донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.01.2016 справа №905/2307/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі: Халявіній Ю.В.
від позивача:не зявились
від відповідача:не зявились
Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта», м. Краматорськ, Донецька область

на рішення господарського суду Донецької області
від11.11.2015 р.
у справі№905/2307/15 (суддя Філімонова О.Ю.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м. Краматорськ, Донецька область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта», м. Краматорськ, Донецька область
про стягнення суми основного боргу у розмірі 27783,44 грн., пені у розмірі 2754,15 грн., інфляційних витрат у розмірі 8321,94 грн., 3% річних у розмірі 580,12 грн.
ВСТАНОВИВ:

17.09.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м. Краматорськ, Донецька область звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта» про стягнення суми основного боргу у розмірі 27783,44 грн., пені у розмірі 2754,15 грн., інфляційних витрат у розмірі 8321,94 грн., 3% річних у розмірі 580,12 грн. (а.с.3-7).

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.11.2015р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м. Краматорськ, Донецька область задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Дельта (84323, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова б.50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго (84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5, ) суму основного боргу у розмірі 27783 (двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 44 коп., пеню у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот пятдесят чотири) грн. 15коп., інфляційні витрати у розмірі 8321 (вісім тисяч триста двадцять одна) грн. 94 коп.,3% річних у розмірі 580 (пятсот вісімдесят) грн. 12 коп., судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять)грн.00коп. (а.с.44-46).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем доказів погашення заборгованості у розмірі 53931,84 грн., тому вважає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

11.11.2015 через канцелярію господарського суду Донецької області надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта», м. Краматорськ, Донецька область, в якому останній просить у звязку з перебуванням на слідчих діях (допиті свідка) в прокуратурі та керуючись положеннями ст.22 Господарського процесуального кодексу України відкласти розгляд справи на будь-яку іншу дату (а.с.40).

У судовому засіданні 11.11.15 суд відмовив у задоволенні наданого відповідачем клопотання, в звязку з необґрунтованістю та відсутністю доказів, викладених в клопотанні обставин (а.с.42).

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмови у задоволенні клопотання про відкладання розгляду справи, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки питання про відкладення розгляду справи господарський суд вирішує з урахуванням обставин справи у випадках, передбачених ст.77 ГПК України.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта», м. Краматорськ, Донецька область звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати повністю рішення господарського суду Донецької області у справі №905/2307/15 (а.с. 55-57).

Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення господарського суду Донецької області від 11.11.2015р. у справі №905/2307/15 є незаконним та необґрунтованим, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на підставі висновків суду, які не відповідають фактичним обставинам справи, неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі скаржник також посилається на те, що судове рішення по даній справі було постановлено без участі сторін, як апелянта так і позивача. Крім того представником апелянта надавалось клопотання про відкладення судового засідання у звязку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні, такою дією на його думку суд позбавив права апелянта, як учасника судового процесу скористатися своїм правом згідно ст. 22 Господарського кодексу України.

Крім того, апелянт зауважив, що судом першої інстанції не враховано факт того, що позивачем не було доведено заборгованість апелянта, так як не було додано до матеріалів справи будь-яких первинних бухгалтерських документів, які складаються при постачанні теплової енергії. А в якості доказів надав акти-рахунки, тому посилання позивача на наявність заборгованості у апелянта за розірваним (припиненим) договором жодним чином не підтвердженні, оскільки відсутні належні та допустимі докази.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Чернота Л.Ф., Бойченко К.І., Стойка О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2015р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 25.01.2016. о 12.15. год.

У судовому засіданні було складено протокол відповідно ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що явка сторін не була визнана обовязковою відповідно до ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2015 р. про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В даному випадку у відповідності до постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 року №6 рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. Приписами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго (теплопостачальна організація), в особі генерального директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту і Протокола №1 засідання дирекції від 11.Х.2006 р., з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю Дельта (споживач), в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту з другої сторони укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №404.

За цим договором теплопостачальна організація зобовязується продати вчасно та відповідної якості теплову енергію в гарячій воді, а споживач зобовязується приймати та своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором, згідно п.1.1.(арк.с.12).

Згідно з п. 2.1. договору, теплова енергія передається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення в період опалювального сезону; вентиляцію в період опалювального сезону; підігрівання холодної води протягом року (арк.с.12).

Розділом 3.2 договору передбачені зобовязання споживача теплової енергії.

Умовами п.3.2.1. договору передбачено, що споживач зобовязується виконувати умови належного оформлення актів-рахунків та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (арк.с.12).

Пунктом 4.1.1. договору передбачено, що нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за отриману теплову енергію пеню у розмірі, встановленому законом та умовами цього договору.

Відповідно до п.6.1. договору, розрахунки за теплову енергію та мережну воду, що споживається, проводиться виключно в грошовій формі відповідно до встановленого тарифу:

-209-45 грн. за 1(одну) Гкал (включаючи ПДВ в розмірі 20 %);

-7-00 грн. за 1(одну) тону мережної води (включаючи ПДВ в розмірі 20 %).

Негрошова форма розрахунків потребує додаткового письмового узгодження.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.01.2008 року. (п.10.1. договору).

Відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення №_20/9/1 від 20.09.2013р., в якому керуючись п 1.1 додатку №3 до діючого договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №404 від 01.01.2007 р. ТОВ «Дельта» письмово звертається до ТОВ «Краматорськтеплоенерго» про припинення теплопостачання з 01.10.2013 на обєкті пекарні, розташованому за адресою: м. Краматроськ, вул. Паркова, 50(а.с.60).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на адресу позивача (84320, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе,5) направив лист №22/11/1 від 22.11.2013 р., в якому керуючись п.п. 11.1 та 11.4 договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №404 від 01.01.2007 р. заявляє про припинення вищенаведеного договору з 01.01.2014 року (а.с.59).

Згідно ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Позивач по справі заперечує і стверджує, що не давав згоди на припинення умов договору.

За умовами договору пунктом 11.4 передбачено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний період, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення або зміну не буде письмово заявлено однією із сторін. У даному випадку відповідач скористався своїм правом у відповідності до умов договору та направив листа про його припинення, який отримано позивачем 27.11.2013 р. (а.с.68.)

Одностороння відмова від господарського зобовязання (договору) та одностороння зміна його умов це односторонній правочин, унаслідок якого зобовязання (договір) змінюється або припиняється. Залежно від підстав виникнення цей правочин є наслідком порушення, допущеного іншою стороною або не повязані з порушенням з боку іншої сторони і можливе лише у випадках, передбачених законом або договором. Він реалізується управленою стороною в поза судовому порядку шляхом направлення письмового повідомлення про відмову від зобовязання або його зміну. З моменту одержання такого повідомлення зобовязання (договір) є відповідно зміненим або припиненим.

Тому, колегія суддів вважає, що спірний договір припинив свою дію від 01.01.2014 р.

Але, послуги відповідачу надавалися за весь спірний час. Дійсно за матеріалами справи відсутні докази у відповідності вимог ст.ст.33,36 Господарського процесуального кодексу про неотримання теплової енергії в гарячій воді, або відключення від теплової магістралі. Згідно довідки про включення системи центрального опалення у житлових будинках за адресою: м. Краматорськ, вул. Паркова, 50 було здійснено запуск мережі 05.10.2013 р. (а.с 82).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач отримував послуги щодо постачання теплової енергії в гарячій воді у 2013 році. У звязку із чим, позивачем було направлено на адресу відповідача акти-рахунки відповідно до листа №А-07/395 від 18.05.2015р., а саме: актрахунок №404/10 від 31.10.2013р., акт-рахунок №404/11 від 30.11.2013р., акт рахунок №404/12 від 31.12.2013 р. на загальну суму 6222,64 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт подачі теплової енергії позивач підтверджує тільки одним актом від 20.10.2013 про включення теплоустановок у жовтні 2013 р., що відображено у актах-рахунках. У подальшому позивачем по справі не надано доказів у розумінні ст.ст.33,36 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували подачу теплової енергії у 2014 та 2015 роках саме відповідачу.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, згідно ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті ч.ч. 5, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплову енергію у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, припинення договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості за фактичну спожиту теплову енергію.

Згідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до правил №630, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України Про теплопостачання , Правилами користування тепловою енергією , Законом України Про житлово-комунальні послуги .

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є зокрема договори та інші правочини.

У даному випадку, позивачем надавалися послуги, а відповідач їх отримував, а тому є обовязок їх оплати. Підтвердження сплати коштів за отриману теплову енергію відповідач до суду не надав.

