ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р.Справа № 922/6197/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Комункомплект", м. Харків
до Державного підприємства заводу "Електроважмаш", м. Харків
про стягнення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 25.01.2016р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №248-1359 від 14.12.2015р.;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство завод "Електроважмаш" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Комункомплект", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 98038,37 грн., за договорами поставки №266-01/303 від 25.07.2014р. (заборгованість у розмірі 43082,94 грн., пеня у розмірі 5086,14 грн., 1% річних у розмірі 394,24 грн. та інфляційні у розмірі 18827,24 грн.) та №266-01/305 від 26.08.2014р. (заборгованість у розмірі 19712,34 грн., пеня у розмірі 2129,46 грн., 1% річних у розмірі 191,72 грн. та інфляційні у розмірі 8614,29 грн.) посилаючись на не виконання відповідачем грошового зобов'язання за вказаними договорами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1470,57 грн.

16 грудня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Комункомплект" подано зустрічну позовну заяву до відповідача - Державного підприємства заводу "Електроважмаш" про стягнення з відповідача 11304,72 грн., як залишку боргу по договору №266-01/268 від 31.03.20114р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2015р. зустрічну позовну заяву Державного підприємства заводу "Електроважмаш" м. Харків повернуто відповідачу згідно п. 3 ч.1 ст. 63, 60 ГПК України.

У судовому засіданні 16 грудня 2016р. оголошувалась перерва до 25 січня 2016р. о 10:00.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. Надав через канцелярію суду 25.01.2016р. додаткові документи із супровідним листом за вх.№2313, які долучені судом до матеріалів справи.

Присутній представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, про що надав через канцелярію суду 25.01.2016р. відзив на позовну заяву за вх.№2253, який долучений судом до матеріалів справи. В поданому відзиві відповідач зазначив, що грошові зобов'язання перед позивачем за договорами поставки №266-01/303 від 25.07.2014р. та №266-01/305 від 26.08.2014р. на загальну суму 62795,28 грн. виконані шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви №248-357 від 13.07.2015р., яка була направлена на адресу позивача, а саме згідно обов'язку позивача перед відповідачем договорів №266-01/278 від 18.04.2014р. та №266-01/268 від 31.03.2014р. про поставку продукції.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) укладено наступні договори поставки продукції: №266-01/303 від 25.07.2014р. та №266-01/305 від 26.08.2014р. (далі по тексту - договори поставки)

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до п. п. 1.1., 1.2. договорів поставки позивач зобов'язується передавати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення. Відповідач зобов'язаний прийняти та оплатити продукцію згідно умов даних договорів.

У відповідності до п.п. 3.1. договору поставки від 25 липня 2014 року за №266-01/303, загальна сума цього договору складає 67922, 34 грн. в тому числі ПДВ 20% 11320, 39 грн.

За умовами договору поставки від 26 серпня 2014 року за №266-01/305, загальна сума цього договору складає 26598,66 грн. в тому числі ПДВ 20% 4433,11грн.

Згідно з пунктом 4.1. договорів поставки відповідач здійснює оплату продукції протягом 60 днів календарних днів з моменту постачання і приймання її за якістю та кількістю.

Відповідач прийняв товар на виконання поставки продукції: №266-01/303 від 25.07.2014р., що підтверджується видатковими накладними: №ТД-0929 від 22.08.2014 р. на суму 55006,14грн.; №ТД-1268 від 16.10.2014р. на суму 9930,00 грн. Датою останньої продукції є 16.10.2014 року, тому 5.12.2014 року - є останнім днем оплати за поставлену продукцію.

Відповідач прийняв товар на виконання поставки продукції: №266-01/305 від 26.08.2014р., що підтверджується видатковими накладними: № ТД- 1100 від 15.09.2014р. на суму 6886,32 грн., №ТД-1175 від 25.09.2014р. на суму 19712,34 грн. Датою останньої продукції є 25.09.2014 року, а тому 24.11.2014 року - є останнім днем оплати за поставлену продукцію.

Відповідач отримав товар, але оплатив частково, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем: за договором №266-01/303 від 25.07.2014 р. у розмірі 43082,94 грн.; за договором №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 19712,34 грн., що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проти позову заперечує посилаючись на виконання зобов'язань перед позивачем у розмірі 62795,28 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви №248-357 від 13.07.2015р., а саме щодо зарахування існуючої заборгованості позивача перед відповідачем згідно за договорами: №266-01/268 від 31.03.2014р.; №266-01/278 від 18.04.2014р.

Судом встановлено, що між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) укладено наступні договори поставки продукції: №266-01/268 від 31.03.2014р.; №266-01/278 від 18.04.2014р., відповідно до умов яких позивач зобов'язується поставити, а відповідач оплатити продукцію передбачену договором.

На виконання умов договору №266-01/268 від 31.03.2014р. №ТД-0404 відповідачу був поставлений позивачем агрегат насосний центробіжний для хімічних виробництв ХМ-50-32-125 в кількості 2 шт.

