ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р.Справа № 916/4647/15

За позовом: Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Іллічівської міської ради

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 8215,35грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №396 від 07.04.2015р.

від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні 21.01.2016р. приймали участь представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь КП «МУЖКГ» 6908,09грн. заборгованості за послуги, надані за договорами №506 від 01.08.2012р., №496 від 13.08.2012р., 285,60грн. три проценти річних за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р., 874,55грн. індексу інфляції за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р.

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що між КП «МУЖКГ» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №506 від 01.08.2012р., №496 від 13.08.2012р., згідно умов яких позивач надавав відповідні послуги відповідачу щодо будинків, розташованих у АДРЕСА_2, АДРЕСА_3. Однак, відповідач протягом строку дії вказаних договорів надані позивачем послуги не оплачував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, на яку останнім було нараховано пеню.

Заявою від 29.12.2015р. за вх.№32952/15 позивач уточнив позовні вимоги, відмовившись від пені, у зв'язку зі сплином строку позовної давності, нарахував до стягнення з відповідача три проценти річних та індекс інфляції.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, у зв'язку чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

За клопотанням позивача від 29.12.2015р. за вх.№2-7196, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено до 03.02.2016р.

Клопотання позивача про долучення документів до справи від 01.12.2015р. за вх.№30113/15, від 10.12.2015р. за вх.№31165/15 були судом задоволені.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

01.08.2012р. між КП «МУЖКГ» (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір №506, за умовами якого виконавець надає споживачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_2, площею 20,3кв.м., а споживач їх оплачує за встановленим рішенням Іллічівської міської ради №160 від 12.03.2012р. тарифом (п.п.1, 2 договору).

У п.п.3, 4, 5, 6 договору №506 від 01.08.2012р. сторони визначили, що оплата послуг вноситься до кожного 28 числа поточного місяця в безготівковій формі. Розмір щомісячної плати визначено в залежності від площі нежитлового приміщення, яка становить 20,3кв.м. і тарифу 5,19грн. за 1кв.м. загальна сума щомісячної плати за утримання житлового будинку і прибудинкової території становить 105,36грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно з умовами п.20 договору №506 від 01.08.2012р. сторони визначили, що договір діє до 31.07.2015р.

13.08.2012р. між КП «МУЖКГ» (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір №496, за умовами якого виконавець надає споживачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_4, площею 47,7кв.м., а споживач їх оплачує за встановленим рішенням Іллічівської міської ради №160 від 12.03.2012р. тарифом (п.п.1, 2 договору).

У п.п.3, 4, 5, 6 договору №496 від 13.08.2012р. сторони визначили, що оплата послуг вноситься до кожного 28 числа поточного місяця в безготівковій формі. Розмір щомісячної плати визначено в залежності від площі нежитлового приміщення, яка становить 47,7кв.м. і тарифу 5,27грн. за 1кв.м. загальна сума щомісячної плати за утримання житлового будинку і прибудинкової території становить 251,38грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно з умовами п.20 договору №506 від 01.08.2012р. сторони визначили, що договір діє до 31.07.2015р.

Угодами від 30.06.2014р. сторони розірвали з 01.07.2014р. договори №506 від 01.08.2012р., №496 від 13.08.2012р., домовились про те, що споживач підтверджує належне виконання обов'язків, передбачених згаданими договорами.

Так, вказане у договорах №506 від 01.08.2012р., №496 від 13.08.2012р. майно, щодо якого позивачем відповідачу надавались послуги, орендувались відповідачем у позивача за договорами оренди від 27.07.2012р., від 13.08.2012р. №7, які були розірвані 30.06.2014р. відповідними угодами.

Листами №578 від 11.04.2014р., №579 від 11.04.2014р. позивач звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість за надані послуги.

На підтвердження наявності заборгованості відповідача за надані послуги за період з 13.08.2012р. по 30.06.2014р. позивач надав суду розрахунки заборгованості, наряди-завдання на виконання робіт з прибирання території за серпень 2012р. - червень 2014р., договір про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів №27 від 29.07.2010р., договори №6 від 05.01.2011р., №48 від 05.01.2011р., №143 від 29.12.2012р., №143 від 10.01.2014р., на здійснення дезінсекції та дератизації, акти виконаних робіт до них.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані позивачем докази та викладену ним правову позицію, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_1 6908,09грн. заборгованості за послуги, надані за договорами №506 від 01.08.2012р., №496 від 13.08.2012р. правомірними, обґрунтованими, такими, що відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до п. 1 ст.901 Цивільного кодексу України, де визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, з огляду на наявні в матеріалах справи первинні документи, які підтверджують надання позивачем послуг відповідачу протягом 2012-2014р.р., визнання відповідачем у п.3 угоди від 30.06.2014р. факту надання йому позивачем послуг належної якості, за відсутності надання сторонами доказів їх оплати, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 6908,09грн. заборгованості за послуги, надані за договорами №506 від 01.08.2012р., №496 від 13.08.2012р. підлягає судом задоволенню у повній мірі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 285,60грн. три проценти річних за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р., 874,55грн. індексу інфляції за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р.

У відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Перевіривши розрахунки трьох процентів річних та індексу інфляції, зроблені позивачем, суд встановив, що їх зроблено вірно, у зв'язку з чим позовна вимога про стягнення з ФОП ОСОБА_1 285,60грн. три проценти річних за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р., 874,55грн. індексу інфляції за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р. підлягає судом задоволенню у повній мірі.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги КП «МУЖКГ», внаслідок чого стягненню з ФОП ОСОБА_1 підлягає 6908,09грн. заборгованості за послуги, надані за договорами №506 від 01.08.2012р., №496 від 13.08.2012р., 285,60грн. три проценти річних за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р., 874,55грн. індексу інфляції за період з 01.07.2014р. по 16.11.2015р.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судовий збір в сумі 1218 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Надмірно сплачений позивачем судовий збір в сумі 160грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Іллічівської міської ради повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (67668, Одеська область, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Іллічівської міської ради (68002, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, 2-Б, код 03363789) 6908 (шість тисяч дев'ятсот вісім) грн. 09коп. заборгованості, 285 (двісті вісімдесят п'ять) грн. 60коп. три проценти річних, 874 (вісімсот сімдесят чотири) грн. 55коп. індексу інфляції, 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

3. Винести ухвалу про повернення Комунальному підприємству «Міське управління житлово-комунального господарства» Іллічівської міської ради (68002, Одеська область, м.Іллічівськ, вул. Олександрійська, 2-Б, код 03363789) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в сумі 160грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 26 січня 2016 р.

Суддя І.А. Малярчук