ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

28.01.2016р. Справа № 905/216/16

Господарський суд Донецької області в особі головуючого судді Гринько С.Ю., розглянувши при секретарі судового засідання Татарина Б.Т. у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес Груп», м. Одеса

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь

про стягнення 106139,12 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 довіреність від 20 січня 2016р.,

від відповідача - не явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 106139,12 грн. загального боргу, який виник за зобов"язаннями.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання, визначеного договором № 2589 від 28.08.2013р., додаткову угоду №1 до договору, видаткові накладні, рахунки на оплату поставленої продукції, специфікації до договору.

27.01.2016 року від відповідача до господарського суду надіслано оригінал заяви про затвердження мирової угоди підписаний уповноваженими представниками сторін.

Представник відповідача не явився у судове засідання, про час і місце якого був належним чином повідомлений.

Розглядаючи матеріали справи з урахуванням заяви про затвердження мирової угоди, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є стягнення 106139,12 грн. боргу за неналежне виконання грошового зобовязання за договором.

Одним із прав позивача є укладання мирової угоди в процесі розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 78 Господарського процесуального кодексу України одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обовязків сторін що до предмету позову.

Оцінюючи підстави предмету заявленого позову, господарський суд дійшов наступного:

За своїм змістом та правовою природою договір № 2589 від 28.08.2013р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором поставки № 2589 від 28.08.2013р.постачальник (позивач) зобовязується передати, а покупець (відповідач) прийняти та оплатити обладнання товари, кількість, номенклатура яких зазначаються у специфікаціях, які є невідємними частинами договору.

При дослідженні наданих позивачем документів судом встановлено, що позивачем відповідно до специфікацій за видатковими накладними поставлено, а представником відповідача за довіреностями прийнято товар, на загальну суму 402332,40 грн. ( 196588,80 грн. специфікація №5; 146004,48 грн. акт № 99 дооцінки продукції до специфікації № 5; 3600,00 грн. специфікація № 9; 56139,12 грн. специфікація № 10 та додаткова угода № 1 до специфікації), що підтверджується видатковими накладними, підписаними уповноваженими особами підприємств та скріпленими печатками підприємств. Таким чином доведений факт виконання зобовязання позивача за договором поставки.

Відповідно до п. 5.1 оплата покупцем обладнання здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, вказаний у договорі. Пунктом 5.2 сторони погодили, що оплата за поставлене обладнання здійснюється у термін строку, вказаного в специфікації, який обчислюється з моменту поставки обладнання і надання документів, вказаних в п. 6.3 договору, зокрема рахунку на оплату поставленого обладнання. Таким чином, відповідачем разом з обладнанням отримано і відповідні рахунки на його оплату.

Пунктом 1 додаткової угоди від 20.08.2014р. до договору встановлений строк його дії з 16.01.2014р. до 28.08.2015р. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобовязань (в тому числі гарантійних) за даним договором.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за поставлений товар розрахувався частково в розмірі 296193,28 грн., що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку відповідача Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча». Таким чином сума несплаченої заборгованості за поставлений товар становить 106139,12 грн. ( 402332,40 296193,28).

Матеріалами справи доведено, що відповідачем, в порушення умов договору та специфікацій до нього не сплатив частку отриманого від позивача товару, таким чином на час звернення з позовом сума заборгованості складає 106139,12 грн.

Приймаючи до уваги, що позивачем доведені факти передачі товару відповідачу та його несплати у встановлені договором терміни, господарський суд вважає доведеними підстави для стягнення заборгованості з відповідача в повному обсязі.

Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти інтереси в господарському суді. Вона може бути укладена і стосовно певної частини позовних вимог. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Зокрема не можуть включатися до мирової угоди умови, щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов.

Сторони даного спору, підписали текст мирової угоди такого змісту:

1. Заборгованість за основним зобовязаннями (основний борг) за договором № 2589 від 28.08.2013 року у розмірі 106139,12 грн. (сто шість тисяч сто тридцять девять грн.. 80 коп.) боржник зобовязується сплатити ТОВ «БІТІЕС-ГРУП» () у добровільному порядку після затвердження цієї мирової угоди господарським судом на р/р 2859 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851.

2. Позивач відмовляється від стягнення з Відповідача за договором № 2589 від 28.08.2013 року 3% річних, пені, суми інфляційного збільшення.

3. Сплата коштів здійснюється щомісячно чотирма рівними частками (платежами) протягом чотирьох місяців. Перший платіж здійснюється протягом місяця, наступного за місяцем, коли ця мирова угода була затверджена господарським судом.

4. Сторони домовились, що сплата заборгованості за цією угодою мусить здійснюватися грошовими коштами чи в будь-який інший спосіб, письмово узгоджений сторонами, що не є суперечливим чинному законодавству України.

5. Про зміни банківських та будь-яких інших реквізитів сторони зобовязані повідомляти одна одну письмово протягом не пізніше 10 днів з дня відповідно зміни.

6. Сторони підтверджують, що ані при укладенні цієї угоди, ані при її виконанні не були порушенні та не мають бути порушеними права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

7. Сторони домовились, що Відповідач зобовязується сплатити судові витрати, які понесені Позивачем у звязку з розглядом цієї справи та які підтверджені належним чином відповідно до ухвали суду про затвердження мирової угоди.

8. Ця мирова угода укладена у трьох примірниках на державній мові, що мають однакову юридичну силу. Два примірники призначені для сторін, один примірник для господарського суду.

9. Ця мирова угода вважається укладеною та є чинною з дня її затвердження господарським судом.

10. Всі інші питання, не врегульовані цією угодою, розвязуються відповідно з чинним законодавством.

Господарський суд затверджує мирову угоду, якщо вона відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно вирішує спір та не може призвести до виникнення нового спору.

Дослідивши текст даної мирової угоди, суд встановив, що пункт 2 даної мирової угоди не стосується предмету спору стягнення 3% річних, пені, суми інфляційного збільшення, так як ці вимоги не були заявлені у позові. Таким чином даний пункт мирової угоди судом не розглядається.

Мирова угода, яка додана до заяви позивача, не враховуючи п.2 даної мирової угоди, є такою, що стосується предмета спору, а саме: стягнення заборгованості за поставлену продукцію. Підписана мирова угода уповноваженими представниками сторін 22 січня 2016року.

Суд встановив, що надана мирова угода не суперечить законодавству та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому вона затверджується судом.

Наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припиняється відповідно до п.7 ст. 80 ГПК України.

Пунктом 7 даної мирової угоди сторони домовились, що Відповідач зобовязується сплатити судові витрати, які понесені Позивачем у звязку з розглядом цієї справи та які підтверджені належним чином відповідно до ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Таким чином, судові витрати покладаються на відповідача в розмірі, сплаченому позивачем.

Керуючись ст.78, п.7 ст.80 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити текст мирової угоди такого змісту:

1. Заборгованість за основним зобовязаннями (основний борг) за договором № 2589 від 28.08.2013 року у розмірі 106139,12 грн. (сто шість тисяч сто тридцять девять грн.. 80 коп.) боржник зобовязується сплатити ТОВ «БІТІЕС-ГРУП» () у добровільному порядку після затвердження цієї мирової угоди господарським судом на р/р 2859 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851.

2. Сплата коштів здійснюється щомісячно чотирма рівними частками (платежами) протягом чотирьох місяців. Перший платіж здійснюється протягом місяця, наступного за місяцем, коли ця мирова угода була затверджена господарським судом.

3. Сторони домовились, що сплата заборгованості за цією угодою мусить здійснюватися грошовими коштами чи в будь-який інший спосіб, письмово узгоджений сторонами, що не є суперечливим чинному законодавству України.

4. Про зміни банківських та будь-яких інших реквізитів сторони зобовязані повідомляти одна одну письмово протягом не пізніше 10 днів з дня відповідно зміни.

5. Сторони підтверджують, що ані при укладенні цієї угоди, ані при її виконанні не були порушенні та не мають бути порушеними права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

6. Сторони домовились, що Відповідач зобовязується сплатити судові витрати, які понесені Позивачем у звязку з розглядом цієї справи та які підтверджені належним чином відповідно до ухвали суду про затвердження мирової угоди.

7. Ця мирова угода укладена у трьох примірниках на державній мові, що мають однакову юридичну силу. Два примірники призначені для сторін, один примірник для господарського суду.

8. Ця мирова угода вважається укладеною та є чинною з дня її затвердження господарським судом.

9. Всі інші питання, не врегульовані цією угодою, розвязуються відповідно з чинним законодавством.

Пункт 2 мирової угоди наступного змісту: "Позивач відмовляється від стягнення з Відповідача за договором № 2589 від 28.08.2013 року 3% річних, пені, суми інфляційного збільшення" виключити з тексту.

Припинити провадження у справі.

Суддя С.Ю. Гринько