18.06.2014р. на виконання умов договору №266-01/278 від 18.04.2014р. за видатковою накладною №ТД-0533 відповідачу був поставлений позивачем насос хімічний ХМ 65-50-160 К-5 (Q=25 мЗ/год, Н=32 м) в комплекті з електродвигуном АИР 112 М2 N7,5 квт, n=2890 об/хв в кількості - 1 шт.

28.10.2014р. листом за вих. № 22 позивач повідомив відповідача, що дані насоси призначені для роботи з хімічними рідинами, а також дозволяє їх експлуатацію з перекачування хімічно активних рідин.

Однак, при огляді перед монтажем спеціалістами цеху №12 було виявлено фактичну невідповідність типу поставленого товару (фактично поставлено інший товар), про що 19.11.2014 складено акти №266-13 та №266-14 за участю представника ТОВ "ТБ "Комункомплект" ОСОБА_3

Згідно з висновками комісії насос КМ 65-50-160 К-5 (по накладній ХМ-65-50-160 К-5) в кількості 1 шт., та насоси КМ-50-32-125 (по накладній ХМ-50-32-125) не підлягають використанню на ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" та підлягають поверненню постачальнику з наступною заміною на насоси, які заявлені ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" в специфікації до договору.

Після отримання позивачем 15.12.2014р. актів №266-13 та №266-14 від 19.11.2014р., про що вказано в листі-повідомленні від 16.12.2014р. за №123, позивач просив відповідача надати можливість скласти рекламаційні акти (на вищезгадані насоси), щодо відповідності поставленого обладнання заявленим вимогам до договорів поставки між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Алифант", та ТОВ "ТБ "Комункомплект".

18.12.2014р. відповідач направив до Відділу спеціальної міліції ГУ МВС України в Харківській області відносно ТОВ "Комункомплект" заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка 16.01.2015р. була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045.

06.03.2015р. в межах кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045, була винесена постанова про призначення судово-економічної експертизи та направлена до НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області.

19.05.2015р. за №34 був складений висновок експерта, в якому зазначено про наступне.

1) З урахуванням актів №266-14 та №266-13 від 19.11.2014, поставка ТОВ "ТБ "Комункомплект" на адресу ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" агрегатів насосних центробіжних для хімічних виробництв ХМ-50-32-125 в кількості 2т. та насосу хімічного ХМ-65-50-160 К-5 у виконання умов договору №266-01/268 31.03.2014р. та №266-01/278 від 18.04.2014 не підтверджується.

2) Оплата ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" по договорам №266-01/268 від 31.03.2014 та 266-01/278 від 18.04.2014 за поставку агрегатів насосних центробіжних для хімічних виробництв ХМ-50-32-125 в кількості 2 шт. та насосу хімічного ХМ-65-50-160 К-5 ТОВ "ТБ "Комункомплект" виходячи з платіжних доручень проведена на загальну суму 74100,00 грн., в тому числі: по договору №266-01/268 від 31.03.2014 - платіжне доручення №427 від 14.08.2014р. на суму 48000,00 грн.; по договору №266-01/278 від 18.04.2014 - платіжне доручення №756 від 30.09.2014р. на суму 26100,00 грн.

29.05.2015р. ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" направлено на адресу ТОВ "ТБ "Комункомплект" претензію про повернення сплачених коштів у сумі 74100,00 грн. по договорам №266-01/268 від 31.03.2014 та №266-01/278 від 18.04.2014. за поставку продукції, що забракована актами №266-13 та №266-14 від 19.11.2014р. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана претензія ТОВ "ТБ "Комункомплект" отримана 03.06.2015.

24.06.2015р. на адресу ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВ//ЖМАШ" надійшов від 24.06.2015 за підписом заступника начальника СВ ВСМ ГУМВС України у Харківській області, в якому зазначено, що вказані предмети (насоси) визнані та приєднані до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів; та повертаються ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" для їх відповідального зберігання.

Під час проведення роботи по стягненню вказаної суми боргу юридичним управлінням встановлено, що на той час існувала заборгованість ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" перед ТОВ "ТБ "Комункомплект" у сумі 62795,28 грн. що виникла по договорам №266-01/303 від 25.07.2014 та №266-01/305 від 26.08.2014р.

Таким чином, як у ТОВ "ТБ "Комункомплект", так і у ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" існували грошові зобов'язання один перед одним строк виконання яких настав.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. 601 ЦК України, ч.3 ст.203 ГК України ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" направило на адресу ТОВ "ТБ "Комункомплект" заяву за №248-357 від 13.07.2015 про припинення зобов'язання за договорами №266-01/303 від 25.07.2014 (у сумі 43082,94 грн.) та №266-01/305 від 26.08.2014р. (у сумі 19712,34 грн. ), всього 62 795,28 грн. зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана заява ТОВ "ТБ "Комункомплект" була отримана 17.07.2015р., про що свідчить опис вкладення у цінний лист та фіскального чеку, який міститься у матеріалах справи.

Згідно ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч.З ст. 203 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Як вбачається з постанов Вищого господарського суду України: від 28.04.2014р. по справі №914/3299/13; від 17.12.2014р. у справі №911/3848/13 при перегляді справ про залік однорідних зустрічних вимог, якщо до пред'явлення позову одна із сторін звернулася із заявою про зарахування зустрічних вимог за відсутності заперечень з боку відповідача проти наявності взаємних грошових зобов'язань шляхом оскарження в судовому порядку, вважається, що отримувач заяви погодився на зарахування вимог у вказаній заяві.

Відповідач у даній справі звернувся до позивача із заявою про залік зустрічних однорідних вимог 13.07.2015р., доказів оскарження даної заяви в судовому порядку позивачем не надано, відповідно до цього заборгованість у розмірі 62795,28 грн. була погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отже, судом встановлено наявність всіх необхідних умов для зарахування зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого відбулось погашення суми боргу ще до звернення позивача до суду з даним позовом, а саме 13.07.2015р., провадження у справі.

Відповідно пункту 1.1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості: за договором №266-01/303 від 25.07.2014 р. у розмірі 43082,94 грн.; за договором №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 19712,34 грн., підлягає припиненню згідно п.1.1. ст. 80 ГПК України за відсутності предмету спору у цій частині.

Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь пеню за договорами №266-01/303 від 25.07.2014 р. (згідно розрахунку позивача період нарахування: з 15.12.2014р. по 14.06.2015р.) в розмірі 5086,14 грн., №266-01/305 від 26.08.2014р. (згідно розрахунку позивача період нарахування: з 24.11.2014р. по 23.05.2015р.) у розмірі 2129,46 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.10.4 договору за порушення термінів оплати передбачених договором. Постачальник має право пред'явити Замовнику вимогу про сплату пені у розмірі 0.1.% від суми простроченої оплати за кожен день прострочення , але не більше однієї облікової ставки НБУ.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши нарахування пені, враховуючи, що позивачем нараховано за період, який передує зарахуванню зустрічних однорідних вимог 13.07.2015р., суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 1% річних від простроченої суми за договорами №266-01/303 від 25.07.2014 р. (згідно розрахунку позивача період нарахування: з 15.12.2014р. по 13.11.2015р.) в розмірі 394,24 грн.; №266-01/305 від 26.08.2014р. (згідно розрахунку позивача період нарахування: з 15.12.2014р. по 13.11.2015р.) у розмірі 191,72 грн., інфляційні втрати за договорами: №266-01/303 від 25.07.2014 р. у розмірі 18827,24 грн. (згідно розрахунку позивача період нарахування: з 15.12.2014р. по 13.11.2015р.); №266-01/305 від 26.08.2014р. (згідно розрахунку позивача період нарахування: з 24.11.2014р. по 13.11.2015р.) у розмірі 8614,29 грн.

Ознайомившись і розрахунком позивача, суд приходить до висновку, що розрахунок позивача був зроблений без врахування заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме, що 13.07.2015р. заборгованість відповідачем перед позивачем погашена, а отже й крайній період нарахування повинен закінчуватися 13.07.2015р.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно п. 10.5 договорів поставки продукції, за порушення строку оплати продукції, передбачених цим договором, постачальник має право вимагати оплату 1% річних та індексу інфляційних витрат.

Судом здійснено перерахунок 1% річних та інфляційних втрат, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в частині: 1% річних від простроченої суми за договорами: №266-01/303 від 25.07.2014 р. в розмірі 246,70 грн.; №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 112,87 грн., інфляційні втрати за договорами: №266-01/303 від 25.07.2014 р. у розмірі 16931,67 грн.; №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 8570,60 грн.

В частині стягнення 2165,51 грн. позовні вимоги є безпідставними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості: за договором №266-01/303 від 25.07.2014 р. у розмірі 43082,94 грн.; за договором №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 19712,34 грн. - провадження у справі припинити.

3. Стягнути з Державного підприємства заводу "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, б. 299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Комункомплект" (61115, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 3, ) пеню за договорами: №266-01/303 від 25.07.2014 р. в розмірі 5086,14 грн.; №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 2129,46 грн., 1% річних від простроченої суми за договорами: №266-01/303 від 25.07.2014 р. в розмірі 246,70 грн.; №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 112,87 грн., інфляційні втрати за договорами: №266-01/303 від 25.07.2014 р. у розмірі 16931,67 грн.; №266-01/305 від 26.08.2014р. у розмірі 8570,60 грн. та судовий збір у розмірі 496,16 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині позовних вимог щодо стягнення 2165,51 грн. - у позові відмовити.

Повне рішення складено 28.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_5