ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Справа № 911/5172/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс,

м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Давидівський дар, Полтавська обл., Пирятинський район, с. Давидівка

про стягнення 731 грн. 81 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 (дов. № б/н від 02.06.2014 року);

відповідача 1: не зявився;

відповідача 2: не зявився;

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів 731 грн. 81 коп. заборгованості за договором поруки № 07-04-2014-63 від 07.04.2014 р., угоди № 25/01-10 від 25.01.2013 року та договору купівлі-продажу № 14-02-2009ЛБ від 26.02.2009 року, з яких: 363 грн. 54 коп. - пеня., 255 грн. 12 коп. - інфляційні втрати, 52 грн. 89 коп. 3 % річних та 60 грн. 26 коп. штрафу, 550 грн. 00 коп. - адвокатських послуг.

Представником позивача до суду подано заяву про збільшення позовних вимог та про уточнення позовних вимог, в яких просить суд стягнути з відповідачів солідарно: 261 грн. 55 коп. інфляційні втрати, 449 грн. 00 коп. пеня, 55 грн. 68 коп. 3% річних та 60 грн. 26 коп. штрафу та 550 грн. 00 коп. - адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, тому подані заяви приймаються судом до розгляду.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідачів в засідання суду не зявились, хоча про місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені судом.

13.01.2016 року до загального відділу суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «Давидівський дар» заперечує проти позову, посилаючись на те, що останнім заборгованість погашена в повному обсязі.

Враховуючи те, що незявлення представників відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представників відповідачів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

26 лютого 2009 року між ТОВ «Тридента Агро» та ТОВ «ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР» було укладено Договір купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ.

Відповідно до п.2.1 Договору, асортимент Товару, його кількість, термін оплати та поставки, місце передачі Товару, ціна визначається в додатках та/або накладних документах відпуску Товару, що є невідємною частиною Договору.

Згідно з п. 2.2. Договору, всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії даного договору є його невідємною частиною.

Пункт 3.1. Договору передбачає можливість передачі Товару партіями.

Відповідно до даних пунктів Договору та додатку №1 до нього та видаткової накладної №РН-ЛБ00012 від 24 березня 2009 року, виписаної в період дії даного договору, було поставлено Відповідачу-2 товар на загальну суму 15 164 (п'ятнадцять тисяч сто шістдесят чотири) гривні 10 копійок.

ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» виконав свої обовязки у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару від ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР на адресу ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» не надходило.

Пункт 5.1. Договору зазначає, що Покупець здійснює оплату партії Товару за ціною, вказаною в додатках та вказаною у рахунку-фактурі, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що оплата Товару проводиться наступним чином: 100% від вартості Товару згідно з додатком оплачується покупцем авальованим векселем із строком погашення в строк до 2009 року, тому ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР не визначили та непогодили дату проведення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

При цьому, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.І ст.692 ЦК України).

Отже, обовязок Відповідача-2 оплатити товар виник внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобовязань (стаття 538 ЦК України), в тому числі по факту отримання товару.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року, ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО звернулося до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою (вих. №50 від ; 5.02.10р.) про стягнення із ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР суми боргу згідно договору купівлі- продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року та 3%-річних за період із 08.01.2010 року по 15.02.2010 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області по справі №17/20 від 08 квітня 2010 року, позов ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО задоволено повністю.

19 квітня 2010 року на виконання рішення Господарського суду Полтавської області по справі №17/20 від 08 квітня 2010 року було видано відповідний наказ суду.

ВДВС Пирятинського РУЮ Полтавської області грошові кошти в якості погашення заборгованості ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР згідно наказу Господарського суду Полтавської області по справі №17/20 від 08 квітня 2010 року було перераховано на поточний рахунок ТОВ ..ОСОБА_2 у повному обсязі: платіжне доручення від 09.08.10р. на суму 5 764,65 грн. та платіжне доручення від 22.10.10р. на суму 10 626,10 грн.

Таким чином, зобовязання належним чином та у повному обсязі Відповідачем-2 перед ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року було виконано лише 22 жовтня 2010 року.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою (вих. №25-1/07 від 25.07.11р.) про стягнення із ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР суми пені, штрафу. 3%-річних та інфляційних втрат згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року за період із 09.02.2010 року по 21.10.2010 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області по справі №18/2853/11 від 22 листопада 2011 року, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року, ТОВ «Компанія «НІКО- ТАЙС»» звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР суми заборгованість у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) у розмірі 401,77 грн., пені, 3%-річних, та інфляційних втрат згідно договору поруки №07-04-2014-63 від 07 квітня 2014 року, Угоди №25/01-10 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512- 519 ЦК України) від 25 січня 2013 року, договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року за період із 26.03.2009р. по 07.01.2010р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду по справі № 911/5426/14 від 19 травня 2015 року, позов ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» задоволено повністю.

Відповідачем 2 зобовязання у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) у розмірі 401 грн. 77 коп. було виконано 23.11.2015 року, згідно платіжного доручення № 437 від 23.11.2015 року.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзац 1 ч.І ст.193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, вартість грошового зобовязання щодо формування ціни товару згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року, Відповідачем-2 виконано неналежним чином та несвоєчасно.

Відповідно до змісту ст.115 Господарсько-процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Господарсько-процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст.231 Господарського кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку часник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2. Договору, за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 8.4. Договору за несплату або несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого Товару.

Пунктом 8.3. Договору передбачено, що сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Згідно із п. 11.1. даного Договору, Договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома Сторонами до повного виконання Сторонами обовязків по Договору.

Частиною І ст. 202 ГК України, ст.599 ЦК України передбачено, що зобовязання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із цього, у ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО виникло право вимоги щодо нарахування заборгованість у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені. 3% річних та інфляційних витрат, штрафу згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року за період існування заборгованості.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням, (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Так, 24 січня 2011 року між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО та ФОП ОСОБА_1 було укладено Угоду №12-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої, Первісний кредитор (ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО) відступає Новому кредитору (ФОП ОСОБА_1М.) право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР (), зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3%-річних, інфляційних витрат, штрафу, набутих Первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року щодо виконання грошового обовязку.

Відповідно до умов Угоди №12-ТА про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 24 січня 2011 року, Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3%- річних, інфляційних витрат, штрафу за весь період існування основної заборгованості і прострочення виконання Боржником грошового зобовязання) згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року (пункт 1.2., 2.4. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО було передано ФОП ОСОБА_1 перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ "ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР обумовленого зобов'язання. У відповідності до ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР про зазначені вище обставини.

25 січня 2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» було укладено Угоду №25/01-10 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що Первісний кредитор (ФОП ОСОБА_1М.) відступає Новому кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»») право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР (), зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3%-річних, інфляційних витрат, штрафу, набутих Первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року та згідно Угоди №12-ТА про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 24 січня 2011 року, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Відповідачем-2 грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу.

Відповідно до умов Угоди №25/01-10 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 25 січня 2013 року, Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3%- річних, інфляційних витрат, штрафу за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання Боржником грошового зобовязання) згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року (пункт 1.2., 2.2. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ФОП ОСОБА_1 було передано Позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання Відповідачем-2 обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ФОП ОСОБА_1 повідомленням від про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР про зазначені вище обставини.

Таким чином, Позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» беручи до уваги положення ч.І ст.692 ЦК України, пункту 5.3. договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року, рішення Господарського суду Полтавської області по справі №17/20 від 08 квітня 2010 року та рішення Господарського суду Полтавської області по справі №18/2853/11 від 22 листопада 2011 року, окрім вимоги про стягнення пені, штрафу, 3%-річних та інфляційних втрат на вказаний вище розміру дооцінки вартості товару, починаючи із 09 серпня 2010 року, у вказаних вище судових рішеннях не розглядались, а тому позовні вимоги, котрі Позивач заявляє у даному позові, зводить також до наступного: сума штрафу складає 60 грн. 26 коп., сума пені нарахованої за період з 11.08.2010 року по 22.11.2015 року складає 449 грн. 00 коп., сума нарахованих 3% річних за період з 22.10.2010 року по 22.11.2015 року складає 55 грн. 68 коп., сума інфляційних втрат за період з грудня 2010 року по листопад 2015 року складає 261 грн. 55 коп.

3 метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №25/01-10 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 25 січня 2013 року, 07 квітня 2014 року між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (Поручитель) було укладено Договір поруки №07-04-2014-63, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженою відповідальністю ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР () щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару) у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «основний договір»), - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №25/01-10 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 25 січня 2013 року, укладену згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року.

Пункт 3.1. - Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою розміру заборгованості (дооцінки вартості товару) у сумі 500 (пятсот) гривень 00 копійок.

Пункт 4.1. - У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов'язку за основною угодою, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач додатково звернувся до Відповідача-1 із вимогою вих. №05-63/14 від 05 травня 2014 року, котра була одержана Відповідачем-1 08 травня 2014 року, проте до сьогодні не виконана.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні Боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Враховуючи те, що ні відповідач-2 в повному обсязі, ні відповідач-1, не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою №25/01-10 про заміну кредитора у зобовязані відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 25 січня 2013 року, укладену згідно договору купівлі-продажу №14-02-2009ЛБ від 26 лютого 2009 року, позивач за захистом свого права звернувся до господарського суду з даним позовом.

Заперечення відповідача щодо того, що судом вже прийнято рішення щодо стягнення боргу (курсової різниці), судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань № 14 від 17.12.2013 року за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати, повязані з оплатою послуг адвоката в розмірі 550 грн. 00 коп.

На підтвердження своїх вимог в цій частині позивачем надано суду, зокрема, договір про надання адвокатських послуг № 17-1/03-15 від 17.03.2015 року, акт прийому-передачі документів від 17.03.2015 року, додаткова угода акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг від 09.06.2015 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 року та посвідчення адвоката від 29.10.2009 року, платіжне доручення № 790 від 13.05.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним (Інформаційний лист Вищого господарського суду України № 01-8/155 від 13.02.2002р.).

Пунктом 12 розяснень президії Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 02-05/78 від 04.03.1998р. передбачено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним; за таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При вирішенні питань, повязаних з оплатою послуг адвоката, слід також враховувати викладене в абзаці третьому пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/973 Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права № 01-8/973 від 14.12.2007р., за яким у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Дослідивши матеріали справи та визначаючи роль адвоката ОСОБА_1 у всебічному, повному та обєктивному розгляді справи № 911/5172/15, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 550 грн. 00 коп. співрозмірною з ціною позову, обґрунтованою та правомірною.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 514, 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Давидівський дар» (37010, Полтавська обл., Пирятинський район, с. Давидівка, код 33166730) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, оф. 23, код 38039872) - 60 (шістдесят) грн. 26 коп. штрафу 449 (чотириста сорок девять) грн. 00 коп. пені, 55 (пятдесят пять) грн. 68 коп. 3%-річних, 261 (двісті шістдесят одна) грн. 55 коп. інфляційних втрат, 550 (пятсот пятдесят) грн. 00 коп. адвокатських витрат, 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована