оскарження ухвали господарського суду Рівненської області від 21.12.15р., Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якої діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулось до господарського суду з позовом до ОСОБА_5 міського комунального підприємства про стягнення заборгованості в сумі 2 835 244 грн. 42 коп., з яких 2 450 697 грн. 12 коп. - заборгованості, 340 589 грн. 46 коп. - пені, 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року у справі №918/1227/15 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_5 міського комунального підприємства на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 2 450 697 грн. 12 коп. - заборгованості, 180 000 грн. 00 коп. - пені, 18 955 грн. 92 коп. - 3% річних, 25 001 грн. 92 коп. - інфляційних втрат, 42 528 грн. 67 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Оскільки до матеріалів апеляційного оскарження господарським судом Рівненської області, під час формування таких матеріалів, копії судового рішення від 16 листопада 2015 року не надано, суд апеляційної інстанції, з метою процесуальної економії часу, використовуючи автоматизовану систему Діловодство спеціалізованого суду, виготовив, завірив та долучив до матеріалів оскарження його копію (а.с.176-178).

На виконання рішення господарського суд від 16.11.2015 року видано наказ від 01.12.2015 року.

02.12.2015 року на адресу суду від ОСОБА_5 міського комунального підприємства надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року у справі №918/1227/15 до 01 квітня 2016 року.

Заяву про надання відстрочки виконання судового рішення заявник мотивує скрутним фінансовим становищем, невідповідністю тарифів на житлово-комунальні послуги дійсній вартості таких послуг, та тим, що постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - НКРЕКП) встановлено тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, на постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води та опалення з нульовим рівнем рентабельності.

До заяви у якості письмових доказів скрутного фінансового становища додає копію звіту про фінансові результати за 2014 рік, копію звіту про фінансові результати за 9 місяців 2015 року, копію звіту про рух грошових коштів за 2014 рік; у якості доказів невідповідності тарифів - копії протоколів засідання обласної комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах № 47/15 від 22.10.2015 року та протоколу № 48/15 від 22.10.2015 року.

Представник від позивача (під час розгляду заяви про надання відстрочки виконання рішення у суді першої інстанції) заперечила проти надання такої відстрочки, навівши свої обґрунтування у поясненні від 10.12.15р. Звертає увагу суду першої інстанції на систематичне та постійне зволікання відповідача із виконанням судових рішень, що призводить до звернення про надання відстрочки виконання таких рішень. Як наслідок такий процесуальний інструмент у правовідносинах як надання відстрочки виконання судових рішень є неефективний, що у подальшому призводить до укладення мирових угод, які також виконуються з порушеннями термінів оплати. Такі твердження обґрунтовує доданими письмовими доказами - процесуальними рішеннями суду першої інстанції про надання відстрочки виконання рішення та затвердження мирових угод.

Суд першої інстанції прийняв до уваги доводи заявника заяви про надання відстрочки виконання судового рішення та відстрочив виконання судового рішення від 16.11.15р. в термін до 01.04.16р.

Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що підстави для надання відстрочки виконання рішення господарського суду Рівненської області від 16.11.15р. відсутні. До такого висновку суд апеляційної інстанції прийшов з огляду на наступне.

В силу частини 1 статті 4-5 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

За змістом частини 1 статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відтак для такої процесуальної дії, як відстрочення виконання судового рішення, заявником мають бути наведені обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у разі виняткового випадку.

Відповідачем у заяві про надання відстрочки виконання судового рішення зазначається, що він не має можливості виконати зобов'язання в повному обсязі у зв'язку з скрутним фінансовим становищем і грошових надходжень підприємства недостатньо для погашення заборгованості перед позивачем. Оскільки, основна частина грошових надходжень підприємства використовується на виконання гарантійних зобов'язань - виплату заробітної плати з врахуванням індексації, соціальних відрахувань, сплату податків та зборів, оплату електроенергії, паливно-мастильних матеріалів та матеріалів на аварійно-ремонтні роботи, вартість яких, значно збільшується відповідно до реалій сьогодення. Тому, підприємство не в змозі погасити виниклу заборгованість, а вчинення виконавчих дій виконавчою службою по примусовому стягненню боргу потягне за собою арешт рахунків відповідача та збільшення боргу на 10 % виконавчого збору. Така обставина є неприпустима для підприємства так як, Кузнецовське МКП згідно рішення ОСОБА_5 міської ради № 180 від 17 серпня 2011 року визначене єдиним виробником повного комплексу житлово-комунальних послуг в м. Кузнецовськ. Надання широкого спектру комунальних названих послуг забезпечується колективом КМКП чисельністю 876 чоловік з єдиним центром управління, а зупинка діяльності підприємства вплине на якість житлово-комунальних послуг в м. Кузнецовськ, в якому значна частина мешканців є працівники Рівненської АЕС, що відповідають за безпечну роботу атомної станції.

Усі наведені заявником обставини стосуються ведення господарської діяльності або її наслідків.

