ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 911/5511/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м.Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Артсервіс», м.Вишневе

про стягнення 34180,61 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по м.Києву (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Артсервіс» (далі відповідач) про стягнення 34180,61 грн.

Провадження у справі №911/5511/15 порушено відповідно до ухвали суду від 25.12.2015 року та призначено справу до розгляду на 12.01.2016 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 12.01.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 26.01.2016 року.

В судовому засіданні 26.01.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 26.01.2016 року повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Згідно з абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву діє на підставі Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву по м. Києву затвердженого наказом Голови Фонду державного майна України від 02.10.2012 року № 3607.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями державного майна є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу України Фонд державного майна України, його регіональні відділення є орендодавцями щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 10.06.2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Артсервіс» (відповідач) був укладений Договір оренди (надалі - Договір) № 6497 державного нерухомого майна: частини нежилого приміщення загальною площею 3,93 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Київ, пр-т Науки, 1/2 на 1-му поверсі будівлі автовокзалу «Київ», що перебуває на балансі державного підприємства «Київпассервіс» (надалі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 28.02.2013 року в розмірі 60880,00 грн. без ПДВ.

Майно передавалось в оренду з метою розміщення пункту обміну валют. Договір було укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 10.06.2013 року до 10.05.2016 року включно (п. 10.1 Договору).

Відповідно до умов п. п. 3.6, 5.3 Договору Орендар зобовязаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату (цей обовязок встановлено і п. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (надалі - Закон); перераховувати до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобовязання зі сплати орендних платежів своєчасно та в повному обсязі не виконав. У звязку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість станом на 14.12.2015 року в сумі 26905,91 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість утворилась за період з січня 2015 року по грудень 2015 року, відповідач припинив сплачувати орендні платежі, в тому числі погашати заборгованість за попередні періоди, з квітня 2015 року.

У звязку з простроченням відповідачем сплати орендних платежів позивач просить також стягнути 4 246,70 грн. пені, 2 220,82 грн. інфляційних та 807,18 грн. 3% штрафу.

З метою досудового врегулювання спору Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву на адресу ТОВ «БК Артсервіс» направляло лист від 21.08.2015 року № 30-05/8577 та претензію від 12.11.2015 року № 30-10/11494 з вимогою погасити заборгованість з орендної плати, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також п. 5.3 Договору встановлено обовязок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному в пункті 3.6 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.8. Договору встановлено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, у звязку з несвоєчасним та не в повному обсязі відшкодуванням відповідачем витрат, пов'язаних із сплатою земельного податку, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за фактичний період прострочення, який не перевищує шести місяців по кожному періоду заборгованості. Відтак, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому в позові розмірі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування пені, інфляційних та штрафу проведено виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, таким чином, вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних та штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Артсервіс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 11, код 35519187) на користь Державного бюджету України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, б-р Т. Шевченко, 50-Г, код 19030825) 26 905,91 грн. основного боргу, 4 246,70 грн. пені, 2 220,82 грн. інфляційних, 807,18 грн. штрафу та 1 218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик