ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Справа № 909/1043/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особа підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2С.) б/н від 02.12.2015р. (вхЛАГС №01-05/6116/15 від 24.12.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2015р.

у справі № 909/1043/15

за позовом: ФОП ОСОБА_2, с. Оболоня, Долинський район, Івано-Франківська область

до відповідача: Долинської міської ради, м. Долина, Івано-Франківська область

про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки та визнання за ФОП ОСОБА_2 права орендного користування земельною ділянкою

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 10.12.2015р.); ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 10.12.2015р.)

від відповідача: ОСОБА_5 представник (довіреність № 06/032 від 20.01.2016р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2015р. у справі №909/1043/15 (суддя Матуляк П.Я.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 в доход Державного бюджету 1 218,00 грн. судового збору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що договір оренди земельної ділянки від 14.12.2010р. припинив свою дію, відповідно у ФОП ОСОБА_2 відсутні підстави для користування спірною земельною ділянкою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що він належним чином виконує обовязки, передбачені договором, відтак має переважне право перед іншими особами на поновлення договору. На думку скаржника, прийняття відповідачем орендної плати по договору є мовчазною згодою на продовження строку дії договору. Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 24.12.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_6, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.12.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляду на 28.01.2016р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 909/1043/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Скаржник в судовому засідання 28.01.2016р. доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник Долинської міської ради в судовому засіданні проти доводів, наведених скаржником, заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.12.2010р. між Долинською міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Долинської міської ради від 26.11.2010р. № 37-2/2010 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для обслуговування торгового павільйону, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Долина, вул. Шевченка (Вокзальна площа) загальною площею 0,0070га. Даний договір зареєстрований 28.08.2012р. за №00302 (а.с. 10-11).

Строк дії договору сторони передбачили в розділі ІІІ. Так договір укладено терміном до 26.05.2011р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 5 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У розділі IV договору зазначено, що орендна плата за землю, нарахування якої починається з 21.11.2010р. і в рік складає 439,57 грн., що становить 3% від нормативної грошової одиниці земельної ділянки згідно рішення Долинської міської ради від 11.02.2010р. № 1747-42/2010. Орендна плата за землю вноситься у безготівковій формі, щомісяця, рівними частинами по 36,63 грн., не пізніше останнього числа поточного місяця.

Пунктом 11.2 договору встановлено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Рішенням Долинської міської ради від 31.05.2012р. термін дії спірного договору було продовжено на один місяць (а.с. 12).

Рішенням Долинської міської ради від 10.08.2012р. термін дії рішення від 31.05.2012р. продовжено до 12.09.2012р. (а.с. 13).

У п.3.1 додаткової угоди № 4 від 17.08.2012р. до договору оренди земельної ділянки від 14.12.2010р., сторони встановили, що договір укладено терміном до 12.09.2012р. По закінченню терміну оренди, орендарю в місячний термін привести дану земельну ділянку до стану не гіршому порівняно з тим, у якому одержано її в оренду, включаючи знесення торгового павільйону за власний рахунок, та передати земельну ділянку міській раді по акту приймання-передачі (а.с. 14).

Як стверджує позивач, він належним чином виконував прийняті на себе договірні зобовязання та 04.09.2012р. звернувся до Долинської міської ради із заявою про поновлення терміну дії спірного договору (а.с. 15).

Однак, 27.09.2012р. Долинська міська рада листом № 08/1828 повідомила підприємця ОСОБА_2 про те, що питання про продовження терміну дії спірного договору не набрало необхідної кількості голосів на сесії міської ради та заперечила у продовженні договору оренди земельної ділянки (а.с. 17).

Не зважаючи на те, що питання про продовження терміну дії спірного договору не набрало необхідної кількості голосів, позивач продовжував використовувати спірну земельну ділянку, сподіваючись на продовження терміну дії спірного договору в майбутньому.

24.07.2013р. Долинська міська рада звернулася листом №12/777 до підприємця ОСОБА_2, в якому повторно повідомила про те, що заява щодо продовження терміну дії спірного договору була внесена на розгляд 23 сесії міської ради 26.09.2012р., однак, при голосуванні вона не була підтримана більшістю депутатів і не отримала необхідної кількості голосів для прийняття рішення. (а.с. 33).

Проте, не зважаючи на неприйняття Долинською міською радою рішення про продовження терміну дії договору, позивач за користування земельною ділянкою сплачував орендну плату згідно умов договору (а.с. 19-30).

Враховуючи, що відповідач приймає платежі за оренду земельної ділянки без зауважень та заперечень, позивач вважає, що спірний договір є пролонгованим в силу ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відтак, звернувся до господарського суду з позовом до Долинської міської ради про визнання поновленим договір оренди земельної ділянки від 14.12.2010р. із змінами від 17.08.2012р., який зареєстрований 28.08.2012р. за №00302 та визнання за ФОП ОСОБА_2 права орендного користування земельною ділянкою, яка розташована на вул. Шевченка в м. Долина площею 0,0070 га, на умовах договору оренди земельної ділянки, укладеного між ФОП ОСОБА_9 та Долинською міською радою, терміном на 5 років до 12.09.2017р.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради (п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Приписами ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Нормами ч.1, ч.8 ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент укладення спірного договору) встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Аналогічна норма міститься в ст.1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинної на момент укладення спірного договору), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (п.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі»).

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч.5 ст. 126 Земельного кодексу).

Як зазначалося вище, на підставі рішення Долинської міської ради від 26.11.2010р. № 37-2/2010р. між сторонами 14.12.2010р. був укладений договір оренди земельної ділянки терміном до 26.05.2011р.

Відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про продовження строку дії договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Позивач покликається на частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", якою зокрема визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Таким чином, із приписів вказаної норми вбачається, що договір оренди земельної ділянки підлягає поновленню (укладання додаткової угоди) без прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування при умові, якщо орендар земельної ділянки у строк, який встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, звернувся із клопотанням до орендодавця про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди.

Для застосування ч.1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача із заявою про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 04.09.2012р., позивач проекту додаткової угоди не надав, що свідчить про невідповідність такого клопотання вимогам ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Факт того, що до клопотання не було надано проекту додаткової угоди, також не заперечується позивачем.

Крім того, 27.09.2012р. та повторно 27.07.2013р. відповідачем направлено позивачу листи-повідомлення про заперечення щодо продовження терміну дії спірного договору (а.с. 17, 33).

Договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено (п.1 ч.1 ст. 31 Закону).

Зважаючи, що термін дії спірного договору закінчився 12.09.2012р., колегія суддів вважає, що відповідачем заперечення у його продовженні надано в термін, передбачений ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

За таких підстав, в даному випадку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" до спірних правовідносин не може бути застосована.

Частиною 1 ст. 34 вказаного Закону встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 14.12.2010р., відповідно у ФОП ОСОБА_2 відсутні підстави для користування спірною земельною ділянкою. Відтак, вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.111.2015р. у справі № 909/1043/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1