ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа № 917/454/15

Колегія суддів у складі: головуючий

суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 15.10.2015р. №592,

1-го відповідача не з'явився,

3-ї особи ОСОБА_2 за довіреністю від 29.06.2015р. №29/06-15-01,

3-ї особи ОСОБА_3 (свідоцтво від 26.04.2013р. №809, розпорядник майна ПП «Амарант-Агро»)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро", м. Київ, (вх. №150П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.12.2015р. у справі № 917/454/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро", м. Київ,

до відповідача ОСОБА_5 підприємства "Амарант-Агро", с. Вирішальне, Полтавська область,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-УТР", с. Юсківці, Полтавської області; арбітражного керуючого ОСОБА_3,

про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави шляхом визнання права власності

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.12.2015р. у справі № 917/454/15 (суддя Сірош Д.М.) зупинено провадження у справі № 917/454/15 до закінчення розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" про визнання кредиторських вимог до боржника у справі про банкрутство №917/1035/15.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що на момент розгляду даної справи порушена справа про банкрутство відповідача і в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство. Однак, заява позивача про визнання його кредиторських вимог не розглянута, тому провадження у даній справі підлягає зупиненню.

ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.12.2015р. у справі № 917/454/15 скасувати, справу направити для провадження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що станом на дату винесення оскаржуваної ухвали розпорядник майна не повідомляв суд про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, як того вимагає закон про банкрутство, тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі. Крім того, апелянт вважає, що дія мораторію, який був введений ухвалою одночасно із порушенням справи про банкрутство, не розповсюджується на позовні вимоги банку про звернення стягнення на заставлене майно.

Від третьої особи ТОВ «Луксор-УТР» електронною поштою надійшов відзив (вх. 971 від 26.01.2016р.) на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без змін, оскаржувану ухвалу залишити без задоволення.

Від відповідача електронною поштою (вх. 977 від 27.01.2016р.) надійшла заява та відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

До апеляційного господарського суду надійшло клопотання (вх. 983 від 27.01.2016р.) від арбітражного керуючого розпорядника майна боржника ПП «Амарант-Агро», в якому просить залучити його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у звязку з тим, що стосовно ПП «Амарант-Агро» порушена справа про банкрутство та зазначеного арбітражного керуючого призначено розпорядником майна ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.09.2015р. у справі №917/1035/15.

Арбітражний керуючий у судовому засіданні 27.01.2016р. зазначив, що у відповідності до п. 3 ст. 22 Закону України «Про відновлення боржника або визнання його банкрутом» розпорядник майна зобовязаний вживати заходів до збереження майна боржника, та оскільки в межах даної справи розглядається спір, що стосується майна боржника, віно наполягає на задоволенні заявленого ним клопотання.

Представник позивача заперечував проти задоволення даного клопотання у звязку з його необґрунтованістю. Представник третьої особи підтримала клопотання арбітражного керуючого та просила його задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення арбітражного керуючого, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку про залучення до участі у справі в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України арбітражного керуючого ОСОБА_3 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні 27.01.2016р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати, справу направити для продовження розгляду у суд першої інстанції.

Представник третьої особи заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Арбітражний керуючий заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

У березні 2015 року до господарського суду Полтавської області звернулось ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» з позовною заявою до ПП «Амарант-Агро» про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави.

В обґрунтування позову банк вказує на те, що 23.04.2010р. між ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» та ТОВ «Луксор-УТР» укладений кредитний договір №230410-КЛВ.

З метою належного виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» та ПП «Амарант-Агро» укладений договір іпотеки №131211-І від 13.12.2011р., договір застави №131211-3/1 від 13.12.2011р.

У звязку з невиконанням позичальником («ПП «Амарант-Агро») умов кредитного договору банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

У грудні 2015 року до господарського суду першої інстанції надійшло клопотання від арбітражного керуючого, в якому він повідомляє суд про те, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.09.2015р. у справі №917/1035/15 порушено справу про банкрутство ПП «Амарант-Агро» (тобто щодо відповідача у справі).

Відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі №917/454/15 у звязку з порушенням справи про банкрутство відповідача, оскільки позивач (банк) є забезпеченим кредитором у справі про банкрутство , задоволення його вимог за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, можливе лише в межах провадження справи про банкрутство.

23.12.2015р. господарський суд Полтавської області постановив оскаржувану ухвалу у справі № 917/454/15, якою зупинено провадження у справі № 917/454/15 до закінчення розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" про визнання кредиторських вимог до боржника у справі про банкрутство №917/1035/15.

Колегія суддів погоджується з даним висновком господарського суду першої інтонації, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів.

Виходячи зі змісту норми статті 79 Господарського процесуального кодексу України, необхідною передумовою для застосування зупинення провадження у справі мають бути: по-перше - обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог, по-друге - наявність відомостей, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що мають та (або) можуть мати значення для вирішення господарської справи.

Частинами 1, 2 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", встановлено, що, у разі, якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст ч. 4 ст. 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Відповідно до п. 14. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI" Статтею 17 Закону передбачено порядок розгляду позовних вимог конкурсних кредиторів до боржника. За цим порядком до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство суди мають приймати та розглядати заяви конкурсних кредиторів на загальних підставах, а у разі офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство настають наслідки, передбачені частинами другою - п'ятою цієї статті Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.09.2015р. у справі №917/1035/15 порушено справу про банкрутство ПП «Амарант-Агро» (тобто щодо відповідача у справі).

Отже, за законом, у випадку порушення справи про банкрутство конкурсні кредитори мають вирішувати спірні майнові відносини з боржником в рамках справи про банкрутство.

Згідно з частиною 15 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Як визначено у ст. 1 Закону кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до пп. 4.4.5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" задоволення вимог кредиторів, забезпечених заставою (іпотекою), у разі порушення справи про банкрутство боржника має здійснюватися в порядку, встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, колегія суддів зазначає, що ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» подано заяву від 15.10.2015р. №253-урпа про грошові вимоги до боржника, в якій вказує на те, що вимоги банку забезпечені предметами застави та іпотеки, вартість яких буде встановлюватися перед самим продажем майна, тому заявляє грошові вимоги до боржника у гривневому еквіваленті у загальному розмірі 344834726,24 грн. (т. 2, а.с. 82-84).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.10.2015р. у справі №917/1035/15 про банкрутство ПП «Амарант-Агро» прийнято вищезазначену заяву до розгляду та призначено до слухання.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

З огляду на вищевикладене, позивач є забезпеченим кредитором і задоволення його вимог за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, можливе лише в межах провадження у справі про банкрутство. Під час розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки була порушена судом справа про банкрутство відповідача (17.09.2015р.). В силу Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який є спеціальним Законом та має пріоритет перед іншими законодавчими актами у врегулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Посилання апелянта на те, що розпорядник майна не повідомляв суд про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство не приймається колегією суддів, оскільки у матеріалах справи міститься роздруківка з офіційного сайту Вищого господарського суду України з оголошення про порушення справи про банкрутство ПП «Амарант-Агро» номером публікації 22848 від 18.09.2015р. (т.2, а.с. 227). Крім того, офіційне оприлюднення відомостей про справу про банкрутство здійснюється на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет, тобто є загальнодоступним джерелом інформації, яким може скористатися будь-яка особа.

Щодо посилання апелянта на те, що дія мораторію, який був введений ухвалою одночасно із порушенням справи про банкрутство, не розповсюджується на позовні вимоги банку про звернення стягнення на заставлене майно, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 19 Закону про банкрутство дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника. Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, з моменту порушення справи про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, задоволення позовних вимог за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, у позовному провадженні не допускається. Отже, дане посилання апелянта спростовується та не приймається колегією суддів.

Таким чином, зупинення у справі за позовом ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" до відповідача ПП "Амарант-Агро про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави шляхом визнання права власності до закінчення розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" про визнання кредиторських вимог до боржника у справі про банкрутство №917/1035/15 відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Полтавської області від 23.12.2015р. у справі № 917/454/15 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 99, п. 1 ч.1 ст.103, ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро", м. Київ, залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.12.2015р. у справі № 917/454/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складений 29.01.2016р.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя І.А. Шутенко