В силу частин 1-2 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За змістом ст.42 Господарського кодексу (ГК) України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частин 1-3 статті 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Надання комунальних послуг, у тому числі щодо централізованого забезпечення питною водою споживачів підпадає під дію Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та нормативних актів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, інших державних органів у сфері житлово-комунальних послуг; обласних державних адміністрацій у сфері житлово-комунальних послуг; органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору (частина 1 статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

Таким чином відповідач, здійснюючи господарську діяльність по наданню комунальних послуг, у тому числі і щодо питного водопостачання на договірних умовах із підприємством питного водопостачання (у даному випадку ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС"), зобов'язаний таких договірних умов дотримуватися.

Судовим рішенням господарського суду Рівненської області від 16.11.15р. встановлено обставини порушення договору в частині оплати за поставлену питну воду за період із квітня по серпень 2015 року.

Надаючи відстрочку виконання судового рішення господарського суду Рівненської області від 16.11.15р. у справі №918/1227/15, місцевий господарський суд надав оцінку обставинам, які виклав у заяві відповідач та з урахуванням пояснень його представників у судовому засіданні.

Натомість інтереси позивача в оскаржуваній ухвалі свого відображення не знайшли.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Зазначена правова позиція відображена у п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

У матеріалах справи наявні докази того, що по раніше прийнятим судовим рішенням (найближчий період - 2012 - 2014 роки) у спірних правовідносинах між позивачем та відповідачем, відповідач також звертався про надання відстрочки виконання рішення. У подальшому така відстрочка виконання судових рішень бажаного процесуального результату не давала - судові рішення були не виконані. На стадії виконання судових рішень між сторонами в подальшому укладалися мирові угоди.

У даних правовідносинах позивач заперечує щодо задоволення заяви про відстрочення судового рішення, звертаючи увагу суду апеляційної інстанції що це свідчить лише про затягування ОСОБА_5 міським комунальним підприємством виконання рішення у даній справі, що є беззаперечним свідченням прямого порушення ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.115 ГПК України, у якій закріплено принцип обов'язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Переконуючи Рівненський апеляційний господарський суд у тому, що надання відстрочки дозволить акумулювати грошові кошти для проведення оплат на виконання рішення у даній справі, ОСОБА_5 міським комунальним підприємством не надано жодних доказів того, що протягом строку, на який боржник просить надати відстрочку, а саме до 01.04.2016 року, його фінансово-господарський стан покращиться і він буде мати фінансову можливість до 01.04.2016р. акумулювати необхідну грошову суму на виконання вищезазначеного рішення, та які саме дії боржник впроваджує або має впровадити протягом цього строку для здійснення розрахунків на користь ВП «Рівненська АЕС».

Покликання боржника на чинний Закон України «Про внесення змін до деяких законів України у сфері комунальних послуг» від 16.07.2015 року №626-УІІІ, яким визначено термін вжиття заходів щодо відшкодування різниці в тарифах, не є безумовною обставиною, яка надасть можливість саме до 01.04.2016 року (строк на який боржник просить надати відстрочку) спрямувати необхідну грошову суму на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 16.11.2015 року у справі №918/1227/15, у звязку з тим, що саме до 01.07.2017 року передбачається лише вжиття заходів Кабінетом Міністрів України щодо відшкодування у повному обсязі різниці в тарифах, а не до 01.04.16р.

Рівненський апеляційний господарський суд в спростування доводів боржника щодо відсутності грошових коштів та складного фінансового стану вважає за необхідне зазначити, що ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" на підставі договору №34 від 04.08.2009 року «Про збір і перерахування платежів по квартирній платі», укладеному між ВП «Рівненська АЕС» та ОСОБА_5 міським комунальним підприємством, за 2015 рік утримало із заробітних плат працівників свого підприємства (ВП «Рівненська АЕС») на користь ОСОБА_5 міського комунального підприємства 12900687,04грн. (утримання квартплати), та 9245440,67грн. - (утримання будинків та прибудинкових територій), на загальну суму 22146127,71грн. (у місяць розмір такого платежу становить 1845510грн.).

В свою чергу, на розрахунковий рахунок ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» в 2015 році від ОСОБА_5 міського комунального підприємства на виконання умов договору №1 від 01.10.2002 року «На подачу питної води з водопроводу Рівненської АЕС» поступило лише 1721118,24грн., а за період квітень-серпень 2015 року взагалі не поступило жодного надходження грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за надані послуги з водопостачання. (спірні правовідносини у справі №918/1227/15).

