РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016Справа №910/29159/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Фудмаркет»

До Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Про визнання кредитного договору недійсним

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Фудмаркет» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач) про визнання кредитного договору недійсним

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 18996-20/13-1 від 27.02.2013р.

Ухвалою суду від 17.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/29159/15 та призначено розгляд на 11.12.2015 р.

11.12.2015р. представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, надав відзив на позов.

Суд відклав судовий розгляд справи на 18.01.2016р., у зв'язку з відсутністю представника позивача.

18.01.2016р. позивач подав через канцелярію суду клопотання про відкладення судового розгляду справи.

18.01.2016р. представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явились, відповідач про причини своєї відсутності суд не повідомив, позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення судового розгляду справи, оскільки строк розгляду справи, визначений ст.69 ГПК України закінчився та вирішив розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, після видалення до нарадчої кімнати, вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 18996-20/13-1 від 27.02.2013р. про відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - договір), згідно якого відповідач відкрив позивачу відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язався надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позивач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти та інші платежі.

Кредит надавався в грошовій формі на таких умовах: ліміт кредитної лінії - 60 300 000,00 грн.; кінцевий термін повернення кредиту - 26 01.2016р.; ціль використання кредиту - поповнення обігових коштів; процентна ставка за користування кредитом - 27%.

Згідно поданого позову. позивач посилався на те, що п.5.2.5 вказаного договору, відповідача наділено правом вносити пропозиції щодо зміни умов кредитування (в т.ч. процентної ставки) в порядку, передбаченому п.9.1 договору.

Пунктом 9.1. договору визначено, що у випадку зміни умов придбання кредитних ресурсів або порядку виконання зобов'язання сторін за договором - за погодженням з позичальником та його поручителя (в т.ч. майновими поручителями, гарантами, тощо) вносяться зміни (не підлягає змінам Графік) до договору та до договорів забезпечення протягом 10 (десяти) календарних днів, з дати надіслання банком позичальнику відповідної пропозиції, оформленої у вигляді письмового повідомлення в порядку, визначеному п.10.5 договору.

Згідно поданої позовної заяви, позивач просив суд визнати кредитний договір № 18996-20/13-1 від 27.02.2013р. недійсним, на підставі того, що п.5.2.5 кредитного договору суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки даний пункт надає банку безпідставне право змінювати розмір процентної ставки в односторонньому порядку, крім того, позивач посилався на те, що кредитний договір не має чіткого строку дії, що також на його думку є порушення норм чинного законодавства України.

Суд дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з такого.

На виконання умов вказаного кредитного договору, банк виконав зобов'язання за Кредитним договором та надав позичальнику кредитні грошові кошти в повному обсязі.

Згідно п. 5.2.5. Кредитного договору, сторони погодили, що банк має право, вносити пропозиції, щодо зміни умов кредитування (в.т. процентної ставки) в порядку передбаченому п. 9.1. Договору, які в свою чергу погоджуються додатковою угодою що підписується сторонами у відповідності до п. 10.4. Кредитного договору.

Пункт 10.4 кредитного договору передбачає, що всі зміни та доповнення до договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення договорів про внесення змін і доповнень.

Тобто, умовами кредитного договору чітко визначено порядок внесення змін до кредитного договору, а саме шляхом підписання двосторонніх додаткових угод, що у повній мірі відповідає нормам чинного законодавства України, зокрема і ст. 1056-1 ЦК України.

Щодо посилань позивача на відсутність чіткого строку дії кредитного договору, то суд з такими твердженнями також не погоджується, оскільки згідно п. 1.1.2. Кредитного договору, сторони визначили кінцевий строк повернення кредитних коштів а саме-26.01.2019 року.

У відповідності до п. 10.1 Кредитного договору він набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє по дату повного виконання зобов'язань за договором, тобто вказаними пунктами кредитного договору чітко визначено строк дії кредитного договору, що спростовує твердження позивача.

За ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, спірний кредитний договір укладено генеральним директором підприємства позивача - Душко І.М., що діяв від імені позичальника на підставі статуту та відповідного протоколу з одного боку та уповноваженим представником банку на підставі довіреності - Пєрковою Л.В.

В подальшому всі зміни та доповнення також укладались за допомогою письмових додаткових договорів, які також були підписані та завірені печатками обох сторін.

Зі змісту Спірного договору випливає, що сторонами погоджено, в тому числі, предмет договору, суму договору, умови надання та повернення кредиту і відповідальність сторін.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про визнання недійсним кредитного договору №18996-20/13-1 від 27.02.2013р. є такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 28.01.2016р. )

Суддя В.І.Мельник