РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/14051/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Промислові інвестиції»

Про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (зобов'язання повернути майно)

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Кренець О.С. представник за довіреністю № 13-11-32525 від 24.12.15.

Від відповідача: Копейчиков М.В. представник за довіреністю № б/н від 01.08.13.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Промислові інвестиції» (далі - відповідач) про зобов'язання повернути майно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.15. у справі № 910/14051/15 (залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.15.) в позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.15. вищезазначені рішення та постанову скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням № 04-23/2236 від 23.12.15. було призначено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до якого справу № 910/14051/15 передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.15. суддею Ващенко Т.М. прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 26.01.16.

25.01.16. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 26.01.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 26.01.16. проти позову заперечував та подав письмові пояснення по справі.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/14051/15.

В судовому засіданні 26.01.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.15. між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" (далі - покупець) укладено Попередній Договір купівлі-продажу майнових прав (далі - Попередній договір), відповідно до умов якого сторони зобов'язуються у майбутньому в строк до 10.02.15. укласти основний договір купівлі-продажу майнових прав, а саме майнових прав на 25 % всього об'єкту незавершеного будівництва ІІ та ІІІ черг будівництва житлового комплексу "Космополітен парк Пушкіна", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25 А, в тому числі права вимоги передачі у власність 25 % загальної площі квартир об'єкту після його прийняття в експлуатацію, 25% всіх нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень завершеного будівництвом об'єкту, 25 % всіх місць підземної стоянки для автомобілів та всіх інших споруд завершеного будівництвом об'єкту.

Згідно з п. 1.2 Попереднього договору, майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору з ЗАТ "Центрбудінвест" № б/н від 28.02.12., договору з ЗАТ "Центрбудінвест" № б/н про порядок погашення заборгованості від 28.02.12. та підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.13. у справі № 910/11424/13.

Відповідно до п. 1.4 Попереднього договору, за основним договором продавець буде зобов'язаний в строк до 10.02.15. продати та передати у власність покупцю, а покупець купити та прийняти у власність майно за ціню, що складатиме 60 429 201 грн. 28 коп., без податку на додану вартість, з урахуванням до ціни майна суми авансу за цим договором. Сторони визнають, що на момент укладення основного договору майно не повинне бути обтяженим претензіями третіх осіб (в т.ч. не бути предметом судового спору та будь-яких правочинів щодо володіння, розпорядження чи користування з третіми особами), або обтяжувачі нададуть свою згоду на відчуження майна.

Відповідно до п. 1.5 Попереднього договору, умови основного договору, що повинен бути укладений відповідно до цього договору, наведені у статті 4 цього договору та викладені шляхом викладення тексту відповідних розділів та пунктів основного договору, який буде укладено відповідно до цього договору.

Згідно з п. 1.6 Попереднього договору, на підтвердження зобов'язань за цим договором та на забезпечення його виконання покупець до 10.02.15. зобов'язаний сплатити продавцю аванс у розмірі 60 429 201 грн. 28 коп., без ПДВ, тобто у розмірі 100% ціни майна за основним договором, при цьому зазначена сума буде зарахована в рахунок сплати ціни основного договору.

Відповідно до п. 1.7 Попереднього договору, сторони домовились про символічне передання майна, тобто, майно вважається переданим покупцеві з моменту оплати ціни майна.

Розділом 4 Попереднього договору сторони визначили умови основного договору.

05.02.15. позивачем було складено пропозицію про укладення договору купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" запропонувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" придбати відповідно до чинного законодавства України визначене в пропозиції майно, а саме: майнові права на 25 % всього об'єкту незавершеного будівництва ІІ та ІІІ черг будівництва житлового комплексу "Космополітен парк Пушкіна", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25А, в тому числі права вимоги передачі у власність 25 % загальної площі квартир об'єкту після його прийняття в експлуатацію, 25% всіх нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень завершеного будівництвом об'єкту, 25 % всіх місць підземної стоянки для автомобілів та всіх інших споруд завершеного будівництвом об'єкту, за ціною 60 429 201 грн. 28 коп., без ПДВ.

З огляду на зміст пропозиції (оферти), нею було визначено умови договору купівлі-продажу, на яких позивач запропонував відповідачу придбати вказане вище майно, а саме встановлено предмет, ціну договору та строк його оплати (до 10 лютого 2015 року включно).

Відповідь на пропозицію необхідно було надати до 10 лютого 2015 року за адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 15.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № 25 від 05.02.15. відповідач перерахував на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 60 429 201 грн. 28 коп., і надав позивачу акцепт від 06.02.15. пропозиції про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" прийняло без застережень пропозицію позивача щодо придбання майна, викладені в оферті.

Вказане сторонами не заперечується.

Однак, вказаний Попередній договір, на думку позивача, є нікчемним правочином з огляду на норми ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" оскільки спрямований на відчуження нерухомого майна позивача на користь відповідача під час фактичної відсутності у Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" ліквідних коштів для виконання зобов'язань перед тими ж самими контрагентами за банківським рахунком, що створює для відповідача переваги (пільги) прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку у вигляді погашення майном, що є предметом Попереднього договору, кредиторських вимог, що випливають із розміщення на поточному рахунку відповідача, відкритому в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Надра", відповідних грошових коштів. За таких обставин, позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та зобов'язати відповідача повернути вказане майно.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26 на підставі постанови Правління Національного банку України № 83 від 05 лютого 2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних" запроваджено з 06.02.15. тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра».

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього закону і нормативно-правових актів Фонду.

Згідно зі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

В межах реалізації зазначеного права уповноваженою особою Фонду для здійснення перевірки з питань діяльності банку було залучено аудиторську фірму Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-аудит", за результатами якої було надано Звіт в тому числі із узгодження процедур щодо огляду окремих операцій банку з метою виявлення правочинів, які носять ознаки нікчемних за період діяльності з 06 вересня 2014 року по 06 лютого 2015 року. Аудиторська компанія проаналізувала динаміку активів банку за період з 01 вересня 2014 року по 01 березня 2015 року з метою виявлення періодів, в яких відбувалися істотні зміни в її структурі та/або залишках.

За твердженням позивача, з огляду на звіт аудиторської фірми, в період з 27 січня 2015 року по 05 лютого 2015 року включно окремими юридичними особами було здійснено ряд операцій, пов'язаних з повернення депозитів, погашенням кредитної заборгованості, викупом майна та майнових прав, що належали банку, та інших операцій в суттєвих обсягах.

Позивач вказує на те, що відповідно до звіту аудиторської фірми (меморандум № 2Ф про окремі результати аудиторських процедур, підготовлений АФ "Інтер-аудит"), станом на 03 лютого 2015 року загальний обсяг грошових коштів в готівковій та безготівковій формі, доступних для застосування в операціях по виконанню платежів клієнтів банку становив 84 732 139,06 гривень, що забезпечувало виконання клієнтських платежів лише на 1,24 %. Станом на 04 лютого 2015 року загальний обсяг грошових коштів в готівковій та безготівковій формі, доступних для застосування в операціях по виконанню платежів клієнтів Банку становив 74 367 756,25 гривень, що забезпечувало виконання клієнтських платежів лише на 1,23 %. Станом на 05 лютого 2015 року загальний обсяг грошових коштів в готівковій та безготівковій формі, доступних для застосування в операціях по виконанню платежів клієнтів Банку становив 63 181 913,31 гривень, що забезпечувало виконання клієнтських платежів лише на 1,09 %.

При цьому позивач не заперечує, що станом в період з 03 лютого по 05 лютого 2015 року відповідач мав на поточному рахунку у позивача грошові кошти, які належали відповідачу на праві власності та щодо яких були відсутні жодні передбачені законом обмеження на здійснення розрахунків або перерахування на поточні чи інші рахунки в інші банківські установи, і які могли бути використані відповідачем для розрахунку за укладеними цивільно-правовими договорами.

Відповідач вказує на те, що укладений 05.02.15. між позивачем і відповідачем Попередній договір не породжує для сторін будь-яких юридичних наслідків, крім (що вбачається з його змісту) зобов'язання в термін до 10 лютого 2015 року укласти та нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу майнових прав. Попередній договір купівлі-продажу від 05 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" було укладено відповідно до ст. 635 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на вказану норму та положення Попереднього договору відповідач зазначає, що наслідком укладання попереднього договору є згода сторін укласти в майбутньому основний договір на умовах, викладених в попередньому договорі. При цьому, на думку відповідача, укладений між позивачем та відповідачем попередній договір, з огляду на його зміст, не був/не є підставою для переходу права власності на майно від позивача до відповідача; таким чином, навіть у разі задоволення судом позовних вимог не вбачатиметься будь-якого причинно-наслідкового зв'язку між наявною, на думку позивача, нікчемністю попереднього договору та юридичними наслідками недійсності правочину, застосування яких вимагає позивач.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього закону і нормативно-правових актів Фонду.

Згідно ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Направляючи справу на новий розгляд Вищий господарський суд України наголосив на необхідності надати належну правову оцінку Попередньому договору від 05.02.15., обставинам його виконання сторонами та встановити чи передбачають умови попереднього договору від 05.02.15. надання переваг (пільг) відповідачу

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України та для всебічного і повного встановлення обставин суд відзначає наступне.

Положеннями статті 635 Цивільного кодексу України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

В силу норми ст. 635 Цивільного кодексу України, наслідком укладання попереднього договору є зобов'язання для його сторін укласти в майбутньому основний договір на умовах, викладених в попередньому договорі.

Відповідно до ст. 182 Господарського кодексу України за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору.

Зі змісту попереднього договору купівлі-продажу від 05.02.15. між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції", вбачається, що його було укладено у відповідності до ст. 635 Цивільного кодексу України.

При цьому, як відзначалось судом, 05.02.15. позивачем було складено пропозицію про укладення договору купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" запропонувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" придбати відповідно до чинного законодавства України визначене в пропозиції майно, а саме: майнові права на 25 % всього об'єкту незавершеного будівництва ІІ та ІІІ черг будівництва житлового комплексу "Космополітен парк Пушкіна", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25А, в тому числі права вимоги передачі у власність 25 % загальної площі квартир об'єкту після його прийняття в експлуатацію, 25% всіх нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень завершеного будівництвом об'єкту, 25 % всіх місць підземної стоянки для автомобілів та всіх інших споруд завершеного будівництвом об'єкту, за ціною 60 429 201 грн. 28 коп., без ПДВ.

З огляду на зміст пропозиції (оферти), нею було визначено умови договору купівлі-продажу, на яких позивач запропонував відповідачу придбати вказане вище майно, а саме встановлено предмет, ціну договору та строк його оплати (до 10 лютого 2015 року включно).

Відповідь на пропозицію необхідно було надати до 10 лютого 2015 року за адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 15.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № 25 від 05.02.15. відповідач перерахував на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 60 429 201 грн. 28 коп., і надав позивачу акцепт від 06.02.15. пропозиції про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" прийняло без застережень пропозицію позивача щодо придбання майна, викладені в оферті.

Загальні вимоги, які пред'являються законом до правочину, сформульовано у ст. ст. 203, 205, 206 та 207 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

При цьому, згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Попередній договір не містить жодної ознаки нікчемності правочину, його укладено з дотриманням усіх норм чинного законодавства, в т.ч. і загальних вимог ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочинів, а саме: сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладання попереднього договору, уклали його у належній формі, взаємно погодили його істотні умови та зміст у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути майно саме нікчемністю Попереднього договору від 05.02.15. та застосуванням наслідків такої нікчемності (реституції).

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Судом враховано, що у своїх письмових поясненнях, поданих 25.01.16., позивач виключив посилання на норми статті 387 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Норма п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обумовлює нікчемність правочину необхідністю доведення зацікавленою особою (позивачем) наявності в діях учасників правочину мети у вигляді надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, які позивачем не наведено.

Посилання позивача на те, що договір між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" укладений з метою надання останньому переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, не може підтверджуватись виключно даними бухгалтерського обліку чи аудиторського звіту, які свідчать про недостатню кількість ліквідних коштів у позивача для виконання своїх цивільно-правових зобов'язань, оскільки при кваліфікації правочину з огляду на мету його вчинення має враховуватись вина, яка доводиться такими засобами доказування, що можуть її підтвердити (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Позивач наголошує, що відповідачу було надано перевагу, оскільки шляхом продажу відповідачу належного позивачу майна відбувалося погашення зобов'язань позивача перед відповідачем, як клієнтом (за договором банківського рахунку та банківського вкладу).

Проте, суд відзначає, що, як вже встановлено, відповідачем перераховано позивачу грошові кошти за нерухоме майно за Попереднім договором в повному обсязі, а позивач не заперечує, що станом в період з 03 лютого по 05 лютого 2015 року відповідач мав на поточному рахунку у позивача грошові кошти, які належали відповідачу на праві власності та щодо яких були відсутні жодні передбачені законом обмеження на здійснення розрахунків або перерахування на поточні чи інші рахунки в інші банківські установи, і які могли бути використані відповідачем для розрахунку за укладеними цивільно-правовими договорами.

Отже, в діях відповідача відсутня будь-яка доведена вина, яка б підтверджувала наявність намірів отримати переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, умовами Попереднього договору від 05.02.15. не передбачено надання переваг (пільг) відповідачу, а тому приписи п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" застосуванню не підлягають, а доводи позивача є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

З викладеного вбачається, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що Попередній договір від 05.02.15. є нікчемним або наявні будь-які підстави для визнання його недійсним.

Додатково суд відзначає, що позивачем не доведено факт переходу права власності до відповідача на підставі Попереднього договору від 05.02.2015 на майно, а саме: 25 % всього об'єкту незавершеного будівництва ІІ та ІІІ черг будівництва житлового комплексу "Космополітен парк Пушкіна", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25А, в тому числі права вимоги передачі у власність 25 % загальної площі квартир об'єкту після його прийняття в експлуатацію, 25% всіх нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень завершеного будівництвом об'єкту, 25 % всіх місць підземної стоянки для автомобілів та всіх інших споруд завершеного будівництвом об'єкту.

Так, позивач просить суд повернути саме об'єкт незавершеного будівництва (25%), обґрунтовуючи вимоги фактом символічної, на його думку, передачі відповідного майна з моменту його оплати, однак, суд зазначає, що об'єкт незавершеного будівництва, з урахуванням норм ст. ч. 3 ст. 331 та ст. 334 Цивільного кодексу України, може відчужуватись лише на підставі нотаріально посвідченого правочину, та право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає лише з моменту державної реєстрації такого права.

Укладений між позивачем та відповідачем попередній договір, з огляду на його зміст, не був, не є та не може вважатися самостійною підставою для переходу права власності на майно від позивача до відповідача.

Отже позивачем не доведено факту перебування майна, яке позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути, у володінні відповідача та реєстрації за відповідачем права власності на таке майно.

Щодо доводів позивача з приводу наявності арешту всього рухомого та нерухомого майна Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.11.14. ВП № 45323809, на момент укладення Попереднього договору від 05.02.15., суд зазначає, що законодавством не передбачено жодних обмежень щодо можливості сторін укласти попередній договір за наявності будь-яких обтяжень речових прав на майно, так як відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, тоді як попередній договір містить лише зобов'язання сторін у майбутньому здійснити дії, які передбачають розпорядження майном.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з ст. 1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

При цьому, приписами ч. 2 ст. 21 ГПК України встановлено, що позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Проте, позивачем мне доведено, а судом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра".

Таким чином у суду відсутні підстави для задоволення позову в зв'язку з його безпідставністю.

Отже, суд відмовляє в позові повністю.

За приписами ст.84 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на час подання позову 02.06.15) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

У п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору та якщо позов такої особи залишено без задоволення, судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.02.16.

Суддя Т.М. Ващенко