номер провадження справи 11/195/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016 Справа № 908/5966/15

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Когорта» (вул. Сокальська, буд. 4, м. Київ, Київська область, 04074, ),

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» (пров. Архангельський, буд. 1, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69013, ),

у присутності представників:

від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 26.11.2015;

від відповідача: не зявився;

про: стягнення 91999,92грн., -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Когорта» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» 91999,92грн., як зазначено у позові, суми здійсненої позивачем передоплати за непоставлений відповідачем товар.

Ухвалою від 07.12.2015 порушено провадження у справі, призначені дата і час судового засідання, сторони зобовязано надати документи та вчинити дії, необхідні для всебічного та обєктивного вирішення спору.

У звязку з неявкою повноважного представника відповідача, а також з метою надання сторонам можливості надати витребувані документи та нормативно обґрунтувати свої доводи і заперечення розгляд справи відкладався.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»).

Згідно до даних, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (minjust.gov.ua) та спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.01.2016, юридичною адресою товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» є провулок Архангельський, буд. 1, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69013.

Ухвали господарського суду направлялись за вказаною адресою.

Позивач наполягає на задоволенні позову, при цьому зазначив, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань в частині своєчасної поставки калію хлористого гранильного (ГОСТ 4568-95), оплачений позивачем платіжними дорученнями №751 від 19.11.2015 та №760 від 19.11.2015 у розмірі 91999,92грн. (з ПДВ) згідно рахунку-фактури №СФ-9294 від 16.11.2015. Письмова вимога про здійснення поставки або повернення суми передплати відповідачем залишена без відповіді та задоволення. Разом зі стягненням 91999,92грн. передплати позивач просить судові витрати, повязанні із розглядом справи віднести на відповідача.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву та витребувані докази не надав, акт звіряння взаємних розрахунків, направлений на його адресу позивачем, не підписав. В судове засідання повноважного представника не направив. Заяв про розгляд справи без повноважного представника відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин, справа розглядається в порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в матеріалах справи документами та за відсутністю повноважного представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, а також ретельно дослідивши додатково надані сторонами докази, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Положеннями ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обовязковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Як зазначено у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

У ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено термін «первинний документ» - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Також, у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

16.11.2015 товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» (Постачальник) складено рахунок-фактуру №СФ-9294 на товар калій хлористий гранульований (ГОСТ 4568-95) у кількості 10 тон на суму 91999,92грн. (з ПДВ). Одержувачем та платником вказано товариство з обмеженою відповідальністю ««Агрофірма «Когорта» (позивач по справі).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

В силу положень ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Платіжними дорученнями №751 від 19.11.2015 на суму 34332,00грн. та №760 від 19.11.2015 на суму 57667,92грн., товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Когорта» здійснило плату за калій хлористий згідно рахунку-фактури №СФ-9294 від 16.11.2015.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 ЦК України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено - якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

24.11.2015 позивачем надіслана на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» вимога вих.№74 від 23.11.2015 про виконання зобовязань, в якій просить відповідача протягом 7 (семи) днів з дня надання вимоги здійснити поставку десяти тон калію хлористого гранульованого ГОСТ 4568-95 на склад товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Когорта». Також, в разі неможливості поставки протягом семи днів позивач вимагає повернути отримані кошти у сумі 91999,62грн. на розрахункові рахунки товариства позивача.

Вказана вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Відповідач взяті на себе зобовязання належним чином (своєчасно та у повному обсязі) не виконав, товар позивачу на поставив.

Крім того, згідно положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Як зазначено у позові, на час звернення з позовною заявою товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Когорта» втратило інтерес до виконання зобовязання товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» внаслідок того, що позивач є сільськогосподарським товариством, яке займається вирощуванням зернових культур і мало намір використати калій хлористий для підживлення ґрунту саме в листопаді 2015 року до випадіння першого снігу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» 91999,92грн. передплати заявлені правомірно та обґрунтовано, підтверджені зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати слід віднести на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» (пров. Архангельський, буд. 1, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69013, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Когорта» (вул. Сокальська, буд. 4, м. Київ, Київська область, 04074, ) 91999 (девяносто одну тисячу девятсот девяносто девять) грн. 92 коп. основного боргу і 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 02.02.2016 оголошені вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 03.02.2016.

Суддя С.А.Гончаренко