донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.01.2016 справа №908/464/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання:ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача від відповідача ОСОБА_5 (за довіреністю) ОСОБА_6 (за довіреністю)
розглянувши апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія", м. Красноармійськ Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від07.04.2015 р. (повний текст складено 10.04.2015 р.)
у справі№ 908/464/15-г (суддя Дроздова С.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія», м. Красноармійськ Донецької області
простягнення заборгованості в розмірі 46 284 382,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія», м. Красноармійськ Донецької області заборгованості за кредитним договором у розмірі 46 284 382,88 грн., з яких 29 741 125,21 грн. строкова заборгованість за кредитом, 2 604 859,94 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 5 797 336,72 грн. строкова заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 5 130 441,49 грн. прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 43 670,98 грн. заборгованість за нарахованою комісійною винагородою, 81 528,36 грн. заборгованість за простроченою комісійною винагородою за управління кредитом, 779 890,80 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 1 230 992,03 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 198 422,05 грн. інфляційні втрати за кредитом, 676 115,30 грн. інфляційні втрати за відсотками.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.01.2015 р. позов було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/464/15-г.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.04.2015 р. у справі №908/464/15-г позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ було задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія», м. Красноармійськ Донецької області звернулося з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.05.2015 р. апеляційна скарга була прийнята до провадження, судове засідання призначено на 30.06.2015 р.

25.06.2015 р. через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими і відповідно такими, що не підлягають задоволенню, просив рішення господарського суду Запорізької області у цій справі залишити без змін, скаргу без задоволення.

26.06.2015 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у звязку з неможливістю явки в судове засідання представника з поважних причин.

У судове засідання 30.06.2015 р. зявився представник позивача, який заперечив проти апеляційної скарги. Представник скаржника в судове засідання не зявився.

Ухвалою суду від 30.06.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд апеляційної скарги було відкладено на 04.08.2015 р.

28.07.2015р. до Донецького апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга на рішення господарського суду Запорізької області від 07.04.2015 р. у цій справі від фізичної особи ОСОБА_7.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.07.2015 р. апеляційна скарга була повернута на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

03.08.2015 р. на вказану ухвалу від фізичної особи ОСОБА_7 надійшла касаційна скарга від 03.08.2015 р. б/н.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2015 р. № 04-08/276/15, у звязку із відпусткою судді Гези Т.Д., змінено склад колегії суддів та сформовано її у складі: головуючий суддя Ушенко Л.В., члени колегії: суддя Дучал Н.М. та суддя Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03.08.2015 р. на підставі ст.ст. 79, 109 ГПК України апеляційне провадження у справі № 908/464/15-г зупинено, справу разом з касаційною скаргою направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 16.10.2015 р. на підставі ст. 1113 ГПК України касаційна скарга ОСОБА_7 була повернута без розгляду.

Після надходження справи до Донецького апеляційного господарського суду ухвалою суду від 24.11.2015 р. апеляційне провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 19.01.2016 р.

В судовому засіданні 19.01.2016р. скаржник підтримав апеляційну скаргу, позивач з апеляційною скаргою не згоден, просив рішення залишити без змін.

Від представника апелянта надійшло клопотання про продовження терміну розгляду справи на п'ятнадцять днів, судом клопотання задоволене, розгляд скарги відкладено на 26.01.2016р. в звязку з необхідністю надання та звіряння розрахунку пені за несвоєчасну сплату кредиту та інфляційних на заборгованість по кредиту.

З метою здійснення та звірення сторонами розрахунків щодо пені та інфляційних втрат, надання сторонами додаткових письмових пояснень щодо розрахунків, в судовому засіданні 26.01.2016р. було оголошено перерву на 28.01.2016р. на 11год.00хвил.

В судове засідання 28.01.2016р. прибули представники сторін, надали пояснення щодо розрахунків.

Представник відповідача (скаржника) наполягає на тому, що місцевий господарський суд, приймаючи рішення у даній справі в частині задоволення вимог щодо стягнення пені за неналежне виконання зобовязань по сплаті кредиту та процентів не врахував положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, а відповідач був позбавлений можливості здійснити належний правовий захист своїх прав в суді першої інстанції та заявити про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені. Крім того зазначив, що звірити розрахунки підприємство не має можливості з обєктивних причин.

Позивач заперечив проти доводів скаржника, вважає свої розрахунки вірними і просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

27.04.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», (позивач, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» (позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 15-93/19-37/11 (кредитний договір), до якого в подальшому були внесені зміни шляхом укладення договорів про внесення змін № 15-93/19-37/11/1 від 30.11.2012 р., № 15-93/19-37/11/2 від 08.02.2013 р., № 15-93/19-37/11/3 від 20.03.2013 р. та № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013 р.

Відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору банк зобовязався, за наявності власних кредитних ресурсів, надати позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії в сумі 35 281 215,22 грн. (в редакції договору про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013 р.), а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Повернення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами відповідно до графіку, встановленого в п.2.1 кредитного договору.

Згідно з п. 2.2 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 15-93/19-37/11/3 від 20.03.2013 р.) кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 26.04.2016 р. або протягом 10 днів з моменту отримання відповідачем письмової вимоги банку згідно з п. 4.3.4 кредитного договору.

Відповідно до п. 2.3 договору цільовим призначенням кредиту є поповнення обігових коштів (в редакції договору про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013 р.).

Пунктом 2.4 кредитного договору встановлено, що загальна заборгованість за кредитом, акредитивами та гарантіями позичальника, спільних позичальників не повинна перевищувати ліміт кредитної лінії, передбачений п. 2.1 договору.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору проценти за користуванням кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі: 20% річних в національній валюті.

Договором про внесення змін №15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013р. змінено розмір процентів:

- з 01.09.2013 р. по 30.09.2015 р. - 13,25 % процентів річних;

- з 01.10.2015 р. по 26.04.2016 р.-20 % процентів річних

починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.

Проценти, нараховані станом на 01.09.2013 р., в загальній сумі, яка становить 5 946 074,66 грн., сплачуються позичальником не пізніше ніж в останній робочий день місяця за наступним графіком:

- з вересня 2013 року по вересень 2015 року по 20 000,00 грн.;

- з жовтня 2015 року по березень 2016 року по 778 010,67 грн.;

- 26 квітня 2016 року 778 010,64 грн.

Згідно з п. 3.3 кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за управління кредитом у формі кредитної лінії у розмірі 0,25 % річних від фактичного залишку кредитної заборгованості, без ПДВ.

Комісія за управління кредитом нараховується банком в національній валюті, розрахунок здійснюється щоденно, виходячи із розміру фактичного залишку кредитної заборгованості за кредитом, за період з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по останній календарний день місяця та в подальшому за повний календарний місяць, а при остаточному поверненні кредиту по дату фактичного повернення, із розрахунку фактичної кількості днів у місяці і в році за методом «факт/факт» (в редакції договору про внесення змін № 15-93/19-37/11/3 від 20.03.2013 р.).

Всі нараховані Банком і не сплачені Позичальником комісійні винагороди, передбачені цим договором, незалежно від настання строку їх уплати, сплачуються в день остаточного повернення кредиту, в тому числі і щомісячна комісійна винагорода за управління фінансовим кредитом, яка нараховується Банком в повній сумі в день остаточного повернення кредиту.

При цьому, під остаточним погашенням кредиту розуміється тільки таке повне погашення кредиту, після якого право Позичальника на подальше кредитування припиняється та не відновлюється.

Комісійна винагорода за управління кредитною лінією, нарахована в день остаточного повернення кредиту, сплачуються в день нарахування.

Комісійна винагорода за управління кредитною лінією нарахована до 01.09.2013 р. в сумі 39 016,84 грн. визнається строковою та сплачується позичальником не пізніше 26.04.2016р. (договір про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013р.).

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013 р.) у випадку порушення позичальником графіку повернення кредиту відповідно до п. 2.1 кредитного договору та/або порушення кінцевого строку повернення одержаного кредиту, встановленого п. 2.2 цього договору, позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка визначена у договорі, як дата виконання зобов'язання, до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі:

- з 01.09.2013р. по 30.09.2015р. 20 % процентів річних;

- з 01.10.2015р. по 26.04.2016р. 23 % процентів річних.

Позичальник у випадку прострочення ним виконання зобовязання по поверненню банку сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом зобовязаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу (п. 5.2 кредитного договору).

Підпунктом 4.2.2 договору позичальник зобовязався своєчасно сплачувати плату за кредит та проценти за неправомірне користування кредитом на умовах та в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки (в редакції договору про внесення змін № 15-93/19-37/11/3 від 20.03.2013 р.).

Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій позичальнику було надано кредит, щомісячно 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої Позичальник має право користуватись Кредитом.

Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевого терміну повернення кредиту, що вказаний в п 2.2.. сплачуються Позичальником щоденно.

При цьому сторони встановлюють, що зобов'язання Позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5 (П'ятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). Проценти, що нараховані за останній календарний місяць терміну дії Кредиту, не вважаються простроченими протягом наступних 5 календарних днів після закінчення цього терміну.

У випадку, якщо кінцева дата сплати процентів припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, позичальник зобов'язаний здійснити сплату процентів в останній робочий день напередодні.

Згідно з пп. 4.2.6 кредитного договору позичальник зобовязаний незалежно від настання кінцевого строку повернення кредиту сплатити заборгованість за кредитом, нараховану плату за кредит та неустойку за умови настання обставин, указаних в пп. 4.3.4 цього договору.

Підпунктом 4.3.4 кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або суму неустойки, передбачених цим договором, у випадках, зокрема, невиконання позичальником у строк своїх обовязків з повернення кредиту та/або сплати коштів за надання кредиту, та/або сплати плати за кредит, та/або інших обовязків по сплаті грошових коштів, передбачених цим договором; порушення позичальником графіку погашення кредиту, вказаного в п. 2.1 цього договору.

Про необхідність дострокової сплати кредиту, плати за кредит з указаних вище підстав, банк зобовязаний письмово попередити позичальника не менше ніж за 10 календарних днів до вчинення необхідних дій по стягненню заборгованості та/або зверненню стягнення на заставлене майно.

Згідно з п. 5.3 кредитного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється щоденно за методом «факт/факт» від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. За несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, що нараховані після настання кінцевої дати повернення кредиту, що вказана у п. 2.2 цього договору, пеня не нараховується (в редакції договору про внесення змін № 15-93/19-37/11/3 від 20.03.2013 р.).

За приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ст. 1049 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується апеляційна інстанція, на виконання умов кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 15-93/19-37/11 від 27.04.2011 р. позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 38 043 000,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи банківська виписка по рахункам та меморіальний ордер № 6 від 29.04.2011 р.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, зокрема передбачених п.п. 2.1, 2.2, 3.2 та 4.2.2, позивачем відповідно до п. 4.3.4 кредитного договору на адресу відповідача 17.11.2014 р. за вих. № 898-08-01-1/39 було направлено вимогу про повернення кредиту та сплату процентів, протягом 10 календарних днів з моменту одержання цієї вимоги у загальній сумі 44 814 140,93 грн. Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідачем не спростовано та не надано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості. При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач заявляв клопотання про призначення судової економічної експертизи з метою документального підтвердження наявності заборгованості та встановлення її фактичного розміру. Місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні такого клопотання.

Апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи, зокрема виписками банку по рахункам відповідача та платіжними дорученнями підтверджується факт наявності заборгованості, що обліковується за Товариством з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія», м. Красноармійськ Донецької області перед Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний», м. Київ у сумі 29 741 125,21 грн. строкової заборгованості за кредитом, 2 604 859,94 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 5 797 336,72 грн. строкової заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 5 130 441,49 грн. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 43 670,98 грн. заборгованості за нарахованою комісійною винагородою, 81 528,36 заборгованості за простроченою комісійною винагородою за управління кредитом.

Згідно з умовами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Позивачем до стягнення заявлено інфляційні втрати за простроченими процентами у сумі 676 115,30 грн. Місцевий господарський суд задовольнив зазначені вимоги.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що інфляційні нарахування обчислені позивачем невірно, а місцевий суд надані до позовної заяви розрахунки не проаналізував і помилково стягнув заявлені суми в повному обсязі. Апеляційною інстанцією перевірено розрахунок заявлених до стягнення втрат за прострочені проценти.

За розрахунком суду апеляційної інстанції інфляційні втрати обчислені невірно, однак становлять суму більшу, ніж заявлено в позові, оскільки їх нарахування позивачем проводилося з порушенням алгоритму розрахунку. Однак, оскільки суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому апеляційна інстанція дійшла висновку, що інфляційні втрати за простроченими процентами підлягають стягненню в межах заявлених вимог у сумі 676115,30 грн., які фактично задоволені місцевим господарським судом.

Щодо вимог про стягнення інфляційних нарахувань на суму заборгованості по простроченому кредиту у сумі 198422,05 грн., то судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість і правильність їх нарахування та задоволення вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 610, 611 цього ж Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Статтею 216 цього ж Кодексу передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У звязку з невиконанням відповідачем у встановлений строк зобовязань з повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитом, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 779 890,80 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 1 230 992,03 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області у даній справі зазначені вимоги задоволені в повному обсязі.

До позовної заяви позивачем не було надано розрахунку пені, нараховану за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 779890,80грн. та не зазначено період її нарахування.

На виконання ухвали апеляційного суду від 19.01.2016р. позивачем надано розгорнутий розрахунок пені та інфляційних, нарахованих на заборгованість по сплаті тіла кредиту.

За розрахунком позивача, пеня у сумі 779890,80грн., нарахована за період з 01.11.2011р. по 13.04.14р. Пеня у сумі 1230992,03грн. за несвоєчасне погашення процентів нарахована за період з 01.08.2011р. по 14.01.2015р..

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором , припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 кредитного договору встановлено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється щоденно за методом факт/факт від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення.

Таким чином, кредитним договором визначено порядок нарахування пені, її розмір, але не передбачено нарахування пені за більш тривалий термін, ніж визначено ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена скорочена позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності за зобовязаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання (ч.2 п.5 ст.261 Цивільного кодексу України).

Кредитним договором передбачений графік та порядок погашення кредиту, який відповідачем порушувався.

Оскільки заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності і заява відповідача про застосування позовної давності до суду першої інстанції не надходила, тому судова колегія вважає правомірним стягнення пені за прострочення зобовязання по сплаті кредиту у сумі 143263,97грн. та пені за прострочення сплати процентів у сумі 42917,25грн. відповідно до положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. В частині вимог про стягнення пені, нарахованої за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 636626,83грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1188074,78грн. слід відмовити.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення про задоволення вимог в повному обсязі в частині стягнення пені не врахував всі зазначені обставини, в звязку з чим дійшов невірного висновку в цій частині позову, тому рішення господарського суду Запорізької області підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

При цьому судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що відповідач знаходиться і здійснював свою діяльність в зоні проведення антитерористичної операції (м.Макіївка, Донецьк, Красноармійськ) в період з 14.04.2014р. і на нього поширюється положення .

Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідно до якої з 14.04.2014р. введено мораторій на нарахування пені (штрафів) на основну заборгованість із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики юридичним особам, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Щодо доводів скаржника в апеляційній скарзі щодо порушення його права на захист своїх прав в суді першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку щодо їх безпідставності з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2015 р. господарським судом Запорізької області порушено провадження у справі № 908/464/15-г. Судове засідання було призначене на 25.02.2015 р. Суд зобовязав сторони надати додаткові документи та пояснення. Явка представників сторін в судове засідання була визнана обовязковою.

Згідно з даними, зазначеними у позовній заяві, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» на момент подання позовної заяви є м. Донецьк, вул. Мала Будівельна, буд. 5-А, адреса для листування: Донецька область, м. Макіївка, вул. Транспортна, буд. 1-Б. Також в позовній заяві зазначено телефони та електронну пошту відповідача.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.01.2015 р. у справі №908/464/15-г було направлено сторонам поштою за адресами, зазначеними у позовній заяві, про свідчить штамп на зворотній стороні ухвали.

25.02.2015р. представник відповідача в судове засідання не зявився.

За клопотанням представника позивача до матеріалів справи долучено електронний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого станом на 24.02.2015 р. відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, офіс 1, про що зазначено в ухвалі суду від 25.02.2015 р., якою відкладено розгляд справи на 18.03.2015р.

Вказану ухвалу 26.02.2015 р. було направлено на три адреси сторін, про свідчить штамп канцелярії на зворотній стороні ухвали.

В матеріалах справи (том 2, а.с. 154) міститься акт від 25.02.2015 р., підписаний суддею Дроздовою С.С., провідним спеціалістом ОСОБА_8 та старшим інспектором Гордієнко С.В., про те, що поштове відправлення ухвали № 908/464/15-г від 25.02.2015р . не прийняте до пересилання УДППЗ «Укрпошта» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» у м. Макіївка, вул. Транспортна, буд. 1-Б.

Також ухвала суду від 25.02.2015 р. розміщувалася на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-портала «Судова влада України», відповідний витяг з якого міститься у матеріалах справи (том 2, а.с157).

Крім того, в матеріалах справи (т.2, а.с.110, 198-199) наявне клопотання відповідача надане 18.03.2015р. про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи і продовження процесуального строку розгляду справи на 15 днів, а також клопотання про направлення поштової кореспонденції на поштову адресу: м.Дніпропетровськ, пр.К.Маркса,5.

Своїм правом на участь в судовому засіданні 18.03.2015р. представник відповідача не скористався.

Ухвалою суду від 18.03.2015р. розгляд справи було відкладено на 07.04.2015., процесуальний строк розгляду за клопотанням відповідача продовжено на п'ятнадцять днів до 09.04.2015р.

Ухвала суду від 18.03.2015 р. також надсилалася на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, про що свідчить штамп канцелярії на зворотній стороні ухвали. Лист було повернено, про що складений відповідний акт.

06.04.2015р. до господарського суду Запорізької області від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової експертизи (т.2,а.с.169) та про долучення до матеріалів справи документів (т.2, а.с.171), однак 07.04.2015р. в судове засідання представник відповідача не зявився. (т.2, а.с.176), пояснень суду щодо клопотання про призначення експертизи не надав.

В даному судовому засіданні було розглянуто клопотання відповідача про призначення експертизи, в задоволенні якого судом відмовлено та прийняте рішення по справі.

Рішення було направлене на адреси сторін та розміщене на сторінці господарського суду Запорізької області на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет, відповідний витяг з якого міститься у матеріалах справи (том 2, а.с 187).

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору учасники процесу повинні бути проінформовані належним чином про час і місце проведення судового засідання і це є гарантією права особи на судовий захист.

Відповідач на момент звернення до суду відповідно до позовної заяви та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців знаходився на території проведення антитерористичної операції у м.Донецьку, а станом на 24.02.2015р. відповідач був зареєстрований як юридична особа за адресою: Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Леніна, б.111, офіс 1. Ухвали суду на дану адресу не направлялись, однак повідомлення про час і місце розгляду справи розміщувалися на офіційній сторінці місцевого суду в мережі інтернет.

Вищий господарський суд України в своєму Інформаційному листі від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», з урахуванням змін і доповнень в п.п. 3, 4 п. 6 зазначив, що учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов: Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості або відомості з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в мережі Інтернет про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК.

Колегія суддів, з урахуванням зазначених обставин, вважає, що про порушення провадження у справі та про день, час і місце проведеного судового засідання відповідач був обізнаний, про що свідчать надання ним відповідних клопотань в день судового засідання та напередодні судового засідання 06.04.2015р., однак від явки в судове засідання представник відповідача ухилився.

Разом з тим, всі ухвали суду були розміщені на офіційному сайті суду, в мережі Інтернет, що дає підстави для висновку, що судом були прийняті заходи щодо повідомлення сторін про день, час і місце розгляду справи, однак відповідач не скористувався своїм процесуальним правом на участь у справі.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами виявляти взаємну повагу до прав та охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Інші доводи скаржника колегією суддів також не приймаються як безпідставні.

Судові витрати за апеляційне оскарження, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони з урахуванням результатів апеляційного перегляду. Судові витрати, повязані з розглядом спору в місцевому господарському суді, підлягають перерозподілу.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія», м. Красноармійськ Донецької області на рішення господарського суду Запорізької області від 07.04.2015 р. у справі № 908/464/15-г задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 07.04.2015 р. у справі №908/464/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія», м. Красноармійськ Донецької задовольнити частково.

Викласти пункт другий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» (поштова адреса: 86106 Донецька область, м. Макіївка, вул. Транспортна, буд. 1-б, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001 м. Київ, провулок Шевченка, 12, ) 29 741 125,21 грн. строкової заборгованості за кредитом, 2 604 859,94 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 5 797 336,72грн. строкових відсотків за користування кредитними коштами, 5 130 441,49грн. прострочених відсотків за користування кредитними коштами, 43 670,98грн. комісійної винагороди, 81 528,36грн. простроченої комісійної винагороди за управління кредитом, 143263,97грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 42 917,25 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 198 422,05грн. інфляційних втрат за кредитом у розмірі, 676 115,30 грн. інфляційних втрат за відсотками, 70 200,96 грн. судового збору за розгляд позовної заяви в суді першої інстанції.

В іншій частині позову в задоволенні відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001 м. Київ, провулок Шевченка, 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» (поштова адреса: 86106 Донецька область, м. Макіївка, вул. Транспортна, буд. 1-б, ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1439,68 грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати накази у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий Л.В. Ушенко

Судді Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1.позивачу

1.відповідачу

1.ГСЗО

1.у справу

1.ДАГС.