РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/28942/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імідж Лоджік", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрморепродукт", м. Київ,

про стягнення заборгованості в сумі 31 911,61 грн.

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача Негода І.А. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 26 січня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Імідж Лоджік", 11 листопада 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 10.11.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрморепродукт" про стягнення заборгованості в сумі 31 911,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором здачі в оренду основних засобів № ДО-84 від 05.11.2008 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не оплатив позивачу, як орендодавцю, орендну плату за отримані в оренду апарати, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 року (суддя Комарова О.С.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/28942/15, розгляд справи призначено на 01.12.2015 року.

Через відділ діловодства суду 27.11.2015 року від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, оформлені супровідним листом № 84 від 27.11.2015 року, які були долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.12.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, а також заявив клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів. Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено до 12.01.2016 року.

Судове засідання 12.01.2016 року не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 року розгляд справи призначено на 26.01.2016 року.

В судовому засіданні 26.01.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, а також подав документи для долучення до матеріалів справи, оформлені супровідним листом № 86 від 12.01.2016 року, довідку про здійснені часткові оплати та банківську виписку.

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2016 року не з'явився, вимог ухвали не виконав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правами передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Імідж Лоджік" (надалі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрморепродукт" (надалі - орендар, відповідач) було укладено договір здачі в оренду основних засобів № ДО-84 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в операційну оренду основні засоби (далі - обладнання), вартість яких визначено за даними балансу орендодавця, згідно наступному переліку: апарат RICOН Aficio 3025 (у комплекті) - 21219,12 грн. без ПДВ (п.1.1., п. 1.1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, передача обладнання в оренду здійснюється орендодавцем орендарю за Актом прийому-передачі (додаток №1 до договору) протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання цього договору.

Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що орендар зобов'язаний до 10 числа кожного місяця перераховувати на розрахунковий рахунок орендодавця орендну плату за попередній місяць відповідно до Акту виконаних робіт.

За умовами п.п. 5.2, 5.2.1 договору, орендна плата складає (відповідно до показників лічильника обладнання): при місячній нормі до 20000 (двадцяти тисяч) листів формату А4 - 0,193 грн. з урахуванням ПДВ за 1 (одну) копію формату А4 з однієї сторони.

Договір набирає чинності з дня підписання сторонами Акта прийому-передачі майна. Термін дії договору - 36 (тридцять шість) місяців або 720000 (сімсот двадцять тисяч) копій з дня підписання договору. Якщо жодна із сторін письмово не повідомить про припинення дії договору, його дія вважається продовженою на річний термін на тих самих умовах; кількість копій на цей період регулюється додатком до договору (п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору).

В подальшому, сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 06 квітня 2010 року до договору № ДО-84 від 05.11.2008 року, відповідно до п. 1 якої, сторонами було змінено орендований апарат RICOH Aficio 3025 серійний номер К на апарат Gestetner MP4000CPS, серійний номер М та який було передано відповідачу на підставі акту передачі орендодавцем орендарю обладнання від 06 квітня 2010 року.

Додатковою угодою № 2 від 05 січня 2011 року до договору № ДО-84 від 05.11.2008 року сторонами було внесено зміни в п. 5.2.1. договору, за умовами якого орендар зобов'язаний кожного місяця перераховувати на поточний рахунок орендодавця орендну плату (відповідно до Акту виконаних робіт), що складає 0,14 грн. з урахуванням ПДВ за 1 (одну) копію формату А4 з однієї сторони.

У відповідності до додаткової угоди №4 від 01 березня 2012 року до договору № ДО-84 від 05.11.2008 року сторонами було доповнено п. 1.1.1. договору та надано відповідачу в оренду також апарат Gestetner SP8200DN, серійний номер S та який було передано відповідачу на підставі акту передачі обладнання від 01 березня 2012 року.

При цьому, на підставі акту повернення обладнання орендодавцю від 01 березня 2012 року відповідачем було повернуто позивачу апарат RICOH Aficio 3025, серійний номер К.

