РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2016Справа №910/31931/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Фармаком»
До Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ЮЛГ»
Простягнення 9 847,80 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Гвоздецька К.В. - дов. № б/н від 01.12.2015 р.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Фармаком» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ЮЛГ» про стягнення 9 847,80 грн основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31931/15, розгляд справи призначено на 22.01.2016.

Представник позивача 14.01.2016 через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 22.01.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 22.01.2016 не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 22.01.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Фармаком» (надалі - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Юлг» (надалі - покупець, відповідач) було укладено договір № 42 за умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупця товар, асортимент, кількість та ціна на який встановлюються у видаткових накладних, які підписуються уповноваженими представниками сторін та є невід'ємною частиною цього договору.

За умовами п. 1.2. договору, покупець зобов'язується прийняти поставлений товар та сплатити його вартість в терміни та порядку, що встановлені цим договором.

За умовами п. 4.3. договору, розрахунок за товар. Що поставляється за даним договором, здійснюється покупцем протягом 10 (десяти) календарних дні з дати надання покупцем продавцю звіту про реалізований товар, придбаний за цим договором.

Згідно з п. 4.2. договору, інформація про обсяги реалізації покупцем придбаного за цим договором товару та його залишках надається продавцю до п'ятого робочого дня кожного місяця, наступного за звітнім, у вигляді письмового звіту.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що в разі ненадання письмового звіту в строки, передбачені п. 4.2. цього договору, покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість всього поставленого, але неоплаченого товару, до кінця місяця в якому не був наданий письмовий звіт.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він відповідно до видаткової накладної № РН-0000477 від 11.01.2013 та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей № 2839 від 15.01.13 поставив відповідачу товар на суму 9 847,80 грн. В свою чергу, відповідачем не було оплачено поставлений товар, у зв'язку з чим заборгованість останнього становить 9 847,80 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив оплату за поставлений товар, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ЮЛГ» про стягнення 9 847,80 грн боргу за договором поставки № 42 від 01.01.2010.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.1 договору, товар поставляється на умовах товарного кредиту, оплачується За умовами п. 4.3. договору, розрахунок за товар. Що поставляється за даним договором, здійснюється покупцем протягом 10 (десяти) календарних дні з дати надання покупцем продавцю звіту про реалізований товар, придбаний за цим договором.

Згідно з п. 4.2. договору, інформація про обсяги реалізації покупцем придбаного за цим договором товару та його залишках надається продавцю до п'ятого робочого дня кожного місяця, наступного за звітнім, у вигляді письмового звіту.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що в разі ненадання письмового звіту в строки, передбачені п. 4.2. цього договору, покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість всього поставленого, але неоплаченого товару, до кінця місяця в якому не був наданий письмовий звіт.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання умов договору позивачем відповідачу був поставлений товар на суму 9 847,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000477 від 11.01.2013, копії якої міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідач за товар поставлений згідно даної накладної не розрахувався, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 9 847,80 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 9 847,80 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ЮЛГ» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Г. Сковороди, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Фармаком» (місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Юр'ївська, 17, ) 9 847 (дев'ять тисяч вісімсот сорок сім) грн 80 коп. боргу та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

27.01.2015

Суддя Спичак О.М.