ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

20 січня 2016 р. Справа № 902/1626/15

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, директор згідно рішення;

ОСОБА_2 представник за довіреністю;

відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Приватного підприємства "АДІС" (вул. Чехова, 29, кім. 308, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 21034)

до:Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" (вул. Київська, 1, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23211)

про стягнення заборгованості 1 319 816,33 грн.

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області звернулось Приватне підприємство "АДІС" (далі-позивач) до Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" (далі відповідач) про стягнення 1 319 816,33 грн заборгованості з яких: 1 109 421,41 грн. - основного боргу; 199 087,94 грн. - пені та 11 306,98 грн. 3% річних.

Позовна вимога мотивована тим, що на виконання Договору купівлі-продажу № 7, укладеного сторонами, позивач поставив а відповідач отримав товар (нафтопродукти) на загальну суму 4 510 757,64 грн., а відповідач сплатив частково за поставлений товар в сумі 3 401 336,23 грн., чим порушив п. 5.1. Договору, ст. 692 ЦК України та ст. 193 ГК України, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 18.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 20.01.2016 р.

В судове засідання 20.01.2016 р. зявились представники позивача.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов та витребуваних документів не надав, хоча про час та розгляд справи повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 05.01.2016 року про вручення поштової кореспонденції відповідачу 29.12.2015 р.

Крім того, 19 січня 2016 року на адресу суду, від відповідача, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з хворобою юрисконсульта.

В судовому засіданні представники позивача зазначили, що відповідач не обмежений колом осіб для представництва інтересів останнього та вбачає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений належним чином та завчасно про час та місце розгляду справи.

Дослідивши клопотання відповідача, суд прийшов до переконання, що вказана у ньому підстава для відкладення не є обґрунтованою, оскільки відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, у звязку з цим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Представники позивача заявлений позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Заслухавши пояснення представників позивача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд встановив наступне.

03.01.2013 року між Приватним підприємством "АДІС" (в договорі Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Стрижавський кар'єр" (в договорі Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 7 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити нафтопродукти, в подальшому - Товар у відповідності з умовами, визначеними цим Договором та Додатками до нього, які є його невідємною частиною.

Згідно п. 2.1. та 2.2. Договору асортимент, ціна, кількість та загальна вартість партії Товару узгоджується сторонами у кожному випадку окремо при поставці партії Товару та визначається у рахунках-фактурах (видаткових накладних) або Додатках, які являються невідємною частиною даного Договору. Загальна сума даного Договору складає загальну вартість поставленого Товару, яка зазначена у всіх Додатках або рахунках-фактури, згідно з документами, що засвідчують прийом-передачу Товару.

Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту передачі Товару та підписання уповноваженою особою Покупця відповідних документів, які засвідчують прийом-передачу Товару (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору оплата товару за цим Договором проводиться Покупцем в безготівковій формі в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, протягом 4-х календарних днів з моменту поставки Товару. Момент поставки товару є перехід права власності Товару Покупцю.

Згідно п. 8.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками та дії до 31.12.2013 р., а в частині взаєморозрахунків до повного розрахунку між Сторонами.

Між сторонами було підписано Додаткову угоду до договору № 1 від 03.01.14р. та № 2 від 05.01.15 р. згідно яких внесено зміни до п. 8.1 Договору щодо терміну дії договору, а саме: Додатковою угодою № 1 визначено термін дії до 31 грудня 2014 року, Додатковою угодою № 2 визначено термін дії до 31 грудня 2015 року.

На виконання умов Договору купівлі-продажу № 7 від 03.01.2013 р. та Додаткових угод до нього, на підставі видаткових накладних, довіреностей та товарно-транспортних накладних (а.с. 44-210), позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 4 510 757,64 грн.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 3 401 336,23 грн. (в матеріалах справи містяться виписки банку які підтверджують часткову проплату заборгованості (а.с.211 - 249).

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено претензію № 1 від 01.09.2015 року на адресу відповідача, з вимогою сплатити борг за поставлений товар, а також просив підписати акт взаєморозрахунків між ними станом на 31.08.2015 р. (а.с. 38).

Відповідач відреагував на дану претензію та підписав акт звірки взаєморозрахунків (а.с.42-43), однак заборгованість не сплатив.

Таким чином відповідач не виконав умови договору, а саме п. 5.1, відповідно до якого оплата товару за цим Договором проводиться Покупцем в безготівковій формі в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, протягом 4-х календарних днів з моменту поставки Товару, у звязку з чим на день подачі позову у нього перед позивачем існує заборгованість у сумі 1 109 421,41 грн.

Заслухавши пояснення представників позивача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України, ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві) товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму після прийняття товару, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На підставі викладеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 1 109 421,41 грн. судом визнані обґрунтованими, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Окрім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 11 306,98 грн. 3% річних та 199 087,94 грн. - пені.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги в частині стягнення 11 306,98 грн. 3% річних (за період з 04.08.2015 р. по 17.12.2015 р.) підлягають задоволенню як такі що підтверджуються матеріалами справи та не суперечать діючому законодавству.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.2 ст. 551 Цивільного кодексу України - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.3 Договору при несвоєчасній оплаті поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 3% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Однак позивач відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої за цей період, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позовні вимоги в частині стягнення пені підтверджуються договором № 7 від 03.01.2013 р., розрахунком, іншими матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в сумі 199 087,94 грн. за загальний період з 04.08.2015р. по 17.12.2015р., на підставі ст. 549, 551 Цивільного кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

У ст. 33-34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В судовому засіданні позивачем доведено суду, що на день розгляду справи у відповідача перед ним існує заборгованість у сумі, що зазначена у позовній заяві, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" (вул. Київська, 1, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23211, код 05518894) на користь Приватного підприємства "АДІС" (вул. Чехова, 29, кім. 308, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 21034, код 31576283) 1 109 421,41 грн. основного боргу; 11 306,98 грн. - 3% річних; 199 087,94 грн. пені; 19 797,25 грн. судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 25 січня 2016 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Київська, 1, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23211)