РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016Справа №910/28903/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр МЕТ-Центр»

До Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод»

Про стягнення 256 656,02 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Лабуда І.О., довіреність № б/н від 25.08.2015

від відповідача Павлюк С.О., довіреність № 3274 від 30.11.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр МЕТ-Центр» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод» (далі - відповідач) про стягнення 256 656,02 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 04/03/09/01-П від 09.04.2013р.

Ухвалою суду від 13.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/28903/15 та призначено розгляд на 07.12.2015 р.

30.11.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі, на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

07.12.215р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 18.01.2016р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

07.12.2015р. позивач подав через канцелярію суду заяву про збільшення позовних вимог.

18.01.2016р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

18.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення по суті спору, просив суд задовольнити позовні вимоги, з урахування поданої заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

Суд відмовив у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог, оскільки даною заявою позивач намагався не збільшити свої вимоги, а фактично змінити предмет і підставу позову, оскільки просив суд розглянути нову вимогу, в частині купівлі-продажу металобрухту а не за договором підряду, за яким було заявлено позовні вимоги.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, заслухавши пояснення представників сторін, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2013 року між ТОВ «УКР МЕТ-ЦЕНТР» (далі - підрядник, позивач) та ДП «Дарницький вагоноремонтний завод» (далі - замовник, відповідач) було укладено договір підряду №04/03/09/01-П (далі - Договір) про здійснення позивачем порізки виключених вагонів відповідача у металобрухт.

Згідно з актами виконаних робіт №105 від 30.09.2014 р, №112 від 31.10.2014 р. та Актом надання послуг №121 від 28.11.2014 р. позивачем було виконано порізку виключених вагонів металобрухт загальною кількістю 157шт.(96+46+15), завантажено 1033,1т. (641+209,55+182,55) загальною вартістю 277 645,80 грн. (169 938,00+79641,90+ +28035,90).

Відповідач розрахувався частково у розмірі 150 000,00 грн., внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 127 645,80 грн.

Оскільки відповідач не погасив наявну заборгованість, позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив стягнути з відповідача 256 656,02 грн. боргу, з яких: 127 645,80 грн. - основного боргу, 124 233,66 грн. - інфляційних втрат, 4773,81 грн. - 3% річних за період з 28.11.2014 по 25.10.2015 та судові витрати.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 837 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладені між сторонами договори за своєю юридичною природою є договорами підряду.

Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 838 ЦК України підрядник має право, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги те, що відповідач не розрахувався за отримані послуги, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача 127 645,80 грн. боргу.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 124 233,66 грн. - інфляційних втрат, 4773,81 грн. - 3% річних за період з 28.11.2014 по 09.06.2015 та з 09.06.2015р. по 25.10.2015р., то судом здійснено перевірку вказаних нарахувань, та вирішено перерахувати вказані суми, оскільки позивачем було здійснено таких розрахунок не вірно.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання стосовно погашення заборгованості.

Виходячи із положень зазначених норм, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, такі кошти стягуються за весь період прострочення.

Також судом встановлено, що у зазначеній позовній заяві позивач вказує, що періодами заборгованості за які нараховано 3% річних та інфляційні є періоди з 28.11.2014 до 09.06.2015 та з 09.06.2015 до 25.10.2015, проте п. 5.2. договору передбачено здійснення оплати протягом 5 банківських днів після підписання акту виконаних робіт. Акт наданих послуг № 121 був підписаний сторонами 28.11.2014.

Виходячи з положень ст. ст 253, 254 ЦК України, якими передбачено, шо перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, а якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії. днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тому період виникнення заборгованості перед позивачем почав свій перебіг з 08.12.2014 а не з 28.11.2014., а тому позовні вимоги позивача в частині нарахованих штрафних санкцій підлягає задоволенню частково та за розрахунком суду до стягнення підлягає 55796, 57 грн. - інфляційних втрат, 3378,24 грн. - 3% річних.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вина відповідача в порушенні зобов'язань по оплаті за договорами підряду доведена матеріалами справи.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову частково, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод» (02092, м.Київ, вул. Алма - Атинська 74, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Мет - Центр» (03118 м. Київ, вул. Козацька 118-А; 02095 м.Київ, а/с 93, ) 127 645 (сто двадцять сім тисяч шістсот сорок п'ять) грн. 80 коп. - основного боргу, 55 796 (п'ятдесят п'ять тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. 57 коп. - інфляційних втрат, 3 378 (три тисячі триста сімдесят вісім) грн. 24 коп. - 3% річних, судовий збір у розмірі 2 810 (дві тисячі вісімсот десять) грн. 39 коп.

Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС» (03062 м. Київ, вул. Екскаваторна 37, ) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. - сплаченого судового збору за заяву про збільшення позовних вимог.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 01.02.2016р. )

Суддя В.І.Мельник