З вищезазначених обставин слідує, що рівень утримання РАЕС і перерахування із заробітної плати працівників коштів перевищує рівень оплати ОСОБА_5 міського комунального підприємства своїх боргових зобовязань. За такої тенденції оплата заборгованості в контексті даної справи з боку комунального підприємства можлива лише за рахунок перерахованих утриманих грошових коштів із заробітної плати працівників ВП «Рівненська АЕС». А оплату за водопостачання здійснюють і інші споживачі.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги і ту обставину, що на момент прийняття оспорюваної ухвали у відповідача існувала дебіторська заборгованість на суму 4423692,37грн.. Жодних доказів на ліквідацію цієї заборгованості відповідач не надав ні суду першої інстанції ні суду другої інстанції. Адже кошти, стягнуті з боржників ОСОБА_5 міського комунального підприємства могли би бути спрямовані на виконання не лише рішення господарського суду Рівненської від 16.11.2015 року у справі №918/1227/15, а у інших справах.

При задоволенні заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення у даній справі, судом першої інстанції взято до уваги, що арешт рахунків позбавить комунальне підприємство можливості здійснювати закупівлю паливно-мастильних матеріалів, які необхідні для надання житлово-комунальних послуг та інше (стор. 3 оскаржуваної ухвали). При цьому у боржника не витребувано доказів про наявність (відсутність) на підприємстві паливно-мастильних матеріалів, а також наявність необхідних матеріалів для усунення та ліквідації аварійних ситуацій, наявність гіпохлориту, тощо.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 року №6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному зясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються сторони, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються. Тобто, господарським судом Рівненської області в процесі розгляду питання відстрочки виконання рішення не досліджено взагалі обставину наявності чи відсутності на час розгляду справи у ОСОБА_5 міського комунального підприємства паливно-мастильних матеріалів, а також наявність необхідних матеріалів для усунення та ліквідації аварійних ситуацій, наявність гіпохлориту.

Не дослідивши цих обставин, місцевий господарський суд зробив передчасний висновок щодо неможливості (або перебоїв) у наданні житлово-комунальних послуг.

Тим більше, що припущення місцевого господарського суду, що у разі арешту рахунків неможливо буде надавати житлово-комунальні послуги в повному обсязі, що у свою чергу може призвести до катастрофічних наслідків екологічного та соціального характеру, не кореспондується із правовою позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №6 «Про судове рішення». У згаданій Постанові Пленуму зауважено, що з огляду на частину першу статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі.

В контексті такої правової позиції судом першої інстанції не враховано положення ст.24 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання», у якій визначено, що при надзвичайних ситуаціях техногенного та природного характеру фінансування витрат на забезпечення населення питною водою здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, місцевих бюджетів, іншим не заборонених законодавством джерел.

Також Рівненським апеляційним судом з'ясовано, що у відповідності до Статуту ОСОБА_5 міського комунального підприємства (а.с.241 зворотна сторона), а саме пункту 7.6, підприємством створюється резервний фонд та інші фонди відповідно до чинного законодавства. У відповідності до п. 8.2. Статуту підприємство самостійно планує свою діяльність і визначає перспективи розвитку. Тобто, створення на підприємстві резервного фонду є виключною прерогативою ОСОБА_5 міського комунального підприємства. Відсутність чи наявність резервного фонду прямо залежить від діяльності самого підприємства в особі його керівника.

Відтак, судом першої інстанції, не зясовано у повному обсязі наявність чи відсутність резервних фондів у боржника, а у разі їх відсутності - причини, які призвели до відсутності таких фондів, чим не дотримано рекомендацію, викладену п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Надання оцінки обставинам та письмовим доказам лише заявника (відповідача у справі) призвели до порушення балансу інтересів сторін, що є неприпустимим в контексті вимог статті 121 ГПК України.

А не з'ясування усіх обставин у справі та надання їм належної правової оцінки є порушенням норм процесуального права при постановленні оспорюваної ухвали.

Суд апеляційної інстанції, незважаючи на емоційні доводи представника відповідача ОСОБА_3, що ненадання відстрочки призведе до банкрутства підприємства та як наслідок до закриття шкіл, дитячих садків, можливої зупинки інших підприємств та закладів та призведе до інших негативних наслідків, вважає, що відповідач не вжив усіх заходів по ліквідації заборгованості, у тому числі і за виконавчими документами.

Незважаючи на те, що Кузнецовська міська рада є засновником підприємства відповідача, представники останнього не надали жодних письмових доказів звернення чи до ОСОБА_5 міського голови чи до сесії ОСОБА_5 міської ради або до органів самоврядування вищого рівня з приводу фінансового становища підприємства.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята без дослідження всіх обставин справи, з порушенням балансу інтересів сторін, а відтак підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Рівненської області від 16.11.15р.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача відповідно до вимог статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" від 31.12.15р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року у справі №918/1227/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_5 міського комунального підприємства від 01.12.15р. про відстрочку виконання рішення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 міського комунального підприємства (34400, Рівненської область, м.Кузнецовськ, Майд. Незалежності, 2, ) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" (34400, Рівненської область, м.Кузнецовськ, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1218грн.

Видачу наказу доручити господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Матеріали оскарження у справі №918/1227/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Крейбух О.Г.