КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа№ 917/810/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Мухін А.М. - дов. № 3-131100/24425 від 18.12.2015р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015р.

у справі № 917/810/15 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавська Фірма

«Ворскла»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в

особі відділення № 161 (м. Полтава) Публічного акціонерного

товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про стягнення 105 654 євро 85 євроцентів

В судовому засіданні 27.01.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавська фірма «Ворскла» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 161 (м. Полтава) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу «Класичний» № 375 від 15.12.2014р. в розмірі 101 196 євро 69 євроцентів, з яких 100 000 євро 00 євроцентів заборгованості за вкладом, 958 євро 33 євроценти заборгованості по процентам за користування коштами та 238 євро 36 євроцентів 3% річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав про те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладених між сторонами договору банківського вкладу «Класичний» № 375 від 15.12.2014р. та додатку № 1 від 15.12.2014р. не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення вкладу у розмірі 100 000 євро 00 євроцентів та сплати процентів за користування коштами у розмірі 958 євро 33 євроценти, крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 3 % річних у розмірі 238 євро 36 євроцентів.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. справу № 917/810/15 направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути за відповідача 100 000 євро 00 євроцентів заборгованості за вкладом, 4504 євро 17 євроцентів заборгованості за процентами за вкладом та 1150 євро 68 євроцентів 3 % річних, яка прийнята судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2015р. у справі № 917/810/15 позов задоволено повністю.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» повернути Товариству з додатковою відповідальністю «Полтавська фірма «Ворскла» банківський вклад за договором банківського вкладу «Класичний» №375 від 15.12.2014р. у сумі 100 000 євро 00 євроцентів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавська фірма «Ворскла» 4 504 євро 64 євроцентів процентів за користування коштами за договором банківського вкладу «Класичний» № 375 від 15.12.2014р., 1 150 євро 68 євроцентів 3 % річних та 50 519, 24 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення 1 150 євро 68 євроцентів 3% річних та прийняти нове про відмову в позові в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято з неправильним з'ясуванням фактичних обставин справи, оскільки, беручи до уваги правову природу 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, які по своїй суті є особливою мірою відповідальності, стягнення таких сум можливе виключно в національній валюті України - гривні.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 18.09.2015р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Самсіна Р.І. у відпустці, сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. колегією суддів в зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.11.2015р.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, розгляд справи у відповідності до ст. 77 ГПК України відкладався, останній раз на 27.01.2016р.

10.11.2015р. та 27.01.2016р. від представника відповідача надійшли заяви, в яких останній наголошував на тому, що постановою Правління НБУ від 17.09.2015р. № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію та три місяці з 18.09.2015р. до 17.12.2015р. включно, 17.12.2015р. Правлінням НБУ винесено постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Таким чином, апелянт вказує, що на даний час на нього розповсюджується дія спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 27.01.2016р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові з підстав викладених, в апеляційній скарзі та заяв до неї.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 27.01.2016р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення підлягає частковому скасуванню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (відповідач, банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавська фірма «Ворскла» (позивач, клієнт за договором) укладено договір банківського вкладу «Класичний» № 375, відповідно до якого клієнт надає банку суму грошових коштів (вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї.

Відповідно до пункту 1.2. договору вклад складається з вкладних траншів, що розміщені клієнтом згідно з умовами цього договору. Вкладний транш є сумою грошових коштів, що переказана клієнтом на вкладний рахунок в порядку та на умовах, передбачених цим договором та додатками, укладеними в рамках цього договору і які є його невід'ємною частиною, надалі «Додатки».

Цей договір діє до 15 грудня 2015 року. Внесення коштів на вкладний рахунок відбувається протягом строку дії цього договору (п. 1.3. договору).

Однак в подальшому строк дії договору було змінено.

Пунктом 1.5. договору сторони погодили, що для обліку вкладу банк відкриває клієнту вкладний рахунок № 706 у Філії «Полт РУ» АТ "Банк «Фінанси та Кредит». Перерахування вкладного траншу на вкладний рахунок здійснюється клієнтом зі свого поточного рахунку шляхом зарахування коштів через транзитний рахунок, що зазначений у відповідному додатку.

При закінченні строку розміщення вкладного траншу повернення вкладного траншу здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта, вказаний у розділі 7 цього договору. Повернення вкладного траншу може бути здійснено також на інший поточний рахунок клієнта, що вказаний у листі клієнта про повернення коштів (п. 3.1. договору).

Пунктом 4.2. договору сторони погодили, що після закінчення строків надання вкладних траншів, що обумовлюються сторонами в додатках та є невід'ємною частиною цього договору, банк зобов'язаний повернути суму вкладних траншів на умовах, зазначених у цьому договорі та у додатках до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 від 15.12.2014р. до договору № 375 від 15.12.2014р. для розміщення вкладного траншу у банку, клієнт не пізніше 15.12.2014р. здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок № 2909.2.010497.001 в Філії «Полт РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на вкладний рахунок у банку № 2610.3.010497.001 у розмірі 100 000 євро 00 євроцентів (пункт 1); сума грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 16.03.2015р. (пункт 2); на суму грошових коштів, вказаних в пункті 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 11,50 % річних (пункт 3); виплата клієнту нарахованих процентів здійснюється банком щомісячно, в останній робочий день кожного місяця. Нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу (пункт 4). Сторони дійшли згоди, що повернення вкладного траншу або його частки до настання строку, що вказаний в пункту 2 цього додатку, можливо тільки за згодою сторін, дострокове повернення вкладного траншу тільки на вимогу позивача не можливо (пункт 5).

Як встановлено судом, позивачем на підставі договору банківського вкладу «Класичний» № 375 від 15.12.2014р., відповідно до меморіального ордеру № 2 від 15.12.2014р. було надано відповідачу у тимчасове користування кошти (вклад) у розмірі 100 000 євро 00 євроцентів.

Заявою № 11/64 від 11.03.2015р. позивач звернувся до відповідача з вимогами про повернення грошових коштів у розмірі 100 000 євро 00 євроцентів у зв'язку з закінченням терміну дії договору банківського вкладу «Класичний» № 375 від 15.12.2014р. згідно додатку № 1.

Однак відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з повернення вкладу в розмірі 100 000 євро 00 євроцентів, що підтверджується виписками по особовому рахунку № 2610.3.010497.001 за період з 15.12.2014р. по 13.03.2015р. та за період з 16.03.2015р. по 30.03.2015р.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського вкладу.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з частиною 3 статті 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до частини 1 статті 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (частина 6 статті 1061 Цивільного кодексу України).

Нормами частини 6 статті 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до статті 1070 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи закінчення терміну дії договору № 375 від 15.12.2014р. в редакції додатку № 1 від 15.12.2014р. до вказаного договору, неповернення відповідачем згідно листа позивача № 11/64 від 11.03.2015р. коштів в сумі 100 000, 00 євро починаючи з 16.03.2015р., колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 100 000 євро 00 євроцентів неповернутого вкладу за договором банківського вкладу «Класичний» № 375 від 15.12.2014р. в редакції додатку № 1 до договору.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 4 504 євро 17 євроцентів процентів на вклад колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.1. договору на суму вкладу в розрізі вкладних траншів банк нараховує проценти, розмір яких обумовлюється сторонами в додатках, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.3. договору нарахування процентів за вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладного траншу у Банк, до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнта, відповідно до строку вкладного траншу, що вказаний у відповідному додатку.

Пунктом 2 додатку № 1 від 15.12.2014р. до договору банківського вкладу сторони погодили, що сума грошових коштів, вказаних в п. 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 16.03.2015р.

Звертаючись з позовом до суду, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04.08.2015р., яка прийнята судом до розгляду, позивачем проведено нарахування процентів на вклад в розмірі 100 000 євро 00 євроцентів за період з 16.03.2015р. до 03.08.2015р. за користування вкладом понад договірний термін з урахуванням процентів річних (11,5%), визначених п. 1.3. додатку № 1 від 15.12.2014р. до договору № 375 від 15.12.2014р.

Враховуючи те, що умовами договору банківського вкладу «Класичний» №375 від 15.12.2014р. з урахуванням додатку № 1 від 15.12.2014р. передбачено нарахування процентів в розмірі 11,5% під час дії договору банківського вкладу, що узгоджується з нормами чинного законодавства, а позивачем заявлено вимоги про стягнення процентів після закінчення терміну дії договору банківського вкладу з урахуванням процентної ставки 11,5%, передбаченої п. 1.3. додатку № 1 від 15.12.2014р. до договору банківського вкладу, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 1 150 євро 68 євроцентів за період з 17.03.2015р. по 03.08.2015р., у зв'язку з неповерненням вчасно депозитних коштів після закінчення терміну дії спірного договору з урахуванням додатку № 1 до нього (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначено в статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про те, що стягнення 3% річних можливе виключно в національній валюті Україні - гривні.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства та можливість стягнення 3% річних лише в національній валюті - гривні, здійснивши власний розрахунок 3% річних за період з 16.03.2015р. по 03.08.2015р., нарахованих на суму вкладу в розмірі 100 000 євро 00 євроцентів, що станом на день подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, за офіційним курсом НБУ (23, 17 грн. за 1 євро) становить 2 317 000, 00 грн., колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню в розмірі 26 851, 81 грн.

Місцевий господарський суд не звернув увагу на заявлення позивачем вимог в частині нарахування процентів за період після закінчення терміну дії договору банківського вкладу, та розміру 3% річних в іноземній валюті, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

Посилання апелянта, як на підставу скасування рішення, на віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Постановою Правління НБУ від 17.09.2015р. № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015р. № 171 в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію та три місяці з 18.09.2015р. до 17.12.2015р. включно, 17.12.2015р. Правлінням НБУ винесено постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Оскаржуване судове рішення було прийнято 25.08.2015р., тобто до прийняття Правлінням НБУ постанови від 17.09.2015р. № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», і до запровадження тимчасової адміністрації, а також до прийняття постанови від 17.12.2015р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

На момент прийняття рішення судом першої інстанції відповідач не був віднесений до категорії неплатоспроможних банків, у ньому не було запроваджено тимчасову адміністрацію та не відкликано банківську ліцензію, у зв'язку з чим судом першої інстанції вірно надано оцінку існуючих правовідносин сторін і встановлено наявність порушень відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем згідно умов спірного договору.

В свою чергу, саме з моменту винесення постанови Правління НБУ від 17.09.2015р. № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» та на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», на відповідача розповсюджуються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і подальше виконання рішення суду першої інстанції повинно здійснюватись вже з урахуванням приписів наведеного спеціального закону, оскільки за приписами наведеного закону позивач набув статусу кредитора банка в розумінні вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», тобто особи, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, які у даному випадку, підтверджені і рішенням суду.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення з вказаних підстав.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з підстав, викладених у ній, підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015р. у справі № 917/810/15 підлягає частковому скасуванню з підстав, викладених вище, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням резолютивної частини рішення в редакції постанови Київського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 46 874, 74 грн. судового збору за подання позовної заяви пропорційно задоволеній частині позовних вимог, та у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 669, 90 грн. судового збору за подання відповідачем апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 49, 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015р. у справі № 917/810/15 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015р. у справі № 917/810/15 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856, код банку 300131) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавська фірма «Ворскла» (36014, м. Полтава, вул. Жовтнева, буд. 72, ідентифікаційний код 00309708) 100 000 євро 00 євроцентів банківського вкладу, 26 851, 81 грн. 3% річних та 46 874, 74 грн. судового збору за подання позову.

3. В іншій частині позову відмовити.»

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавська фірма «Ворскла» (36014, м. Полтава, вул. Жовтнева, буд. 72, ідентифікаційний код 00309708) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856, код банку 300131) 669, 90 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

5. Матеріали справи №917/810/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала