ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.01.16р. Справа № 904/10253/15

За позовом ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС-Україна" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 73; )

про стягнення заробітної плати

Суддя Єременко А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 23.07.07р.;

від відповідача: не з'явився;

присутні в судовому засіданні: ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_2 від 22.04.98р.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області з 26.08.2015р. перебуває справа № 904/7464/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС-Україна" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 73; ).

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області 02.09.15р. визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМС - Україна" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 73; ) - банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 3 місяці, ліквідатором ТОВ "ОМС - Україна" призначено голову ліквідаційної комісії Лазуновського Петра В'ячеславовича.

02.09.15р. на сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення за № 22083 про визнання боржника банкрутом, на даний час провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Громадянка ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС - Україна" про стягнення заробітної плати.

Позивач у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх. № 3011/16 від 20.01.16р.), просить стягнути з відповідача на користь позивача 6 237, 84 грн. - середньомісячної заробітної плати за всі прострочені дні порушення термінів видачі трудової книжки, 14 406, 44 грн. - середньомісячної заробітної плати за всі прострочені дні порушення термінів видачі сум при звільнені, 3 193, 18 грн. - вихідної допомоги, 2 080, 80 грн. - грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, 867, 00 грн. - грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку працівникам які мають 2 і більше дітей до 15 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні з підприємства відповідача 03.09.15р. позивачу не було сплачено вихідної допомоги, компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки, не проведено остаточний розрахунок в день звільнення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що грошові вимоги громадянки ОСОБА_1 визнані ліквідатором в повному обсязі та включені до реєстру вимог кредиторів, який затверджено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7464/15 від 24.11.15р. та будуть погашатись в порядку, встановленому ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У судовому засіданні 20.01.16 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, 14.06.2011 року прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС-Україна" на посаду технолога, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Із матеріалів справи вбачається (довідка Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпропетровського обласного відділення № 01-19-3689 від 18.12.15р., наказ ТОВ "ОМС-Україна" № 41-0 від 16.03.12р. про надання відпустки), що з 21.11.11р. по 25.03.12р. ОСОБА_1 перебувала на лікарняному по пологам та вагітності, з 26.03.12р. знаходилась у декретній відпустці за доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС-Україна" № 01-к від 02.09.15р. позивача звільнено із займаної посади технолога з 03.09.15р. згідно зі статтею 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до опису поштового відправлення 29.10.15р. ОСОБА_1 було відправлено трудову книжку серії НОМЕР_4 та наказ про звільнення ОСОБА_1 № 01-к від 02.09.15р.

03.11.15р. ОСОБА_1 стала на облік до Тернівського районного центру зайнятості м. Кривого Рогу, що підтверджується довідкою Тернівського районного центру зайнятості м. Кривого Рогу № 1112 від 07.12.15р.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Доказів видачі позивачу в день звільнення належним чином оформленої трудової книжки відповідач суду не надав, доводи позивача щодо затримки видачі трудової книжки шляхом надання належних доказів не спростував.

З ч. 4 ст. 235 КЗпП України вбачається, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Абзацом 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

При цьому, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100).

Таким чином, останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата є вересень та жовтень 2011 року.

Згідно індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 у вересні 2011 року було нараховано заробітну плату у розмірі 2 886, 36 грн. та жовтні 2011 року у розмірі 3 500, 00 грн., відповідно середньоденна заробітна плата становить 148, 52 грн. (середня заробітна плата у сумі 6 386, 36 грн. поділена на кількість відпрацьованих днів - 43 дня = 148, 52 грн. середньоденної заробітної плати).

Отже, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу складає 6 237, 84 грн. (середньоденна заробітна плата у сумі 148, 52 грн. помножена на кількість робочих днів вимушеного прогулу - 42 дня = 6 237, 84 грн. компенсації середнього заробітку).

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення середньомісячної заробітної плати за всі прострочені дні порушення термінів видачі трудової книжки у сумі 6 237, 84 грн.

Приписами ст. 44 КЗпП України встановлено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Доказів виплати позивачу при звільненні вихідної допомоги відповідач суду не надав.

Абзацом 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як вже вище зазначено, середньоденна заробітна плата громадянки ОСОБА_1 складає 148, 52 грн., середньомісячна кількість робочих днів складає 21, 5 день (у вересні 22 робочих дня додати у жовтні 21 робочий день та поділити на 2 = 21, 5 день), відповідно середньоденна заробітна плата у сумі 148, 52 грн. помножена на середньомісячну кількість робочих днів - 21, 5 день = середньомісячній заробітній платі у сумі 3 193, 18 грн.

За наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомога при звільнені у сумі 3 193, 18 грн. підлягають задоволенню.

Також є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача грошової компенсації у сумі 2 080, 80 грн. за всі не використані дні щорічної відпустки та грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку у сумі 867, 00 грн.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом, та забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Статтею 182-1 КЗпП України передбачено, що жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, матері інваліда з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Між тим, доказів виплати позивачу грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки та грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку відповідачем не надано.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсацій за невикористану відпустку провадиться згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців.

При цьому, працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

З липня 2011 року по жовтень 2011 року ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату у сумі 10 576, 84 грн., що підтверджується довідкою індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1, яку сформовано 08.10.15р.

Кількість відпрацьованих днів за цей період складає 122 робочі дні, кількість днів щорічної відпустки складає 24 дні, відповідно компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки становить 2 080, 80 грн. (заробітна плата з липня 2011 року по жовтень 2011 року у сумі 10 576, 84 грн. поділена на кількість відпрацьованих днів - 122 дня = 86, 70 грн. середньоденної заробітної плати, середньоденна заробітна плата у сумі 86, 70 грн. помножена на кількість днів невикористаної щорічної відпустки - 24 дня = 2 080, 70 грн. грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки).

Як вже зазначено, середньоденній заробіток позивача за фактично відпрацьований час у період з липня 2011 року по жовтень 2011 року складає 86, 70 грн., кількість днів не використаної додаткової відпустки - 10 днів, відповідно компенсація за невикористану додаткову відпустку складає 867, 00 грн. (середньоденна заробітна плата у сумі 86, 70 грн. помножена на кількість днів невикористаної додаткової відпустки - 10 днів = 867, 00 грн. компенсації за невикористану додаткову відпустку).

Позивач нарахував та заявив до стягнення середній заробіток за всі прострочені дні порушення термінів видачі сум при звільненні у розмірі 14 406, 44 грн.

Cтаттею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Приписами п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999р. встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Оскільки прострочення сплати належних ОСОБА_1 виплат з боку відповідача має місце, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку у сумі 14 406, 44 грн. (середньоденна заробітна плата у сумі 148, 52 грн. помножена на кількість днів затримки - 97 днів = 14 406, 44 грн. середньої заробітної плати за всі прострочені дні порушення термінів видачі сум при звільненні) підлягають задоволенню.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо визнання ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС-Україна" грошових вимог позивача та включення їх до реєстру вимог кредиторів, який затверджено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7464/15 від 24.11.15р., оскільки із даної ухвали не вбачається, що зазначені вимоги позивача включені до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позов задоволено, судові витрати на підставі ст. 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 4-1, 12, 32-34, 43, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС-Україна" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 73; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_3) середню заробітну плату за всі прострочені дні порушення термінів видачі трудової книжки у сумі 6 237, 84 грн., вихідну допомогу у сумі 3 193, 18 грн., компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку у сумі 14 406, 44 грн., компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки у сумі 2 080, 80 грн., компенсацію за невикористану додаткову відпустку у сумі 867, 00 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМС-Україна" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 73; ) на користь державного бюджету (одержувач - управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 218, 00 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Суддя А.В. Єременко

Повне рішення складено 25.01.16р.