Позивач зазначає, що за користування обладнанням ним було складено та передано відповідачу акти виконаних робіт №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн., 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн., 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн., 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн., загальна суму яких складає 17 626,14 грн.

Крім того, позивачем також було виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн., 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн., 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн., 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн., загальна суму яких складає 17 626,14 грн.

В свою чергу, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати орендної плати за орендоване обладнання виконав лише частково, оплативши позивачу рахунок-фактуру № 84-47/0912 від 05.10.2012 року в сумі 5000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку позивача за 24.03.2014 року, 31.03.2014 року, 04.04.2014 року, 08.04.2014 року, 24.04.2014 року (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 12 626,14 грн.

Позивач зазначає, що внаслідок неоплати відповідачем в повному обсязі орендної плати за орендоване обладнання, звернувся до відповідача з претензією № 73 від 11.09.2015 року з проханням сплатити суму заборгованості в розмірі 12 626,14 грн. (копія претензії міститься в матеріалах справи), проте, відповідач залишив претензію позивача про сплату заборгованості без відповіді та задоволення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, приписами ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Положеннями ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За умовами ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, 05.11.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір здачі в оренду основних засобів № ДО-84, відповідно до п.1.1., п. 1.1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в операційну оренду основні засоби (далі - обладнання), вартість яких визначено за даними балансу орендодавця, згідно наступному переліку: апарат RICOН Aficio 3025 (у комплекті) - 21219,12 грн. без ПДВ.

06.04.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору № ДО-84 від 05.11.2008 року, відповідно до п. 1 якої, сторонами було змінено орендований апарат RICOH Aficio 3025 серійний номер К на апарат Gestetner MP4000CPS, серійний номер М. Вказане обладнання було передано відповідачу на підставі акту передачі орендодавцем орендарю обладнання від 06 квітня 2010 року.

05.01.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору № ДО-84 від 05.11.2008 року, якою сторонами було внесено зміни в п. 5.2.1. договору, за умовами якого орендар зобов'язаний кожного місяця перераховувати на поточний рахунок орендодавця орендну плату (відповідно до Акту виконаних робіт), що складає 0,14 грн. з урахуванням ПДВ за 1 (одну) копію формату А4 з однієї сторони.

Крім того, 01.03.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду №4 до договору № ДО-84 від 05.11.2008 року, у відповідності до якої сторонами було доповнено п. 1.1.1. договору та надано відповідачу в оренду також апарат Gestetner SP8200DN, серійний номер S. Вказане обладнання було передано відповідачу на підставі акту передачі обладнання від 01 березня 2012 року.

В той же час, на підставі акту повернення обладнання орендодавцю від 01 березня 2012 року відповідачем було повернуто позивачу апарат RICOH Aficio 3025, серійний номер К.

Позивач зазначає, що за користування обладнанням ним було складено та передано відповідачу акти виконаних робіт №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн., 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн., 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн., 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн., загальна суму яких складає 17 626,14 грн.

Крім того, позивачем також було виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн., 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн., 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн., 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн., загальна суму яких складає 17 626,14 грн.

В свою чергу, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати орендної плати за орендоване обладнання виконав лише частково, оплативши позивачу рахунок-фактуру № 84-47/0912 від 05.10.2012 року в сумі 5000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку позивача за 24.03.2014 року, 31.03.2014 року, 04.04.2014 року, 08.04.2014 року, 24.04.2014 року (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 12 626,14 грн.

Позивач зазначає, що внаслідок неоплати відповідачем в повному обсязі орендної плати за орендоване обладнання, звернувся до відповідача з претензією № 73 від 11.09.2015 року з проханням сплатити суму заборгованості в розмірі 12 626,14 грн. (копія претензії міститься в матеріалах справи), проте, відповідач залишив претензію позивача про сплату заборгованості без відповіді та задоволення.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору за користування обладнанням позивач склав та передав відповідачу акти виконаних робіт №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн., 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн., 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн., 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн., загальна суму яких складає 17 626,14 грн., які підписані уповноваженими представниками обох сторін без будь-яких зауважень та заперечень.

