РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/30722/15
За позовом Приватного акціонерного товариства "Одеська Кіностудія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Гама Естейт"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продакшн студія"

Про визнання договорів недійсними

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Рябко А.О. - представник за довіреністю № 01 від 12.01.2016.

від відповідача 1: не з'явились.

від відповідача 2: Крупка М.П. - представник за довіреністю б/н від 17.09.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.12.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Одеська Кіностудія" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Гама Естейт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продакшн студія" про визнання договорів недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений 07.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1 договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, а також укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2 01.08.2013 договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, повинні бути визнані недійними з таких підстав. По-перше, договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1, від 07.12.2012 є фіктивним, оскільки сторонами такого правочину не було вчинено дій, спрямованих на настання правових наслідків, зокрема відповідачем 1 не сплачено ТОВ «Нова Студія» 970000,00 грн., як це передбачено умовами такого договору. По-друге, позивача, в порушення положень ст. 516 Цивільного кодексу України, не було повідомлено про вчинення договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1, від 07.12.2012, а отже заміна кредитора в зобов'язанні відбулась без згоди позивача, всупереч п. 7.5. первісного договору №3 від 12.02.2009 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія». Тому, за умов недійсності договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012, укладений на його підставі договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 також повинен бути визнаний недійсним. По-третє, договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 має всі істотні умови договору факторингу за відсутності у відповідачів відповідної ліцензії на надання фінансових послуг. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд визнати недійсним договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 та договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 як такі, що суперечать актам цивільного законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 порушено провадження у справі № 910/30722/15 та справу призначено до розгляду на 22.12.2015.

22.12.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про відкладення розгляду справи.

22.12.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив із викладеними запереченнями проти позову з тих підстав, що оспорювані договори не є договорами факторингу, оскільки договір про відступлення права вимоги може бути оплатним. Також відповідач 2 вказує, що позивача було повідомлено про укладення оспорюваних правочинів, а доводи позивача про незаконність зміни договору про надання поворотної фінансової допомоги №3 від 12.02.2009 є необґрунтованими, оскільки положення п. 7.5. про внесення змін до договору за взаємною згодою сторін договору не означає обов'язку кредитора отримувати згоду у боржника на заміну кредитора у зобов'язанні.

Представники позивача та відповідача 1 у судове засідання 22.12.2015 не з'явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У судове засідання 22.12.2015 з'явився представник відповідача 2, не заперечив проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Враховуючи обґрунтованість клопотання позивача про відкладення розгляду справи, неявку представників позивача та відповідача 1 у судове засідання та необхідність подання сторонами доказів у справі, суд відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відклав розгляд справи на 26.01.2016, про що виніс відповідну ухвалу.

У судове засідання 26.01.2016 з'явились представники позивача та відповідача 2, які надали пояснення по суті спору. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідач 2 заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача 1 у судове засідання 26.01.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується, зокрема, наявним поштовим поверненням ухвали від 22.12.2015 відповідачеві 1 №825 з причиною повернення: вибули.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача 1 в судовому засіданні 26.01.2016 до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 26.01.2016 за відсутності представника відповідача 1, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

У судовому засіданні 26.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» (компанія) та Закритим акціонерним товариством «Одеська кіностудія» (перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія») (отримувач, позивач) було укладено договір № 3 про надання поворотної фінансової допомоги (Договір 1), за умовами п. 1.1. якого компанія надає отримувачу фінансову допомогу (грошові кошти), а отримувач зобов'язується повернути її в порядку та на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 4.2. Договору 1, фінансова допомога надається у розмірі 1420000,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок отримувача, зазначений в цьому договорі.

Як встановлено п. 5.1. Договору 1, отримувач зобов'язується повернути компанії отриману ним суму фінансової допомоги на поточний рахунок компанії не пізніше 12 лютого 2010 року.

Відповідно до п. 7.2. Договору 1, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань отримувача по цьому договору.

Згідно з п.п. 7.5., 7.6. Договору 1, у випадку зміни будь-якого з реквізитів сторін чи платіжних реквізитів, зазначених в розділі 8 цього договору, компанія або отримувач зобов'язані повідомити іншу сторону про такі зміни не пізніше 5 календарних днів з дня, коли вони відбулися. Цей договір може бути змінений (крім випадків, передбачених законодавством України) тільки за взаємною згодою компанії і отримувача за умови, що такі зміни викладені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

12.02.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» (компанія) та Закритим акціонерним товариством «Одеська кіностудія» (отримувач, позивач) було укладено угоду про зміни та доповнення до договору №3 (про надання поворотної фінансової допомоги) від 12.02.2009, за умовами якої п. 5.1. Договору 1 викладено в такій редакції: отримувач зобов'язується здійснити повернення компанії отриманої ним суми фінансової допомоги на поточний рахунок компанії не пізніше 12 лютого 2015 року.

07.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» укладено договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні (Договір 2).

Згідно з п. 1.1. Договору 2, первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право грошової вимоги до боржника (Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія»), що належить первісному кредитору на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3, укладеного між первісним кредитором та Приватним акціонерним товариством «Одеська кіностудія», яке на момент укладення договору діяло у формі закритого акціонерного товариства.

Згідно з п. 1.2. Договору 2, на підставі цього договору здійснюється заміна кредитора у зобов'язанні, а саме - первісний кредитор ТОВ «Нова Студія» замінюється новим кредитором ТОВ «Інтер-Гама Естейт», яке набуває статусу і всіх прав кредитора в зобов'язаннях за договором поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3, включаючи право вимоги сплати штрафних санкцій та інших платежів.

Відповідно до п. 1.3. Договору 2, відступлення первісним кредитором права вимоги, а також прийняття новим кредитором права вимоги набирає чинності з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору.

Як передбачено п. 2.1. Договору 2, відступлення права вимоги відповідно до цього договору відбувається на дату підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. Такий акт підписується сторонами одночасно із переданням документів щодо права вимоги та засвідчує належність виконання сторонами цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору 2, новий кредитор зобов'язується сплатити первісному кредитору за відступлене право вимоги суму грошових коштів в розмірі 970000,00 грн.

Новий кредитор зобов'язаний сплатити вищевказану суму грошових коштів в строк протягом 5 календарних днів від дати підписання акту приймання-передачі відповідно до цього договору (п. 3.2. Договору 2).

Відповідно до п. 4.1. Договору 2, відступлення вимоги згідно з цим договором та заміна кредитора в зобов'язанні не тягне за собою зміни будь-яких інших умов основного договору (договору поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3).

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» складено акт приймання-передачі права грошової вимоги від 07.12.2012 на підставі договору від 07.12.2012 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» як новим кредитором. Згідно з вказаним актом приймання-передачі права грошової вимоги від 07.12.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» прийняло право грошової вимоги до Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» за договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 в розмірі основного боргу в сумі 1420000,00 грн., а також без обмеження всі інші права вимоги за цим договором, включаючи вимогу про сплату процентів, неустойки та будь-яких інших платежів. З моменту підписання цього акту Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» набуває всіх прав кредитора (позикодавця) в зобов'язаннях за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3. Зазначений акт приймання-передачі права грошової вимоги від 07.12.2012 підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» та скріплений їх печатками.

Судом встановлено, що 01.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія» (новий кредитор) укладено договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні (Договір 3) (копія вказаного договору додана позивачем до клопотання, поданого 22.12.2015).

За умовами п. 1.1. Договору 3, кредитор відступає, а новий кредитор приймає право грошової вимоги до боржника (Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія»), що належить кредиторові на підставі договору від 07.12.2012 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеного між первісним кредитором (ТОВ «Нова Студія») та кредитором (ТОВ «Інтер-Гама Естейт»).

Згідно з п. 1.2. Договору 3, на підставі цього договору здійснюється заміна кредитора у зобов'язанні, а саме - кредитор ТОВ «Інтер-Гама Естейт» замінюється новим кредитором ТОВ «Українська Продакшн Студія», яке набуває статусу і всіх прав кредитора в зобов'язаннях за договором поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3, включаючи право вимоги сплати штрафних санкцій та інших платежів до боржника.

Відповідно до п. 1.3. Договору 3, відступлення кредитором права вимоги, а також прийняття новим кредитором права вимоги набирає чинності з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору.

Як передбачено п. 2.1. Договору 3, відступлення права вимоги відповідно до цього договору відбувається на дату підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. Такий акт підписується сторонами одночасно із переданням документів щодо права вимоги та засвідчує належність виконання сторонами цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору 3, новий кредитор зобов'язується сплатити кредитору за відступлене право вимоги суму грошових коштів в розмірі 1000000,00 грн. не пізніше 15 робочих днів з моменту виконання боржником всіх своїх зобов'язань.

Згідно з п. 3.2. Договору 3, оскільки Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія» згідно з договором поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3 та угодою від 12.02.2010 про зміни та доповнення до договору №3 (про надання поворотної фінансової допомоги) від 12.02.2009 зобов'язана повернути в повному обсязі отриману поворотну фінансову допомогу у сумі 1420000,00 грн. не пізніше 12 лютого 2015, момент розрахунку між новим кредитором та кредитором настає не пізніше, ніж через 15 робочих днів, які починають перебіг з 12 лютого 2015 року.

При цьому, відповідно до п. 4.1. Договору 3, відступлення вимоги згідно з цим договором та заміна кредитора в зобов'язанні не тягне за собою зміни будь-яких інших умов основного договору (договору поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3).

Судом встановлено, що згідно з актом приймання-передачі права грошової вимоги від 01.08.2013, складеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія» на підставі договору від 01.08.2013 №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія» (новий кредитор), Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія» прийняло право грошової вимоги до Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» за договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 в розмірі основного боргу в сумі 1420000,00 грн., а також без обмеження всі інші права вимоги за цим договором, включаючи вимогу про сплату процентів, неустойки та будь-яких інших платежів. З моменту підписання цього акту Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія» набуває всіх прав кредитора (позикодавця) в зобов'язаннях за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3. Зазначений акт приймання-передачі права грошової вимоги від 01.08.2013 підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія» та скріплений їх печатками.

Дослідивши зміст укладених договорів від 07.12.2012 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні та від 01.08.2013 №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами про відступлення права вимоги.

Як передбачено ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що постановою Господарського суду міста Києва від 20.07.2012 у справі №46/187-б Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2013 у справі №46/187-б ліквідовано банкрута - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова студія" (02021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 28/2, н/п 43, ідентифікаційний код 32381746) як юридичну особу у зв'язку з банкрутством. Ухвалено: Державній податковій інспекції у Печерському районі м. Києва зняти Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова студія" з податкового обліку; Головному міжрегіональному управлінню статистики у м. Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова студія" з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; Державному реєстратору за місцезнаходженням банкрута провести державну реєстрацію припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова студія" як юридичної особи.

Судом встановлено, що станом на даний час юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова студія" (ідентифікаційний код 32381746) припинено, що вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин, позов про визнання недійсними договорів про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 та договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 заявлено до відповідачів - сторін таких договорів, однак з огляду на те, що юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова студія" припинено, вказана особа - сторона договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 - позивачем до складу відповідачів не включалася.

Позивач в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що укладений 07.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1 договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, а також укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2 01.08.2013 договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, повинні бути визнані недійними з таких підстав. По-перше, договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1, від 07.12.2012 є фіктивним, оскільки сторонами такого правочину не було вчинено дій, спрямованих на настання правових наслідків, зокрема відповідачем 1 не сплачено ТОВ «Нова Студія» 970000,00 грн., як це передбачено умовами такого договору. По-друге, позивача, в порушення положень ст. 516 Цивільного кодексу України, не було повідомлено про вчинення договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1, від 07.12.2012, а отже заміна кредитора в зобов'язанні відбулась без згоди позивача, всупереч п. 7.5. первісного договору №3 від 12.02.2009 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія». Тому, за умов недійсності договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012, укладений на його підставі договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 також повинен бути визнаний недійсним. По-третє, договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 має всі істотні положення договору факторингу за відсутності у відповідачів відповідної ліцензії на надання фінансових послуг. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд визнати недійсним договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 та договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 як такі, що суперечать актам цивільного законодавства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Ч. 2 даної статті передбачає, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що договори можуть бути визнані недійсними лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в справі про визнання договорів недійсними суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання їх недійсними і настання певних юридичних наслідків.

За змістом ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року № 11 за загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов.

Як зазначено у п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року № 11, у силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

При цьому не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо.

Як вбачається зі змісту оспорюваних договорів про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 та №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013, сторонами погоджені істотні умови таких договорів, що свідчить про те, що останні є вчиненими з моменту їх підписання (07.12.2012 та 01.08.2013).

Як зазначено вище, відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом.

Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Позивач серед підстав позову, по-перше, вказує на те, що спірний договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1, від 07.12.2012 є фіктивним, оскільки сторонами такого правочину не було вчинено дій, спрямованих на настання правових наслідків, зокрема відповідачем 1 не сплачено ТОВ «Нова Студія» 970000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11, фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Так, судом встановлено, що згідно з п. 1.3. договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012, відступлення первісним кредитором права вимоги, а також прийняття новим кредитором права вимоги набирає чинності з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору.

При цьому, п. 2.1. договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 передбачено, що відступлення права вимоги відповідно до цього договору відбувається на дату підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. Такий акт підписується сторонами одночасно із переданням документів щодо права вимоги та засвідчує належність виконання сторонами цього договору.

Судом встановлено, що згідно з актом приймання-передачі права грошової вимоги від 07.12.2012, на підставі договору від 07.12.2012 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» як новим кредитором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» прийняло право грошової вимоги до Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» за договором № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 в розмірі основного боргу в сумі 1420000,00 грн., а також без обмеження всі інші права вимоги за цим договором, включаючи вимогу про сплату процентів, неустойки та будь-яких інших платежів. З моменту підписання цього акту Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» набуває всіх прав кредитора (позикодавця) в зобов'язаннях за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3. Зазначений акт приймання-передачі права грошової вимоги від 07.12.2012 підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» та скріплений їх печатками.

За таких обставин, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт», як нового кредитора, в момент підписання акту приймання-передачі права грошової вимоги від 07.12.2012 перейшло в порядку п.п. 1.3. та 2.1. договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 право вимоги до позивача основного боргу в сумі 1420000,00 грн. за умовами договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009.

Відтак, з огляду на те, що суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину, а у випадку, якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним, беручи до уваги встановлені обставини стосовно того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія», як первісним кредитором, вчинено дії щодо досягнення правового результату за договором про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012, що, зокрема, вбачається з акту приймання-передачі права грошової вимоги від 07.12.2012, за яким до відповідача 1 перейшло право вимоги до позивача, яке виникло на підставі договору № 3 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати укладений договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 фіктивним.

Більше того, відповідач 2 у відзиві на позов зазначав про те, що оплата зі сторони відповідача 1 за договором про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 відбулась шляхом зарахування зустрічних грошових вимог.

З цього приводу судом встановлено такі обставини.

Як зазначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 19.07.2013 у справі №46/187-б, 07.12.2012 між банкрутом (Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» було укладено договір про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора у зобов'язанні, відповідно до якого банкрут передав останньому право грошової вимоги до Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» у розмірі 1420000,00 грн., за що останній зобов'язувався сплатити 970000,00 грн. У подальшому, у засіданні комітету кредиторів 28.02.2013 було вирішено зарахувати зустрічні грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова студія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» на суму 970000,00 грн., у зв'язку з чим розмір кредиторських вимог останнього був зменшений на вказану суму.

За таких обставин, доводи позивача про невчинення сторонами дій, спрямованих на настання правових наслідків, спростовуються вищенаведеним.

Більше того, саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину в будь-якому не означає його фіктивності за відсутності доказів на підтвердження умислу його сторін, а отже, з урахуванням того, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами відсутності наміру сторін договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 на момент його вчинення створити правові наслідки, що обумовлені ним, позивачем не доведено фіктивність такого договору, з огляду на що підстав для визнання його недійсним з цих підстав немає.

По-друге, як зазначає позивач, останнього, в порушення положень ст. 516 Цивільного кодексу України, не було повідомлено про вчинення договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1, від 07.12.2012, а отже заміна кредитора в зобов'язанні відбулась без згоди позивача, всупереч п. 7.5. первісного договору №3 від 12.02.2009 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія».

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 511 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З огляду на зміст вищенаведених норм цивільного законодавства, відносини щодо заміни кредитора в зобов'язанні є окремими договірними відносинами, що виникають на підставі укладеного тільки між первісним кредитором та новим кредитором договору, який не впливає на сутність основного зобов'язання, яке підлягає виконанню боржником.

При цьому, право вимоги сплати боргу, яке уступається, є, по суті, майновим правом кредитора, та у розумінні ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України є майном, яким він має право вільно розпоряджатись (ст. 319 Цивільного кодексу України), що в тому числі означає, що правомочності власника майна (майнового права) не можуть бути обмежені боржником у зобов'язальних правовідносинах, у яких здійснено уступку прав. Таким чином, майнове право кредитора у зобов'язальних правовідносинах має ознаки майна як об'єкта цивільних прав, в тому числі права власності, та з елементу відносних (зобов'язальних) правовідносин (змісту) перетворюється на об'єкт абсолютного права.

Згідно з п.п. 7.5 7.6. договору №3 від 12.02.2009 про надання поворотної фінансової допомоги, у випадку зміни будь-якого з реквізитів сторін чи платіжних реквізитів, зазначених в розділі 8 цього договору, компанія або отримувач зобов'язані повідомити іншу сторону про такі зміни не пізніше 5 календарних днів з дня, коли вони відбулися. Цей договір може бути змінений (крім випадків, передбачених законодавством України) тільки за взаємною згодою компанії і отримувача за умови, що такі зміни викладені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

Таким чином, здійснивши аналіз вказаних положень договору №3 від 12.02.2009 про надання поворотної фінансової допомоги, суд дійшов висновку, що сторони цього договору, погоджуючи умови п. 7.6., під зміною договору фактично розуміли зміну його істотних умов, які по-новому визначають сутність змісту існуючого зобов'язання (відносини позики), порядку його виконання тощо.

В той же час, зміст договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1, жодним чином не змінює умови договору №3 від 12.02.2009 про надання поворотної фінансової допомоги, оскільки не впливає на сутність, обсяг, строки виконання (тощо) основного зобов'язання.

Більше того, як встановлено судом, відповідно до п. 4.1. договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012, відступлення вимоги згідно з цим договором та заміна кредитора в зобов'язанні не тягне за собою зміни будь-яких інших умов основного договору (договору поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3).

Крім того, сторона договору не є його окремою умовою (змістом), а є одним з елементів такого договору (суб'єктом).

З огляду на вищенаведене, враховуючи приписи ст. 516 Цивільного кодексу України, відповідно до яких заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, за відсутності будь-яких передбачених законом або договором обмежень щодо заміни кредитора в зобов'язанні за договором поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3, суд дійшов висновку, що для укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та відповідачем 1 договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 згода позивача не вимагається ні законом, ні договором поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3.

Окрім того, щодо доводів позивача про неповідомлення останнього про заміну кредитора (за умовами договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012) в зобов'язанні, що виникло на підставі договору поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3, суд зазначає, що факт повідомлення/неповідомлення позивача про заміну кредитора у зобов'язанні, з огляду на приписи ст. 516 Цивільного кодексу України, може впливати лише на обставини виконання зобов'язання боржником (виконання належному/неналежному кредитору), оскільки ст. 516 Цивільного кодексу України встановлює умови розподілу ризику настання несприятливих наслідків для нового кредитора у випадку виконання боржником зобов'язання первісному кредиторові за відсутності повідомлення боржника про заміну кредитора.

В той же час, факт неповідомлення боржника про заміну кредитора в жодному разі не впливає на чинність зобов'язання за основним договором, за яким було передано право вимоги, та на дійсність договору відступлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстав для визнання недійсним договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 з заявлених позивачем підстав немає, а тому, відповідно, відсутні і підстави для визнання недійсним договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013, який укладений на підставі договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012 (з огляду на обґрунтування недійсності договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 саме недійсністю договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012).

Крім того, в обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 має всі істотні положення договору факторингу за відсутності у відповідачів відповідної ліцензії на надання фінансових послуг.

Як встановлено судом, 01.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія» (новий кредитор) укладено договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні (Договір 3).

За умовами п. 1.1. договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013, кредитор відступає, а новий кредитор приймає право грошової вимоги до боржника (Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія»), що належить кредиторові на підставі від 07.12.2012 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні, укладеним між первісним кредитором (ТОВ «Нова Студія») та кредитором (ТОВ «Інтер-Гама Естейт»).

Відповідно до п. 3.1. договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013, новий кредитор зобов'язується сплатити кредитору за відступлене право вимоги суму грошових коштів в розмірі 1000000,00 грн. не пізніше 15 робочих днів з моменту виконання боржником всіх своїх зобов'язань.

Згідно з п. 3.2. договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013, оскільки Приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія» згідно з договором поворотної фінансової допомоги від 12.02.2009 №3 та угодою від 12.02.2010 про зміни та доповнення до договору №3 (про надання поворотної фінансової допомоги) від 12.02.2009 зобов'язана повернути в повному обсязі отриману поворотну фінансову допомогу у сумі 1420000,00 грн. не пізніше 12 лютого 2015, момент розрахунку між новим кредитором та кредитором настає не пізніше, ніж через 15 робочих днів, які починають перебіг з 12 лютого 2015 року.

Позивач вважає, що умови п.п. 3.1., 3.2. договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 свідчать про наявність у такого договору ознак факторингу.

Згідно зі ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст.1079 Цивільного кодексу України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Таке ж положення передбачено ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»

За змістом п. 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, №352 від 06.02.2014 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року N 231», до фінансової послуги факторингу відноситься сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів):

фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги;

набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення;

отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Отже, необхідними ознаками для кваліфікації правовідносин як факторингу є, в тому числі, здійснення фінансування клієнта та отримання фактором плати за користування клієнтом грошовими коштами, які надаються під відступлення права вимоги.

В свою чергу, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого попередній кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.

Крім цього, відповідно до правової позиції Верховного суду України щодо правової природи договору факторингу, висловленої у постанові від 10.07.2007 р. у справі № 26/347-06-6531, договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Ця послуга за допомогою факторингу є оплатною, при цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану останнім фінансову послугу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 не є договором факторингу, оскільки у ньому не передбачена будь-яка плата на користь відповідача 2 за надані другою стороною кошти.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013 недійсним із заявлених підстав.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Одеська Кіностудія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Гама Естейт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продакшн студія" про визнання недійсними договору про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 07.12.2012, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Студія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт», та договору №ИГ-УПС/2013 про оплатне відступлення права грошової вимоги та про заміну кредитора в зобов'язанні від 01.08.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Гама Естейт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Продакшн Студія», є необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою в позові, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 01.02.2016

Суддя І.М. Отрош