ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 922/5394/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №20д від 02.11.2015р.)

відповідача ОСОБА_2 (довіреність б/№ від 30.10.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань (вх.№ 5741 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у справі № 922/5394/15

за позовом Публічного акціонерного товариства АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Статус Практика, м. Харків

про стягнення 17759,72 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015р. позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача 9423,45 грн. передплати за договором підряду №41-08/11, 802, 41 грн. 3% річних та 6933,86 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. по справі №922/5394/15, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Свою скаргу апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, зокрема, ст. ст. 525, 526, 612, 629, 853, 882 ЦК України, та процесуального права ст. 33 ЦК України, а також тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам даної справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2016р.

26.01.2016р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№923).

26.01.2016р. в судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги, представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та прийняття нового - про задоволення позовних вимог. Представник відповідача вказав, що погоджується з рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача суми передплати за договором підряду від 01.08.2012р. №41-08/11, та нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат на суму передплати.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2012 року між ПАТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" (замовник) та ТОВ "Компанія "Статус Практика" (підрядник) укладено договір підряду №41-08/11 на виконання робочого проекту автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 271).

Згідно умов даного договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання виконати робочий проект автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 271.(п. 1.1 договору). Вартість виконуваних робіт складає 18846,89 грн. Передплата за договором складає 50% від суми виконуваних робіт, що складає 9423,45 грн. (п.п. 2.1., 2.2.).

Підрядник зобовязується виконати робочий проект автоматичного порошкового пожежегасіння протягом 30 календарних днів з моменту отримання передплати за договором (п.с. 3.1 договору).

Кінцеві розрахунки проводяться по акту виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника не пізніше 5-ти календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт і підписання акту прийому-передачі документації (п. 2.3 договору).

03.10.2012р. на виконання умов договору, відповідач від позивача отримав 9423,45 грн. передплати за спірним договором. Зазначене підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача (а.с. 12 т.1).

У строки передбачені пунктом 3.1 договору, відповідач виконав Робочий проект та, звернувся до відповідача з листом від 30.10.2012р. за вих. № 10/30/1 про направлення представника позивача до відповідача для підписання акту виконаних робіт та отримання документації.

Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник позивача головний інженер ПАТ «НДІРІ» ОСОБА_3 02.11.2012р. з`явився до приміщення відповідача, отримав виготовлену позивачем документацію в двох екземплярах, від підписання актів прийому-передачі документації відмовився.

Зазначене було зафіксовано комісією працівників підприємства відповідача директором ОСОБА_4, економістом ОСОБА_5 та інженером ОСОБА_6 в самому акті прийому-передачі документації від 02.11.2012р.

25.12.2012р. відповідач звернувся до позивача з листом, в якому просив позивача підписати та повернути на адресу відповідача акти виконаних робіт та прийому передачі документації. Як зазначає відповідач, цей лист направлений на адресу позивача цінним листом з повідомленням про вручення, проте до матеріалів справи додано копію опису вкладення. Відповідач зазначає, що оригінал опису на підприємстві не збережений за спливом строку зберігання.

До матеріалів справи відповідачем долучено витяг з журналу вихідної кореспонденції ТОВ «Компанії Статус Практика» (а.с.61-65), як доказ направлення позивачу результату виконаних робіт за договором (робочого проекту), з якого вбачається, що 30.10.2012р. позивачу надіслано лист про передачу робочого проекту, 25.12.2012р. позивачу направлено лист від 25.12.2012р., оригінал акту виконаних робіт, оригінал та копію акту прийому-передачі робіт, та 01.08.2013р. позивачу направлено лист з вимогою про повернення залишку коштів за виконану за договором роботу.

Згідно листа Укрпошти від 26.11.2015р. №09-07-2279, за даними Харківської дирекції Поштамту-ЦПЗ №1 щодо направлення відповідачем та отримання позивачем цінного листа від 25.12.2012 року, термін зберігання виробничих документів становить один рік. Документи за 2012 рік знищені за закінченням терміну зберігання.

01.08.2013р. відповідач знову звернувся до позивача з вимогою за вих. №01-08/1 про перерахування залишку грошових коштів та передання підписаних актів виконаних робіт та прийому-передачі документації.

13.01.2015р. позивач звернувся до відповідача з листом за вих. №06/04, в якому просить відповідача терміново повернути суму передплати за Договором №41-08/11 від 01.08.2012р., вважаючи, що відповідачем умови цього договору не виконані, оскільки у встановлений термін документація позивачем не отримана. Також повідомляє відповідача про те, що малярна дільниця на підприємстві ліквідована, тому на даний час відсутня потреба у роботах відповідача.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем умови договору щодо підготовки робочого проекту не виконані, передплату, сплачену позивачу на виконання умов договору відповідачем не повернуто, зазначене і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд зазначив, що виходячи з обставин даної справи, відповідачем умови договору не порушені, робочий проект виготовлений та переданий позивачу у строк, встановлений договором, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача суми передплати, а також і відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованих на суму передплати 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтями 626, 627 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 837 ЦК України передбачено загальні положення щодо укладання договору підряду.

Зокрема, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 887 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Статтями 889 та 890 цього Кодексу передбачено обовязки замовника та підрядника, серед яких замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом. В свою чергу підрядник зобов'язаний:

1) виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором;

2) погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування;

3) передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт;

4) не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам;

5) гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації.

Статтею 853 ЦК України передбачено обовязок замовника прийняти роботу, виконану підрядником, відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення порушених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

До того ж, згідно з інформацією, наданою для врахування у розгляді справ та наведеною в Оглядовому листі Вищого господарського суду України 18.02.2013р. №01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)", відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Як зазначалось, відповідач у строк передбачений умовами договору повідомив позивача про виготовлення документації та про готовність передати її позивачу. Натомість представником відповідача документацію отримано, проте акти прийому передачі робіт за спірним договором не підписано.

Зазначене було зафіксоване комісією відповідача у акті прийому-передачі робіт. Посилання позивача на залежний та зацікавлений статус усіх членів задіяної комісії, яка зафіксувала факт відмови представника позивача від підписання актів, є не доречними, оскільки у спростування зазначеного позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів.

Окрім цього, слід зазначити, що з 2012 року по вересень 2015 р. (час подання позову) позивач не відмовлявся від договору підряду та не вчиняв ніяких дій щодо вимоги його виконання.

Відповідно до статті 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Тому, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач у межах та порядку встановлених законом та договором здійснив свої обовязки належним чином, а тому висновки позивача щодо порушення відповідачем умов договору та наявність підстав для повернення позивачу суми передплати є безпідставною.

До того ж, нарахування на суму передплати 3% річних у розмірі 802,41 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6933,86 грн. є також безпідставними.

Так, відповідно до п. 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2012 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи на підставі чого, рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у справі № 922/5394/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись 99, 101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. по справі №922/5493/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 01.02.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.