ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" лютого 2016 р. Справа № 903/789/14

Суддя господарського суду Волинської області Бондарєв С.В., розглянувши матеріали за заявою Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Луцький райавтодор" №45 від 22.01.2016р. (вх.№01-59/12/16 від 22.01.2016р.)

про розстрочку виконання рішення

по справі №903/789/14

за позовом Приватного підприємства "Л "Транс", м. Луцьк

до Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Луцький райавтодор", м. Луцьк

про стягнення 233 794,91грн.

За участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1-дов. від 15.10.2014р. №74

від стягувача: ОСОБА_2-дов. від 28.01.2016р. №б/н

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки учасників судового процесу.

Суть заяви: Заявник-Дочірнє підприємство "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - звернувся до господарського суду з заявою №45 від 22.01.2016р. (вх.№01-59/12/16 від 22.01.2016р.), в якій просить розстрочити виконання рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2014р. по справі №903/789/14 на 12 календарних місяців, шляхом щомісячної сплати коштів у такий спосіб: з лютого 2016 року по січень 2017 року в сумі-19 483,00грн., лютий 2017року- 19 481,91грн. борг та 4 675,90грн. витрат пов'язаних з оплатою судового збору.

В обґрунтування заяви посилався на складне фінансове становище, а саме на той факт, що на даний час криза неплатежів дебіторів призвела до надзвичайно складного фінансового стану ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України".

Вказав, що оскільки ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" є єдиним підприємством, що здійснює експлуатаційне утримання доріг Волинської області, стабільна робота його має вагоме значення як для учасників дорожнього руху, так і для держави загалом.

Звернув увагу суду на ту обставину, що рахунки ДП "Волинський облавтодор" арештовані, що виключає можливість сплати боргу згідно рішення суду.

Зазначені обставини підтверджує копіями статуту Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (нова редакція), затвердженого Наказом Державного агенства автомобільних доріг України від 13.01.2012р. №10, зареєстрованого 02.03.2012р. за №9000677, постанови про арешт коштів боржника від 24.03.2014р. ВП №35551978 та довідки Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №9-2/ від 22.01.2015р. про заборгованість по заробітній платі та податкам.

Ухвалою суду від 25.01.2016р. було призначено розгляд заяви на 02.02.2016р. на 10:00 год.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: заявника-первинні докази в обгрунтування поданої заяви про розстрочку; стягувача-пояснення по суті заяви.

В судовому засіданні 02.02.2016р. представник заявника подану ним заяву підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі.

Водночас, заявою від 02.02.2016 р. б/н (вх. № 01-54/879/16 від 02.02.2016р.) до матеріалів заяви долучив копії консолідованого звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за січень-грудень 2015 р., консолідованого балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.12.2015 р. та звіту з праці за січень-грудень 2015 р.

Новий стягувач ПП "Волиньспецекспорт", яким на підставі ухвали господарського суду Волинської області від 18.11.2015 р. замінено сторону стягувача по справі № 903/789/14 ПП "Л "Транс", у судовому засіданні 02.02.2016р. та у відзиві на заяву (вх. № 01-54/784/16 від 29.01.2016р.) просить відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на наступне.

Наведені заявником в заяві підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для розстрочки виконання судового рішення.

Окрім довідки самого ж боржника про заборгованість, до матеріалів справи не додано жодного доказу перебування підприємства в тяжкому матеріальному стані.

Долучена до заяви довідка свідчить про фінансовий стан підприємства лише станом на листопад-грудень 2015 року, а не на час розгляду справи.

До матеріалів справи не додано доказів перебування під арештом усіх відкритих банківських розрахункових рахунків боржника та його філій, а постанова про арешт коштів боржника ДВС, додана до заяви, не є безумовним свідченням вказаного, оскільки за наявною у нас інформацією, вказаний арешт скасований.

До матеріалів справи не додано доказів руху коштів по всім відкритим банківським розрахунковим рахункам боржника та його філій в період здійснення виконавчого провадження, що може свідчити про недобросовісність останнього.

При цьому заявник не обгрунтував належними доказами зв'язку своєї збитковості із неможливістю сплатити борг по даній справі, відсутні докази, що підтверджують можливість щомісячного надходження на його рахунки коштів необхідних для виконання рішення протягом терміну розстрочки.

Крім того, необхідно брати до уваги майнові інтереси обох сторін, тобто як боржника так і стягувача. Спірна заборгованість виникла ще в 2013 році. Річні індекси інфляції за вказаний період становили за 2013 р. 100,5 %, за 2014 р. 124,9%, за 2015 143,3%. Розстрочення суми заборгованості призведе до порушення балансу інтересів сторін у справі.

Зауважив, що на виконання рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2014 р. у справі № 903/789/14 боржником в рахунок погашення боргу сплачено первісному кредитору 98 458,24грн., решта заборгованості 140 012,57грн. непогашена.

На думку стягувача, заява боржника про розстрочення виконання судового рішення спрямована на унеможливлення порушення провадження по справі № 903/1341/15 за заявою Приватного підприємства "Волиньспецекспорт" про визнання банкрутом ДП "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", яка призначена до розгляду на 23.02.2016р.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, відносно боржника ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" відкриті та на даний час численні незавершені виконавчі провадження, що ставить під сумнів намір боржника виконувати судове рішення в майбутньому.

Заслухавши пояснення представників заявника та стягувача, дослідивши додані до подання матеріали, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 10.11.2014 р. у справі №903/789/14 стягнуто з Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Луцький райавтодор" на користь Приватного підприємства "Л "Транс 233 794,91грн., в т.ч. 201 894,52грн.-основного боргу, 25 486,60грн.-суми індексу інфляціії, 6 413,79грн.-3% річних та 4 675,90грн.-витрат пов'язаних з оплатою судового збору.

Постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р. та Вищого господарського суду України від 31.03.2015р. у справі №903/789/14 рішення господарського суду Волинської області від 10 листопада 2014 року в справі № 903/789/14 залишено без змін.

12.02.2015р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2014р., було видано наказ за №903/789/14-1.

На виконання наказу № 903/789/14-1 від 12.02.2015 р., 02.03.2015р. Відділом ДВС Луцького РУЮ було відкрито виконавче провадження №46682742, яке приєднане до зведеного виконавчого провадження №49038443.

На підставі ухвали господарського суду Волинської області від 18.11.2015 р. замінено сторону у виконавчому провадженні №46682742 щодо виконання наказу господарського суду Волинської області від 12.02.2015 р. № 903/789/14-1 стягувача по справі ПП "Л Транс" на нового стягувача ПП "Волиньспецекспорт".

Дочірнє підприємство "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - звернувся до господарського суду з заявою №45 від 22.01.2016р. (вх.№01-59/12/16 від 22.01.2016р.), в якій просить розстрочити виконання рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2014р. по справі №903/789/14 на 12 календарних місяців, шляхом щомісячної сплати коштів у такий спосіб: з лютого 2016 року по січень 2017 року в сумі-19 483,00грн., лютий 2017року- 19 481,91грн. борг та 4 675,90грн. витрат пов'язаних з оплатою судового збору.

Заяву боржник обґрунтовує тим, що на даний час підприємство перебуває у складному фінансовому становищі, що ускладнює виконання рішення суду.

На підтвердження вказаних обставин заявник долучив до матеріалів заяви копії статуту Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (нова редакція), затвердженого Наказом Державного агенства автомобільних доріг України від 13.01.2012р. №10, зареєстрованого 02.03.2012р. за №9000677, постанови про арешт коштів боржника від 24.03.2014р. ВП №35551978, довідки Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №9-2/ від 22.01.2015р. про заборгованість по заробітній платі та податкам, консолідованого звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за січень-грудень 2015 р., консолідованого балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.12.2015 р. та звіту з праці за січень-грудень 2015 р.

Як встановлено судом та вбачається з пояснень представника стягувача, на виконання рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2014 р. у справі № 903/789/14 боржником в рахунок погашення боргу сплачено первісному кредитору 98 458,24грн., решта заборгованості 140 012,57грн.-непогашена.

Дослідивши наявні матеріали заяви, заслухавши пояснення повноважних представників заявника та стягувача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява про розстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне кореспондується і з приписами ст. 115 ГПК України.

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Заява відповідача розглядається відповідно до вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Водночас, в рішенні Конституційного Суду від 26.06.2013, № 5-рп/2013 "У справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Як розяснив пленум Вищого господарського суду України в п.п. 7.1.2. п.7.1., п. 7.2. постанови №9 від 17.10.2012р. розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на розстрочку законодавство не вимагає, і господарський суд не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Пунктом 7.6. згаданої постанови пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що частина третя статті 121 Господарського процесуального кодексу України вимагає від господарського суду винесення ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку його виконання. Відповідна ухвала може бути оскаржена в апеляційному та в касаційному порядку. За відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання.

Аналіз наведеного вище свідчить про те, що відстрочка або розстрочка виконання рішення суду чи зміна способу його виконання можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Крім цього, повинні враховуватись інтереси сторін, їх матеріальний стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи.

Таким чином, виходячи із зазначеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але, перш за все, повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Встановлення та підтвердження факту наявності виключних обставин, на які посилається заявник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо впливають на можливість виконання рішення суду останнім у момент звернення рішення до виконання.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено судом, що подаючи заяву про розстрочку виконання рішення, заявником не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.ст. 34, 36 ГПК України в підтвердження неможливості або складності процедури виконання рішення господарського суду, не наведено обставин винятковості, які могли б слугувати підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Згідно п.10 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003р " передбачено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право розстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Обов'язковою умовою надання розстрочки чи відстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об'єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Заявником не надано документів, проаналізувавши які, можна дійти до висновку про неможливість або складності процедури виконання рішення господарського суду та не наведено обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для розстрочки виконання рішення господарського суду; також ним не доведено суду винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, як і жодним чином не обґрунтовано термін, протягом якого слід розстрочити виконання судового рішення, також не подано доказів які підтверджували його скрутне матеріальне становище, доказів, які б свідчили про відсутність у боржника коштів на банківських рахунках, не обґрунтовано і не подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому, оскільки розстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у межах строку розстрочення, а не ухилення від його виконання на певний час.

Наведені заявником в заяві та в судовому засіданні 02.02.2016р. підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для розстрочки виконання судового рішення, яке не виконується.

Крім того, господарський суд взяв до уваги майнові інтереси обох сторін, тобто як боржника так і стягувача.

При цьому, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів закінчення виконавчого провадження через неможливість виконання у спосіб, передбачений рішенням від 10.11.2014р. у справі №903/789/14, відсутні також і висновки державного виконавця, казначейства про неможливість виконання рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2014р. у справі №903/789/14.

На цьому зауважено і у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2014р. у справі №903/1545/13.

Водночас, суд зауважує, що надані заявником документи та докази не можуть слугувати належним доказом відсутності коштів на рахунках боржника станом на момент звернення заявника з заявою до суду 22.01.2016р. про розстрочку виконання рішення.

Разом з тим, заявник не досягнув згоди із стягувачем щодо умов добровільного виконання рішення суду та сплати наявного боргу шляхом підписання мирової угоди, якою можливо б встановлювались умови розстрочення виконання рішення по справі.

Слід зазначити, що надання розстрочки та відстрочки, у т. ч. зміну способу та порядку виконання рішення суду є правом, а не обов'язком суду. Посилання заявника на обставини, які не підтвердженні засобами доказування, не вказують на ускладнення або неможливість виконання рішення суду та не є підставою для відстрочки виконання рішення. Тобто, вказані у заяві обставини, неможливо розглядати, як виняткові, які ускладнюють виконання судового акта та не можуть бути підставою для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення.

Судом враховано матеріальні інтереси обох сторін та їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, що встановлено рішенням суду, те, що заявником не надано доказів часткового погашення боргу чи інших доказів наявності підстав для розстрочення рішення суду.

Доводи, що наведені заявником та докази, що надано на їх підтвердження, які оцінені судом у сукупності, не достатні для висновку про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення суду і даний випадок не може розцінюватись як винятковий.

Крім того, розглянувши матеріали заяви про розстрочку виконання рішення суду, враховуючи пояснення представника стягувача, господарський суд зазначає, що заявником не враховано при подачі заяви часткове виконання рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2014р. на суму 98 458,24грн., шляхом сплати даної суми первісному стягувачу, в зв'язку з чим борг складає 140 012,57грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, набрання рішенням законної сили 12.02.2015р., і обовязковість його для виконання, тривалий час невиконання рішення суду та той факт, що боржником не доведено винятковості обставин обєктивної неможливості виконати рішення від 10.11.2014р., суд прийшов до висновку, що заява Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №45 від 22.01.2016р. (вх.№01-59/12/16 від 22.01.2016р.) про розстрочку виконання рішення від 10.11.2014р. у справі № 903/789/14 на 12 календарних місяців, шляхом щомісячної сплати коштів у такий спосіб: з лютого 2016 року по січень 2017 року в сумі-19 483,00грн., лютий 2017року- 19 481,91грн. борг та 4 675,90грн. витрат пов'язаних з оплатою судового збору, до задоволення не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 86, 115, 116, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №45 від 22.01.2016р. (вх.№01-59/12/16 від 22.01.2016р.) про розстрочку виконання рішення від 10.11.2014р. у справі № 903/789/14 на 12 календарних місяців, шляхом щомісячної сплати коштів у такий спосіб: з лютого 2016 року по січень 2017 року в сумі-19 483,00грн., лютий 2017року- 19 481,91грн. борг та 4 675,90грн. витрат пов'язаних з оплатою судового збору-відмовити.

Суддя С. В. Бондарєв