РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016Справа №910/28478/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 3 361,33 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 3 361,33 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2015 було порушено провадження у справі № 910/28478/15 та призначено розгляд справи на 02.12.2015.

19.11.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

02.12.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 02.12.2015 представники сторін не з'явились. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 09.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28478/15 сторони виконали.

Враховуючи те, що представники сторін у судове засідання не з'явились, а також у зв'язку із необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 20.01.2016.

У судове засідання 20.01.2016 представники сторін не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2012 між ОСОБА_2 (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" (далі - позивач) було укладено Договір добровільного комплексного автострахування № 06/0606759/0802/12 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_1.

08.11.2012 в 15 год. 30 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_7, рухаючись по пр. Моторобудівельників напроти будинку № 64 в м. Запоріжі, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпеці руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2012 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ««Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1, визначена за допомогою розрахунку електронної системи «Аудатекс» та складає 3 361,33 грн.

Відповідно до п. 8.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика), для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Згідно з п. 8.5 Методики калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

Електронний розрахунок вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, складений за системою «Аудатекс», рекомендований переліком рекомендованих нормативних актів, методичної, довідкової літератури та комп'ютерних баз даних з програмним забезпеченням, який прописаний у Методиці.

З огляду на вищенаведене, судом приймається зазначений електронний розрахунок, складений за системою «Аудатекс», в якості належного доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1.

Позивачем був складений та підписаний страховий акт № 0801/06/2452 від 03.12.2012, згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок вищезазначеного ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 769,33 грн.

На підставі сформованого страхового акту № 0801/06/2452 від 03.12.2012 від 10.12.2012 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 769,33 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 061028 від 10.12.2012 та Відомістю № ВПТ-005428 від 03.12.2012 р. для виплати коштів страхових відшкодувань отримувачам за період: 03.12.12 - 03.12.12.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_7, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1866577.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АВ/1866577 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_7.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_7, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується Полісом № АВ/1866577, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у своєму відзиві, зазначає, що позивач звернувся до нього з претензією про сплату коштів в розмірі 769,33 грн у листопаді 2013, яку відповідач сплатив.

В зв'язку з чим, як зазначає відповідач у своєму відзиві, відповідачем сплачені позивачу повністю фактичні затрати, понесені останнім при виплаті страхового відшкодування за Договором, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачем було направлено відповідачу Претензію про добровільне відшкодування завданого збитку по страховій справі № 0801/06/2452 № 04-09/18509 від 22.11.2012

У вказаній Претензії позивач просив відповідача сплатити позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 769,33 грн по вищезазначеному страховому випадку.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем було складено та підписано страховий акт № 132749128 від 24.06.2014, відповідно до якого відповідачем прийнято рішення задовольнити вимогу позивача та здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 769,33 грн.

Сплата 769,33 грн страхового відшкодування відповідачем на користь позивача підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 3Р032850 від 02.07.2014 на суму 769,33 грн.

З огляду на вищевикладене, позивач безпідставно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 769,33 грн.

Щодо іншої частини заявленої до стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 2 592,00 грн, то зазначену суму позивач обґрунтовує зарахуванням в рахунок погашення боргу страхувальника (потерпілого) перед страховиком по сплаті страхової премії за Договором в розмірі 2 592,00 грн.

Однак, позивач на підтвердження фактичних витрат по сплаті страхового відшкодування у вищевказаному розмірі надає бухгалтерську довідку, яка не може бути належним доказом понесених фактичних витрат позивачем по страховому випадку, оскільки головний бухгалтер позивача не є уповноваженою особою (уповноваженим органом) позивача на прийняття рішень про виплату страхового відшкодування та, відповідно, визначення сум страхового відшкодування, зворотного позивачем суду не доведено. Відтак, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 2 592,00 грн також не підлягає задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 3 361,33 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 25.01.2016.

Суддя О.В. Нечай