РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа № 910/30453/15

За позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 6437,04 грн.
Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:
від позивача: Гончарук К.І. (представник за довіреністю);
від відповідача: Зазуляк В.М. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 6437,04 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 01.12.2011, на просп. Перемоги у м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .
Оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи не була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач, на підставі пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодував власникові пошкодженого автомобіля завдані внаслідок ДТП збитки в сумі 6437,04 грн.
У подальшому позивач, на підставі положень пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 6437,04 грн.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, та зазначив, що строк позовної давності за позовними вимогами сплинув, в зв`язку з чим у позові слід відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що 26.08.2011 між ПрАТ АСК «Інго Україна» (страховик) та власником автомобіля «Шевроле», ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА/1623997), за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_3 .
Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 8921465, 01.12.2011, на просп. Перемоги у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі.
Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання водієм ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2011 по справі № 3-9693/11, ухвалено направити адміністративний матеріал відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до Військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 234 від 26.12.2011 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП.
Оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи не була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач, керуючись пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі наказу МТСБУ № 1878 від 15.06.2012, відшкодував власникові пошкодженого автомобіля завдані внаслідок ДТП збитки в сумі 6437,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-16017 від 15.06.2012.
Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі звіту про визначення матеріального збитку від 13.12.2011, складеного за результатами проведення ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» автотоварознавчої експертизи з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, При здійсненні розрахунку експертом застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, що дорівнює 0,41.
Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону (транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована), та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 Закону.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.
На момент скоєння ДТП застрахований автомобіль правомірно перебував під керуванням ОСОБА_1 , як солдата Військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_3 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.
31.05.2012 позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих. № 13248/3-2-05) про відшкодування в порядку регресу виплаченого ним страхового відшкодування, однак зазначена вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення.
Стосовно заяви відповідача щодо застосування до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності, слід зазначити таке.
Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Пунктом 6 ст.261 ЦК України встановлено, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.
Враховуючи те, що виплата відшкодування була здійснена позивачем 15.06.2012, строк позовної давності за заявленими позовними вимогами розпочав свій перебіг в день виплати, та сплинув 14.06.2015.
Як вбачається з відтиску поштового штемпелю на конверті, позивач здав позовну заяву до відділення установи поштового зв`язку 27.11.2015, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.
Згідно з п.п. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи викладені обставини та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.
Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко