КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" січня 2016 р. справа №911/2060/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі Ковальчуку Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з`явилися;

відповідача - не з`явилися;

скаржника - Гудзера Т.С.

розглядаючи апеляційну скаргу Приватного малого підприємства "Леонар"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.08.2013 р.

у справі № 911/2060/13 (суддя - Кошик А.Ю.)

за позовом Саніцького В`ячеслава Тадеушовича

до Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001"

про визнання недійсними рішень спостережної ради

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Саніцький В`ячеслав Тадеушович (далі - позивач) звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001" (далі - відповідач) про:

- визнання недійсним рішення спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство-1001", що оформлене протоколом № 7 від 17.01.2005 р.;

- визнання недійсним рішення спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство-1001", що оформлене протоколом № 10 від 21.07.2005 р.;

- визнання недійсним рішення спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване авто транспортне підприємство-1001", що оформлене протоколом № 12 від 16.12.2004 р.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.08.2013 р. у справі № 911/2060/13 вказані позовні вимоги Саніцького В`ячеслава Тадеушовича задоволено у повному обсязі.

Разом з цим, у квітні 2015 р. Приватне мале підприємство "Леонар" подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просило скасувати вказане рішення, та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 р. (колегія суддів у складі: Ткаченко Б.О., Зеленін В.О., Шевченко Е.О.) апеляційна скарга Приватного малого підприємства "Леонар" залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 01.08.2013 р. у справі № 911/2060/13 без змін.

В подальшому, Приватне мале підприємство "Леонар" оскаржило рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду до Вищого господарського суду України.

За результатами розгляду касаційної скарги постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2015 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 р. у справі № 911/2060/13 скасовано, а вказану справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову від 23.09.2015 р., суд касаційної інстанції зазначив, що Київським апеляційним господарським судом переглянуто по суті в апеляційному порядку рішення господарського суду першої інстанції за апеляційною скаргою Приватного малого підприємства "Леонар" без залучення вказаної особи до участі у справі та визначення її правового статусу як сторони чи третьої особи. При цьому, з мотивувальної частини постанови вбачається, що судом апеляційної інстанцій не досліджувались обставини щодо вирішення господарським судом питання про права та обов'язки скаржника. Тобто, судом здійснено апеляційне провадження за відсутності встановлення наявності чи відсутності відповідного правового зв'язку між Приватним малим підприємством "Леонар" та сторонами у справі, як підстави для визнання вказаної особи суб'єктом апеляційного оскарження.

03.12.2015 р. справа № 911/2060/13 надійшла до Київського апеляційного господарського суду, а згідно протоколу автоматизованого розподілу від цієї ж дати апеляційну скаргу Приватного малого підприємства "Леонар" передано для розгляду колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.01.2016 р. Крім цього, на виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 30.11.2015 р., зазначеною ухвалою також зобов'язано скаржника надати суду письмове обґрунтування стосовно того, чи вирішено судом першої інстанції у своєму рішенні питання про права і обов'язки Приватного малого підприємства "Леонар", та який правовий зв`язок має вказане підприємство зі сторонами у даній справі.

До Київського апеляційного господарського суду 13.01.2016 р. представником скаржника подано заяву про залучення Приватного малого підприємства "Леонар" до у часті у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Вказана заява мотивована тим, що оскаржуваним рішенням встановлена незаконність продажу відповідачем виробничої бази Приватному малому підприємству "Леонар" у зв`язку із відсутністю у особи, яка від імені Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001" уклала договір купівлі-продажу, відповідних повноважень. Відтак, скаржник вважає, що ця обставина може вплинути на його права стосовно укладеного договору з відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2016 р. розгляд справи було відкладено на 28.01.2016 р. у зв`язку з неявкою представників відповідача.

У засідання суду, призначене на 28.01.2016 р., представники позивача та відповідача не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Разом з цим, неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду апеляційної скарги.

Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, колегія встановила наступне.

Відповідно до ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що судове рішення, оскаржене не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або ж у рішенні повинні міститися судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

17.01.2005 р. спостережною радою Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001" прийнято рішення, оформлене протокол № 7, щодо відчуження майнового комплексу, розташованого за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Ст. Петрівці, вул. Польова, 15, та надання голові правління ОСОБА_8 повноважень на підготовку та підписання відповідних документів. В подальшому, іншим рішенням спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001" від 21.07.2015 р., оформленим протоколом № 10, надано повноваження заступнику голови правління ОСОБА_9 стосовно підготовки та підписання договору купівлі-продажу вищевказаного майнового комплексу.

