ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Справа № 915/1876/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 - дов. №01/53-660 від 28.12.2015,

представника відповідача: ОСОБА_3, дов.№93 від 04.01.2016,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго

(54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська,40),

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаїв

(54056, м.Миколаїв, пр.Миру, 62-А),

про: стягнення 149704,71 грн., з яких: 122710,23 грн. пені, 26468,22 грн. 3% річних, 526,26 грн. збитки від інфляції, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаїв 149704,71 грн., з яких: 122710,23 грн. пені, 26468,22 грн. - 3% річних, 526,26 грн. збитки від інфляції.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору №46/16 від 15.01.2013 відповідач за поставлену активну електроенергію та за надані послуги з перетікань реактивної електроенергії розрахувався, але з порушенням строків (термінів) оплати виставлених рахунків. У звязку з чим відповідачу нарахована пеня, 3% річних та збитки від інфляції.

26.11.2015 за вх.№21912/15 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить застосувати спеціальну позовну давність в 1 рік до вимоги про стягнення пені, а в частині стягнення збитків від інфляції у сумі 526,26 грн. та 3% річних в сумі 26468,22 грн. відмовити, посилаючись на невірно виконані розрахунки.

21.01.2016 за вх.№1447/16 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він просить зменшити розмір неустойки (пені) до 20000,0 грн.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 21.01.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

15.01.2013 між ПАТ Миколаївобленерго та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Миколаїв було укладено договір про постачання електричної енергії №46/16 з додатками (надалі Договір №46/16) (а.с.25-91), у відповідності до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з дозволеною потужністю 16510,9 кВт, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка продажу електричної енергії по кожному обєкту споживача визначається додатком №8 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. Приєднана потужність у точках підключення становить 22269,62 кВт.

Пунктом 2.1 Договору №46/16 визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Строк дії договору сторони визначили до 31.12.2013.

Згідно п.9.4 Договору №46/16 та відповідно до п.3 ст.631 ЦК України сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2013. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Доказів припинення дії Договору №46/16 від 15.01.2013 суду не надано.

За умовами п.п.2.2, 2.2.1, 2.2.2 Договору, позивач зобовязався виконувати умови договору та постачати споживачу електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 Договору (додаток №1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу).

Позивачем умови договору виконувались належним чином, що відповідачем не заперечується.

Так, на виконання умов договору, позивач з січня по жовтень 2013 року поставляв відповідачу активну електроенергію, а також у січні, березні - листопаді 2013 року надавав відповідачу послуги з перетікання реактивної електроенергії, що підтверджується актами споживача про прийняття-передавання продукції та виставленими рахунками (а.с.92-139).

Відповідно до п.п.2.3.2, 2.3.3, 2.3.4 Договору №46/16, споживач зобовязався дотримуватись режиму споживання електричної енергії, згідно з умовами розділу 5 Договору та режиму роботи електроустановки згідно Додатку №2 Перелік обєктів споживача, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №10 Порядок розрахунків та №4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії. Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №5 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Пунктами 1 та 3 Додатку №10 до Договору №46/16 від 15.01.2013 сторони обумовили, що розрахунковим вважається період з 30 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобовязаний надати постачальнику дані про спожиту електричну енергію. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку обєктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються Актом про використану електричну енергію по наведеному у Додатку №4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника.

Рахунок на оплату за фактично спожиту за розрахунковий період електричну енергію та перетікання реактивної електроенергії (за наявності додатку №5) має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня отримання.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного кодексу України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем, рахунки за поставлену активну та реактивну електроенергію були отримані, але оплачені з порушенням встановлених договором строків оплати.

Відповідно до п.4.2.1 Договору №46/16, сторони визначили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком №10 Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми, позивач просить стягнути з відповідача 26468,22 грн. - 3% річних та 526,26 грн. збитків від інфляції, згідно наданих ним розрахунків.

Суд, перевіривши розрахунки 3% річних, наданих позивачем та відповідачем, дійшов наступних висновків.

Відповідно до абз.1 п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Позивачем здійснено нарахування 3% річних без урахування сплачених відповідачем сум безпосередньо у день оплати. Таке врахування відбулося з наступного дня, що суд вважає неправомірним.

Відповідачем навпаки надано суду контррозрахунок 3% річних, в якому враховані приписи п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013.

Заперечення позивача з приводу того, що пунктом 4.2.1 Договору №46/16, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки Національного Банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, судом відхиляються, оскільки зі змісту даного пункту вбачається, що дана умова договору відноситься лише до нарахування пені, а не 3% річних та збитків від інфляції.

Оскільки наданий відповідачем контррозрахунок містить арифметичні та технічні описки у певних періодах, судом уточнено розрахунок 3% по окремих періодах та встановлено наступне:

1) по активній електроенергії:

- за період з 22.03.2013 по 16.05.2013 включно (56 днів прострочення) із суми заборгованості 282556,68 грн., розмір 3 % річних складає 1300,53 грн.;

- за період з 22.10.2013 по 03.11.2013 включно (13 днів прострочення) із суми заборгованості 42432,54 грн., розмір 3% річних складає 45,34 грн.;

- за період з 26.09.2013 по 26.09.2013 включно (1 день прострочення) із суми заборгованості 532375,73 грн., розмір 3% річних складає 43,75 грн.;

- за період з 28.09.2013 по 20.10.2013 включно (23 дні прострочення) із суми заборгованості 553194,08 грн., розмір 3% річних складає 1045,76 грн.;

- за період з 08.11.2013 по 20.11.2013 включно (13 днів прострочення) із суми заборгованості 1735832,64 грн., розмір 3% річних складає 1854,73 грн.

2) по реактивній електроенергії:

- за період з 13.04.2013 по 20.10.2013 включно (191 день прострочення) із суми заборгованості 12576,63 грн., розмір 3 % річних складає 197,44 грн.;

- за період з 11.06.2013 по 12.06.2013 включно (2 дні прострочення) із суми заборгованості 78806,47 грн., розмір 3% річних складає 12,95 грн.

Таким чином, загальна сума 3% річних по активній електроенергії становить 23079,17 грн., а по реактивній електроенергії - 1503,69 грн. Всього за активну та реактивну електроенергію розмір 3% річних, які підлягають стягненню становить 24582,86 грн.

В частині вимог по стягнення 3% річних у сумі 1885,36 грн. слід відмовити.

Перевіривши розрахунок збитків від інфляції, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.4.2.1 Договору №46/16 та п.7 Додатку №10 до Договору, позивачем нараховано за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії відповідачем пеню у розмірі 122710,23 грн., згідно наданого розрахунку (а.с.10-14).

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Під час розгляду справи відповідачем подано до суду клопотання (пояснення вх.№1447/16 від 21.01.2015), в якому він просить зменшити розмір стягуваної пені до 20000,0 грн., посилаючись на відсутність його вини в несвоєчасному виконанні зобовязань перед позивачем та зазначає, що порушення договірних зобовязань сталося внаслідок тяжкого фінансового стану в державі та неповне фінансування бюджетних установ, в тому числі військових формувань.

В свою чергу від позивача надійшли заяви вх.№23681/15 від 22.12.2015, вх.№1443/16 від 21.01.2016, в яких він наполягає на стягненні пені в повному обсязі, посилаючись на срутний фінансовий стан позивача.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

На думку суду, нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції у певній мірі компенсує позивачу негативні наслідки повязані з порушенням відповідачем умов Договору №46/16.

Застосування такого правового наслідку, як нарахування пені, спрямовано на спонукання сторони, винної у порушенні зобовязання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не є засобом збагачення. Стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання, особливо враховуючи те, що він є бюджетною організацією та фінансується з Державного бюджету України.

Однак, з урахуванням кризової ситуації, яка склалася в країні і призводить до фінансових труднощів усіх підприємств, без виключення, суд вважає за необхідне зменшити розмір належної до сплати пені на 30 % до 85897,16 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 821, п.3 ч.1 ст.83, ст.ст.84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаїв, 54056, м.Миколаїв, пр.Миру, 62-А (відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго, 54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40 (відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) 85897,16 грн. пені, 24582,86 грн. - 3% річних, 526,26 грн. збитків від інфляції та 2217,29 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.85 ГПК України

та підписана суддею 26 січня 2016 року.

Суддя М.В.Мавродієва