ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р.Справа № 916/2147/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача-1 ОСОБА_2 за довіреністю,

від відповідача-2 не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фірми «Торговий будинок «СЕДА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення господарського суду Одеської області від 19 жовтня 2015 року

у справі № 916/2147/15

за позовом Фірми «Торговий будинок «СЕДА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до відповідачів:

1. Одеської міської ради;

2. Приватного підприємства «ИОНА»

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

встановив:

У травні 2015 року фірма «Торговий будинок «СЕДА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі-позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради (далі-відповідач-1) про визнання визнати недійсним договору оренди земельної ділянки від 19.10.2006р., площею 0,9 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 49, кадастровий номер :16:002:0014, укладеного між Одеською міською радою і приватним підприємством «ИОНА».

Ухвалою господарського суду від 10.08.2015р. було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача приватне підприємство «ИОНА» (далі-відповідач-2).

Рішенням господарського суду Одеської області від 19 жовтня 2015 року (суддя Щавинська Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у позивача відсутнє на день предявлення позову порушене право, що підлягає захисту, оскільки проект торгового комплексу був замовлений лише у 2009 році, не був узгоджений з відповідними органами, а земельна документація взагалі не виготовлялася. Доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дій, направлених на отримання земельної ділянки у користування, позивач, в порядку ст.ст.33, 34 ГПК України суду не надав.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки господарським судом при розгляді справи не взято до уваги, що позивач замовив технічну документацію на земельну ділянку у той же час, що і проект торгового комплексу. Також позивач намагався узгодити цю документацію з відповідними органами у 2014 році, але це стало неможливим у звязку з тим, що земельна ділянка вже була передана в оренду ПП «ИОНА».

Крім того, як далі зазначає скаржник, судом при вирішенні справи не враховано, що Одеська міська рада, незважаючи на те, що в рішенні виконавчого комітету Одеської міської ради №304 від 31.05.1997р. «Про дозвіл Торговому дому «СЕДА» на проектування торговельного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 49» встановлений строк на розробку технічної документації, не надала доказів повідомлення фірми «Торговий будинок «СЕДА» у вигляді ТОВ про порушення цих строків та в період з 1997 року, коли було прийнято рішення, до 2005 року, коли було прийнято рішення про надання спірної земельної ділянки в оренду ПП «ИОНА», не намагалась скасувати рішення №304.

Посилання суду на те, що позивачем було втрачено право на оренду земельної ділянки без проведення аукціону згідно з абз.3 п/п17 п.2 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» та абз.3 п.1 прикінцевих положень Земельного кодексу України не може, на думку скаржника, вважатися доказом того, що останній втратив право на оренду, оскільки згідно з п.1 Розділу IX прикінцевих положень ЗК України рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення в дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

При цьому, п.20 зазначеного Розділу встановлено, що у разі, якщо до 01 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, формування земельної ділянки як обєкта цивільних прав, крім випадків, визначених статтею 79-1 цього Кодексу, здійснюється за такою технічною документацією.

Також, судом залишено поза увагою, що участь в земельному аукціоні на право отримання земельної ділянки в оренду є правом позивача, яке не може бути реалізовано до розірвання договору оренди укладеного з ПП «ИОНА».

Стосовно порушення господарським судом норм процесуально права, скаржник вважає, що суд безпідставно не розглянув клопотання позивача про витребування доказів, необхідних для правильного вирішення спору, тим самим порушив приписи ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України.

26.01.2016р. до Одеського апеляційного господарського суду від фірми «Торговий будинок «СЕДА» надійшла заява про визнання причини пропуску строку позовної давності поважною.

Одеська міська рада не скористалася своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу, але в судових засіданнях заперечувала проти її доводів, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства.

Від ПП «ИОНА» відзиву на апеляційну скаргу від не надходило, в засідання суду апеляційної інстанції представник Підприємства не зявлявся та не сповіщав суд про причини неявки, хоча про час та місце належним чином повідомлений.

Скаржник в засіданнях суду наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача-1, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.10.2006р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та приватним підприємством «ИОНА» (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до якого Орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради №4186-IV від 28.04.2005р. надає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку, загальною площею 9000 кв.м., що знаходиться у м. Одесі, Малиновському районі, по вул. Дальницькій, 49, на розі вулиці ОСОБА_3, згідно з планом земельної ділянки, який є невідємною частиною договору (п.1.1. договору).

В оренду передається земельна ділянка площею 9000 кв.м., у тому числі по угіддях:

- відведені під будівництво - 9000 кв.м. для проектування, будівництва, подальшої експлуатації й обслуговування торговельно-сервісного комплексу з передпродажної підготовки, продажу й ремонту автомобілів (п.2.1. договору).

Згідно п.3.1. договір укладено терміном на 49 років (в тому числі на 3 роки на період проектування та будівництва), для проектування, будівництва, подальшої експлуатації й обслуговування торговельно-сервісного комплексу з передпродажної підготовки, продажу й ремонту автомобілів.

Звертаючись з позовом, представник фірми «Торговий будинок «СЕДА» вказав про те, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №34 від 02.02.2005р. «Про надання дозволу ПП «ИОНА» на проектування, будівництво торговельно-сервісного комплексу з передпродажної підготовки, продажу й ремонту автомобілів та про умови надання земельної ділянки площею 0,9 га за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 49, ріг ОСОБА_3.

Також, він зазначив про те, що за результатами розгляду протесту прокурора м. Одеси рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.04.2008р. №431 було скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 02.02.2005р. №34.

ОСОБА_4 твердження позивача спростовуються змістом спірного договору, оскільки в ньому зазначено, що останній укладено на підставі рішення Одеської міської ради №4186-IV від 28.04.2005р., яким було вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надати ПП «ИОНА» земельну ділянку площею 0,9 га (землі міста), за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 49, ріг вул. ОСОБА_3, в довгострокову оренду, терміном на 49 років (в тому числі терміном на 3 роки на період проектування й будівництва), для проектування, будівництва, подальшої експлуатації й обслуговування торговельно-сервісного комплексу з передпродажної підготовки, продажу й ремонту автомобілів та затвердити договір оренди земельної ділянки між Одеською міською радою та ПП «ИОНА».

На момент розгляду справи відсутні доказі оскарження, скасування чи визнання вказаного рішення Одеської міської ради недійсним.

Колегія суддів, дослідивши усі обставини справи, погоджується з прийнятим судом першої інстанції рішенням про відмову у позові, з огляду на таке.

Із змісту рішення виконавчого комітету народних депутатів Одеської міської ради №304, яке було прийняте 31.05.1997р. вбачається, що Торговому будинку «Седа» було дозволено проектування торгового комплексу в межах території на перехресті вулиць ОСОБА_3 і Дальницької та підготовлення документації на приватизацію земельної ділянки по вул. Дальницькій, 49.

Також, цим рішенням було вирішено дозволити Торговому будинку «Седа» проектування торгового комплексу в межах території на перехресті вулиць ОСОБА_3 і Дальницької, підготовку документації на приватизацію земельної ділянки по вул. Дальницька, 49; зобовязано ТД «Седа» замовити в ліцензованій проектній організації проектнокошторисну документацію на будівництво торгового комплексу у відповідності з паспортом на проектування, виданим ГлавУАГ, узгодити її у встановленому порядку і надати на затвердження міськвиконкому в строк до 20.12.1997р.; замовити в міському управлінню земельних ресурсів підготовлення документів щодо виділення і приватизації земельної ділянки під будівництво торгового комплексу.

Пунктом 1 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, клопотання і заяви щодо відведення земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано позивачем при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій, проект торгового комплексу в межах території на перехресті вулиць ОСОБА_3 і Дальницької був ним замовлений лише в 2009 році, узгоджений з відповідними органами не був.

В наявних матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення позивачем всіх необхідних дій, направлених на отримання спірної земельної ділянки у користування відповідно до норм чинного на той час законодавства.

Відповідно, у позивача на час укладення спірного договору були відсутні будь-які права на земельну ділянку, що свідчить про відсутність порушених прав ТД «Седа».

Спірний договір укладено у відповідності до вимог чинного на час його укладення законодавства, підстави для визнання його недійсним відсутні.

Апеляційним господарським судом не береться до уваги пояснення позивача про визнання причини пропуску строку позовної давності поважною, оскільки апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду щодо відмови у задоволенні позову з огляду на необґрунтованість та недоведеність позивачем його позовних вимог.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції скаржником теж не надано ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів, які б спростували висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, та всупереч вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України не доведені ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 19 жовтня 2015 року у справі №916/2147/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 02.02.2016р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_4