Позивачем було виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн., 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн., 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн., 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн., загальна суму яких складає 17 626,14 грн.

Як стверджує позивач, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконав, в передбаченому договором порядку та строк в повному обсязі не здійснив оплату орендної плати за орендоване обладнання, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 12 626,14 грн. (17 626,14 грн. (загальна сума орендної плати за орендоване обладнання) - 5000,00 грн. (сума часткової оплати) = 12 626,14 грн.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, належних доказів на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором здачі в оренду основних засобів № ДО-84 від 05.11.2008 року в розмірі 12 626,14 грн.

При зверненні до суду позивач також просив стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення зобов'язання в розмірі 9778,17 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 8434,26 грн. та 3% річних в розмірі 1073,04 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За приписами ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Нормами ст. 3 Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, розмір пені, що обчислюється від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

В п. 6.3. договору передбачено, що орендар несе відповідальність за несвоєчасне внесення орендної плати - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на день виникнення прострочення, від розміру орендної плати, за кожний день прострочення.

За умовами п. 5.1. договору орендар зобов'язаний до 10 числа кожного місяця перераховувати на розрахунковий рахунок орендодавця орендну плату за попередній місяць відповідно до Акту виконаних робіт.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

При цьому, в п. 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що останній виконаний невірно, оскільки позивачем при його здійсненні невірно визначено початок періоду нарахування суми пені (п. 5.1. договору) та період нарахування пені (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Так, суд дійшов висновку, що нарахування пені повинно здійснюватися з моменту прострочки виконання зобов'язання, який в даному випадку повинен обчислюватись з 11.10.2012 року та з 11.11.2012 року (п. 5.1. договору), однак в межах заявленого позивачем періоду та з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України:

- за актом виконаних робіт №84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн. сума пені становить 253,51 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
6168,6801.01.2013 - 10.04.20131007,5000 %253,51
- за актом виконаних робіт № 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн. сума пені становить 176,49 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
4294,5001.01.2013 - 10.04.20131007,5000 %176,49
- за актом виконаних робіт № 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн. сума пені становить 324,25 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
6022,9401.01.2013 - 11.05.20131317,5000 %324,25
- за актом виконаних робіт № 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн. сума пені становить 61,37 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
1140,0201.01.2013 - 11.05.20131317,5000 %61,37
Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 815,62 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 8962,55 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати орендної плати за орендоване на підставі договору здачі в оренду основних засобів № ДО-84 від 05.11.2008 року обладнання, є порушенням умов договору здачі в оренду основних засобів, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14 визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

За умовами пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) також не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що останній виконаний невірно, оскільки позивачем при розрахунку інфляційних втрат не вірно визначено початок період нарахування інфляційних втрат, який в даному випадку повинен обчислюватись з 11.10.2012 року та з 11.11.2012 року (п. 5.1. договору) та враховано дні фактичних оплат суми заборгованості (24.03.2014 року, 31.03.2014 року, 04.04.2014 року, 08.04.2014 року, 24.04.2014 року).

Так, при перевірці розрахунку суми інфляційних втрат, судом встановлено, що розмір суми інфляційних втрат в межах заявленого позивачем періоду, який підлягає стягненню, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, а саме:

- за актом виконаних робіт №84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн. сума інфляційних втрат становить 1059,18 грн.:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
01.01.2013 - 23.03.20146168,681.035217,75
25.03.2014 - 30.03.20145168,681.0000,00
01.04.2014 - 03.04.20144168,681.0000,00
05.04.2014 - 07.04.20143168,681.0000,00
09.04.2014 - 23.04.20142168,681.03371,57
25.04.2014 - 30.09.20151168,681.659769,86
- за актом виконаних робіт № 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн. сума інфляційних втрат становить 3323,79 грн.:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
01.01.2013 - 30.09.20154294,501.7743323,79
- за актом виконаних робіт № 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн. сума інфляційних втрат становить 4661,54 грн.:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
01.01.2013 - 30.09.20156022,941.7744661,54
- за актом виконаних робіт № 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн. сума пені становить 882,33 грн.:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
01.01.2013 - 30.09.20151140,021.774882,33
Загальна сума інфляційних втрат за актами виконаних робіт №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року, 84/9-0912 від 05.10.2012 року, 84-48/1012 від 06.11.2012 року, 84/10-1012 від 06.11.2012 року становить 9926,84 грн.

Проте, в силу, п. 2. ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

А тому, зважаючи на те, що клопотань про вихід за межі позовних вимог від заінтересованих сторін до суду не надходило, суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення суми інфляційних втрат, тому, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 8434,26 грн., оскільки суду не надано права виходити за межі позовних вимог.

При перевірці розрахунку суми 3% річних, судом встановлено, що розмір суми 3% річних в межах заявленого позивачем періоду, який підлягає стягненню, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, а саме:

- за актом виконаних робіт №84-47/0912 від 05.10.2012 року на суму 6168,68 грн. сума 3% річних становить 288,68 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
6168,6801.01.2013 - 24.03.20144483 %227,14
5168,6825.03.2014 - 31.03.201473 %2,97
4168,6801.04.2014 - 04.04.201443 %1,37
3168,6805.04.2014 - 08.04.201443 %1,04
2168,6809.04.2014 - 24.04.2014163 %2,85
1168,6825.04.2014 - 31.10.20155553 %53,31
- за актом виконаних робіт № 84/9-0912 від 05.10.2012 року на суму 4294,50 грн. сума 3% річних становить 364,97 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4294,5001.01.2013 - 31.10.201510343 %364,97
- за актом виконаних робіт № 84-48/1012 від 06.11.2012 року на суму 6022,94 грн. сума 3% річних становить 511,87 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
6022,9401.01.2013 - 31.10.201510343 %511,87
- за актом виконаних робіт № 84/10-1012 від 06.11.2012 року на суму 1140,02 грн. сума 3% річних становить 96,89 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1140,0201.01.2013 - 31.10.201510343 %96,89
Загальна сума 3% річних за актами виконаних робіт №№ 84-47/0912 від 05.10.2012 року, 84/9-0912 від 05.10.2012 року, 84-48/1012 від 06.11.2012 року, 84/10-1012 від 06.11.2012 року становить 1262,41 грн.

Проте, в силу, п. 2. ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

А тому, зважаючи на те, що клопотань про вихід за межі позовних вимог від заінтересованих сторін до суду не надходило, суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних, тому, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 1073,04 грн., оскільки суду не надано права виходити за межі позовних вимог.

У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 22 949,06 грн. з них: основного боргу - 12 626,14 грн. (дванадцять тисяч шістсот двадцять шість гривень 14 копійок), пені - 815,62 грн. (вісімсот п'ятнадцять гривень 62 копійки), 3% річних - 1073,04 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 04 копійки) та інфляційних втрат - 8434,26 грн. (вісім тисяч чотириста тридцять чотири гривні 26 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 875,92 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрморепродукт» (; 04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імідж Лоджік» (; 01011 м. Київ, вул. Рибальська, 13) грошові кошти: основного боргу - 12 626,14 грн. (дванадцять тисяч шістсот двадцять шість гривень 14 копійок), пені - 815,62 грн. (вісімсот п'ятнадцять гривень 62 копійки), 3% річних - 1073,04 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 04 копійки), інфляційних втрат - 8434,26 грн. (вісім тисяч чотириста тридцять чотири гривні 26 копійок) та судовий збір - 875,92 грн. (вісімсот сімдесят п'ять гривень 65 копійок). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію рішення надіслати відповідачу у справі 910/28942/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.01.2016 року.

Суддя О.С. Комарова