Предметом спору у даній справі, зокрема, є вимоги Саніцького В`ячеслава Тадеушовича до Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001" про визнання недійсними вищевказаних рішень спостережної ради відповідача, оформлених відповідними протоколами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент розгляду спору в суді першої інстанції був акціонером Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001".

Згідно зі ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п. 17 постанови № 13 від 24.10.2008 р., вирішуючи питання про те, чи є корпоративним спір, пов'язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно враховувати суб'єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога. Справи у спорах про визнання недійсними рішень органів управління господарського товариства за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що Приватне мале підприємство "Леонар" є акціонером (учасником, засновником) відповідача, або ж учасником, який вибув. Тобто, скаржник не може бути учасником провадження у корпоративному спорі.

У оскаржуваному рішенні суду встановлено, що на підставі оспорюваних рішень спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001" відповідач відчужив Приватному малому підприємству "Леонар" будівлі виробничої бази загальною площею 1301,8 кв. м., розташовані за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Ст. Петрівці, вул. Польова, 15.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу скаржника на ту обставину, що вищезазначеними рішеннями спостережної ради відповідача було вирішено, зокрема, укласти договір-купівлі продажу відносно певного нерухомого майна. При цьому, враховуючи корпоративну специфіку даного спору, та те, що на момент прийняття оспорюваних рішень спостережної ради апелянт не перебував ні в господарських, ні в корпоративних, ні в будь-яких інших відносинах із жодною зі сторін у справі, останній не може вважатися особою, стосовно якої місцевим господарським судом вирішено питання про права та обов'язки.

При цьому, посилання Приватного малого підприємства "Леонар" на те, що оскаржуваним рішенням Господарського суду Київської області встановлена незаконність продажу відповідачем виробничої бази Приватному малому підприємству "Леонар" у зв`язку із відсутністю у особи, яка від імені Відкритого акціонерного товариства "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001" уклала договір купівлі-продажу, відповідних повноважень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний договір було укладено після прийняття рішень спостережної ради, а отже, на момент їх прийняття він не існував. До того, ж вимоги стосовно визнання вказаного правочину недійсним позивачем у даному спорі не заявлялося.

Відтак, Приватне мале підприємство "Леонар" не є учасником правовідносин у даній справі, що виникли між Саніцьким В`ячеславом Тадеушовичем та Відкритим акціонерним товариством "Київське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1001", оскільки спір між сторонами є корпоративним.

Таким чином, предмет спору стосовно визнання недійсними рішень органів управління господарського товариства безпосередньо впливає на права та обов'язки лише такого товариства, як особи, що прийняла оскаржувані документи, та акціонерів (учасників, засновників) цього товариства.

Відповідно до абз. 1 п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Оскільки згідно приписів ст. 91 ГПК України право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду надано особам, які не брали участь у справі, лише у разі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, суд апеляційної інстанції повинен дослідити та навести у своєму рішенні про які існуючі права та обов'язки таких осіб суд першої інстанції вирішив питання, вказавши такі права цих осіб та їх обов'язки, у своєму рішенні.

Тобто, рішення господарського суду, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи. Приймаючи рішення, суд мав би розглянути й вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або ж у рішенні суду повинні міститися судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Зокрема, у мотивувальній частині рішення повинні міститися висновки про права та обов'язки особи, яка не брала участі у справі, а в резолютивній частині рішення має бути прямо вказно про права та обов'язки особи, яка не брала участі у справі.

З матеріалів даної справи, зокрема, з рішення місцевого господарського суду, вбачається, що Приватне мале підприємство "Леонар" не визначено в цій справі ні стороною, ні третьою особою. Водночас, скаржник не підпадає й під ознаки особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права та обов'язки, з огляду на те, що рішення місцевого господарського суду не містить таких висновків.

Згідно з абз. 2 п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 17.05.2011 р., якщо судом буде встановлено, що права особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважє, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, у зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З цих самих підстав не підлягає задоволенню і заява про залучення Приватного малого підприємства "Леонар" до у часті у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження у справі № 911/2060/13 підлягає припиненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 86, 91, 99, 106 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного малого підприємства "Леонар" у справі № 911/2060/13 припинити.

2. Матеріали справи № 911/2060/13 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію ухвали у справі надіслати сторонам та Приватному малому підприємству "Леонар".

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко