донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.01.2016 справа № 908/3476/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «ГОБІУС ЛТД», м. Бердянськ Запорізької області,

на рішення господарського суду Запорізької області

від21.07.2015 року

по справі№908/3476/15

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КОМЕНЕРГО-БЕРДЯНСЬК», м. Бердянськ Запорізької області,
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ГОБІУС ЛТД», м. Бердянськ Запорізької області,
простягнення 9 082, 22 грн.

В С Т А Н О В И В :

Господарський суд Запорізької області рішенням від 21.07.2015 (суддя Т.А. Азізбекян) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КОМЕНЕРГО-БЕРДЯНСЬК», м. Бердянськ Запорізької області (далі ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-БЕРДЯНСЬК», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОБІУС ЛТД», м. Бердянськ Запорізької області (далі ТОВ «ГОБІУС ЛТД», відповідач) задовольнив частково та стягнув з останнього 4 709, 76 грн. основного боргу, 299, 52 грн. пені, 75, 42 грн. інфляції та 1 022, 85 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 по справі № 908/3476/15 просить скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Зокрема, заявник в апеляційній скарзі посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідач зазначає, що судом не прийнято до уваги ті обставини, що ТОВ «ГОБІУС ЛТД» не являється ні власником, ні орендарем приміщення у житловому будинку № 47, а договір із позивачем було укладено передчасно і помилково.

Також апелянт посилається на відсутність первинних облікових документів як доказів виконання позивачем своїх обовязків з надання послуг перед відповідачем, у звязку з чим у ТОВ «ГОБІУС ЛТД» відсутній обовязок з оплати таких послуг.

Також стягнення заборгованості за період з січня по липень 2013 року відповідач вважає незаконним та необгрунтованим, посилаючись на ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.11.2015 апеляційну скаргу ТОВ «ГОБІУС ЛТД» прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової палати № 04-08/1169/15 від 07.12.2015, у зв'язку із відпусткою судді Ломовцевої Н.В., змінено склад колегії суддів та сформовано її у складі: головуючий суддя Колядко Т.М., члени колегії: суддя Татенко В.М. та суддя Скакун О.А. Розгляд апеляційної скарги розпочато заново.

Представники сторін у судове засідання 20.01.2016 не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать роздруківки з офіційного сайту «Укрпошти».

Враховуючи те, що сторони не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.12.2015 явка представників сторін обов'язковою не визнавалася, а також встановлений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду, судова колегія апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОБІУС ЛТД" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КОМЕНЕРГО-БЕРДЯНСЬК» (Виконавець) укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів (далі Договір), за умовами якого Виконавець зобов'язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів з кафе «Океан» за адресою: вул. Горького, 47, а Замовник зобов'язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строк та на умовах, передбачених цим договором (п.1.1 Договору).

Обсяг надання послуг та розрахунок їх вартості визначається розділом 2 Договору.

Сторони в п. 2.3 Договору визначили: норма накопичення 6, 013 м3, вартість послуг за Договором складає 166, 32 грн. в місяць.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше ніж до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим (п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Відповідно до п. 9.1. Договору сторони обумовили, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін.

Строк цього Договору починає свій перебіг з часу підписання цього Договору та закінчується 31.12.2013р. Якщо жодна із сторін до закінчення строку дії договору письмово не повідомить іншу сторону про відмову від договору, договір вважається подовженим на кожний наступний рік. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час, цього Договору (п.п. 9.2, 9.3 Договору).

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було надано послуги з вивезення побутових відходів за період з січня 2013 року по лютий 2015 року на загальну суму 4 709, 76 грн. Відповідачем оплата послуг не була здійснена, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 4 709, 76 грн.

Посилання апелянта на відсутність первинних облікових документів як підтвердження факту проведення позивачем господарської операції не приймається судом до уваги з врахуванням наступного. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем до позовної заяви додано опис вкладення в рекомендований лист на адресу ТОВ "ГОБІУС ЛТД", який підтверджує направлення 29.07.2013 рахунків на вивіз побутових відходів та актів виконаних робіт за січень-липень 2013 року, а також фіскальні чеки, що підтверджують поштові відправлення на адресу відповідача.

Відсутність доказів направлення рахунків за решту спірного періоду не є підставою для відмови у стягненні боргу, оскільки направлення споживачу рахунків умовами Договору не передбачено, а відсутність доказів їх направлення не є прострочкою кредитора.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Оскільки сторони в Договорі визначили щомісячну суму платежу та строк оплати, Відповідач мав можливість виконати свої зобовязання за Договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, права та обовязки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 (далі Закон № 1875-VI).

Житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України № 1875-VI).

Порядок надання житлово-комунальних послуг їх якості та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

У разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складення та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо (ст. 18 Закону № 1875-VI).

Відповідно до зазначеного Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, визначені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру цін/тарифів, затверджених в установленому порядку.

Доказів звернення Споживача з претензіями щодо неналежного надання комунальних послуг позивачем суду не надано. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів.

Господарський суд Запорізької області не прийняв до уваги заперечення відповідача, що він не користувався послугами, передбаченими Договором, оскільки уклав Договір помилково та передчасно, приміщення у житловому будинку № 47 по вулиці Горького у м.Бердянську у спірний період йому не належало, оскільки згідно з договором купівлі-продажу від 10.10.2012 позивач продав приміщення площею 202, 4 м2, а в липні 2013 року уклав договір про попередні наміри щодо суборенди не укладався.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки доказів розірвання договору відповідачем суду не надано.

Посилання апелянта на те, що Договір не міг бути укладений раніше, ніж у липні 2013 року з посиланням на супровідний лист від 09.07.2013 спростовується змістом листа, в якому ТОВ «ГОБІУС ЛТД» повідомляє про повернення підписаного договору про надання послуг саме від 01.01.2013 (а. с. 22).

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував приписи ч. 6 ст. 232 ГК України щодо обмеження строку нарахування пені, передбаченої п. 6.1 Договору, та задовольнив позовні вимоги про її стягнення частково в сумі 299, 52 грн. з урахуванням строку позовної давності в один рік, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Суд також обґрунтовано погодився з розрахунком інфляційних втрат та задовольнив вимогу про їх стягнення в сумі 75, 42 грн.

Відповідачем розрахунок суду в апеляційній скарзі не спростований.

З урахуванням викладеного підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОБІУС ЛТД", м. Бердянськ Запорізької області, на рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 у справі № 908/3476/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 у справі № 908/3476/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1 - позивачу

1 - відповідачу

1 - у справу

1 - ГСЗО

1 - ДАГС