За матеріалами справи підтверджено отримання акту-рахунку №404-10 від 31.10.2013р. за жовтень 2013р. є підпис ОСОБА_6 від 08.11.2013 р. з відміткою «продавець», за листопад 2013 р. акт-рахунок №404-11 від 30.11.2013 р. отримав ОСОБА_7 від 04.12.2013 р. з відміткою «продавець». За грудень 2013 р. акт-рахунок №404-12 від 31.12.2013 р. було направлено відповідно до листа від 18.05.2015 р. за вх. №А-07/395. Суд не має права самостійно змінювати предмет або підставу позову, тому позовні вимоги розглядаються саме за вищевказаний період.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані частково за період жовтень, листопад, грудень 2013 та підлягають задоволенню в сумі 6222,64 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за відсутністю доказів щодо надання послуг (акти включення та відключення опалення у будівлі: м. Краматорськ, вул. Паркова, 50) відповідачу.

Наявність тільки факту актів-рахунків не є безумовною підставою надання послуг.

Позовні вимоги стосовно пені є похідними від основних вимог. У звязку з тим, що у даному випадку договір припинив свою дію з 01.01.2014 р., позивач обґрунтовано посилається на пункт 7.2.4 Додаткової угоди №2 від 01.07.2010 р. до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2007 р. за період жовтень, листопад, грудень 2013 р. Отже, в цій частині позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення. В інший частині позовних вимог суд першої інстанції не правомірно дійшов висновку про стягнення.

Відповідно до п. 3.2.18 Додаткової угоди передбачено, що протягом трьох робочих днів з моменту закінчення розрахункового періоду отримувати в теплопостачальній організації акти-розрахунки та податкові накладні. У разі неотримання уповноваженим представником споживача акту-розрахунку теплопостачальна організація надсилає акт-розрахунок поштою. В такому разі акт-розрахунок вважається отриманим і узгодженим споживачем на третю добу з моменту його надсилання (а.с.17).

За актами-рахунками за жовтень 2013 р. оплата за послуги настала 12 листопада 2013р., відповідно за листопад 2013 р. оплата 9 грудня 2013 р. Тому на момент звернення до суду у позивача сплинув строк позовної давності щодо нарахування розміру пені у відповідності до вимог ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Щодо нарахування пені за грудень 2013 року, то акт-рахунок був надісланий відповідачу 19 травня 2015 р. (а.с.18)., то у даному випадку оплата повинна була бути здійснена 23 травня 2015 р. Тому, стягненню підлягає розмір пені у сумі 241,07 грн. за період з 26.05.2015 р. по 31.08.2015 р. відповідно до розрахунку позивача.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною1,2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 50,13 грн. за період жовтень, листопад, грудень 2013р.

Щодо інфляційних витрат то позивачем не заявлялися позовні вимоги щодо нарахування за період жовтень, листопад, грудень 2013 року. В інший частині нарахування необґрунтовані.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 11.11.2015р. у справі №905/2307/15 прийнято при недоведеності обставин, що мають значення для справи, що є підставою для його часткового скасування з прийняттям нового рішення про часткову відмову у задоволенні позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги розподіляються відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта», м. Краматорськ, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 11.11.2015 р. у справі №905/2307/15 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.11.2015 р. у справі №905/2307/15 в частині стягнення основного боргу у сумі 27783,44 грн., пені у сумі 2754,15 грн. та 3% річних у сумі 580,12 грн. скасувати частково.

В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (, 84305, м. Краматорськ, Донецька область, вул. Орджонікідзе, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта» (, 84323, м. Краматорськ, Донецька область, вул. Паркова, 50) основний борг у розмірі 6222,64 грн., 3% річних у розмірі 50,13 грн., пеню у сумі 241,07 грн., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 201,16 грн.

В решті вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 21560,80 грн., пені у розмірі 2513,08 грн., інфляційних у розмірі 8321,94 грн., 3% річних у розмірі 529,99 грн. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (, 84305, м. Краматорськ, Донецька область, вул. Орджонікідзе, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта» (, 84323, м. Краматорськ, Донецька область, вул. Паркова, 50) за подання апеляційної скарги у розмірі 1118,52 грн.

Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді К.І.Бойченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 -у справу; 1-позивачу;1 -відповідачу;1 -ДАГС;1-ГСДО