РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2016Справа №910/29730/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівський цукровий завод"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизель Експерт"

про відшкодування витрат у розмірі 526 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Таран Ю.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Аліменко О.Ю. - представник за довіреністю;

Юзов А.І. - представник за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Носівський цукровий завод" звернулося до господарського суду м. Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизель Експерт" про відшкодування витрат на усунення недоліків товару в сумі 526 000 грн.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач наполягав на заявлених позовних вимогах, просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву в яких позовні вимоги не визнав, заперечення мотивовані тим, що: позивачем не доведено необхідності ремонту двигуна, що є об'єктом договору від 30.01.2015; необґрунтовано наявності збитків у розмірі 526 000 грн.; не доведено факту невиконання відповідачем взятих гарантійних зобов'язань, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 30.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Носівський цукровий завод", далі Замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дизель Експерт", далі Виконавець, було укладено договір № 30/1-15, далі Договір, відповідно до предмету якого (п. 1.1 Договору) Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати роботи по заміні двигуна 211Д-3 тепловоза ТГМ-4 заводський номер № 1861. В вартість робіт входить вартість дизельного двигуна внутрішнього згорання 211Д-3(6ЧН21/21) тепловозу ТГМ-4 заводський номер № 1861 і вартість робіт з демонтажу, монтажу двигуна та пусконалагоджувальні роботи. Замінений двигун залишається у власності Виконавця.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що зобов'язання сторін вважаються виконаними після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

21 лютого 2015 року відповідачем були виконані зобов'язання за Договором, що підтверджується відписаним сторонами актом про надання послуг № 19.

Згідно з п. 2.2 Договору гарантійний термін на встановлений двигун становить 10 місяців від дати підписання акта здачі-приймання виконаних робіт або 800 мотогодин наробітку.

Позивач стверджує, що через місяць після підписання акта здачі-приймання виконаних робіт був змушений звернутися до Виконавця з вимогою про усунення дефектів у зв'язку з поганою роботою двигуна. 09.04.2015 відповідач з'явився для гарантійного обслуговування двигуна, однак його дії не мали позитивних наслідків. Оскільки двигун перестав працювати, а відповідач на звернення щодо гарантійного обслуговування двигуна не реагував, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Носівський цукровий завод" уклало договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "МК Техніка" від 10.07.2015 про надання відповідних послуг з ремонту. На виконання даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "МК Техніка" здійснило ремонт двигуна, вартість ремонту склала 526 000 грн. Таким чином, позивач з посиланням на ст. 675 ЦК України намагається відшкодувати за рахунок відповідача витрати на усунення недоліків двигуна у розмірі 526 000 грн.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом встановлено, що відповідач зобов'язання за Договором виконав, що підтверджується підписаним сторонами актом про надання послуг від 21.02.2015, Замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконаних робіт не мав. Акт є основним документом, підтверджуючим повне виконання зобов'язань. У відповідь на звернення позивача з вимогами про усунення недоліків двигуна, відповідачем були усунені, що підтверджується актами надання послуг від 21.02.2015 № 29 та від 05.03.2015 № 49. Доказів інших звернень позивача до відповідача, які були б отримані останнім, щодо усунення несправностей двигуна позивачем суду не надано.

Крім того, згідно з Договором та актом про надання послуг від 21.02.2015 № 19 відповідачем було встановлено дизельний двигун внутрішнього згорання 211Д-3 (6чн21/21) тепловозу ТГМ-4 заводський номер № 1861. Однак, відповідно до акта комісійного огляду двигуна від 09.07.2015 здійснювався зовнішній огляд та розбирання одного двигуна - дизеля 6ЧН 21/21 зав. № Н476, але згідно з дефектним актом по ремонту дизеля від 06.08.2015 та договору від 10.07.2015 укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "МК Техніка", здійснювався ремонт іншого двигуна, а саме дизеля 6ЧН 21/21 зав. № Н476. Згідно з цими документами, порядкові номери двигунів різні.

Згідно з п. 10.1 Договору спірні питання, розбіжності та непорозуміння, зв'язані з виконанням договору вирішуються шляхом переговорів. Пунктом 11.5 Договору визначено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов'язки за цим договором третій стороні без погодження з другою стороною. Однак, в порушення даних пунктів Договору, не повідомивши відповідача, позивач уклав договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "МК Техніка" та відремонтував двигун.

Відповідно до акта комісійного огляду двигуна від 09.07.2015 позивачем проводився не тільки огляд, а і розбирання двигуна, що є порушенням умов дії гарантійних зобов'язань. Крім того, згідно з п. 1.8 та п. 4.4 "Дизель 6 ЧН 21/21 (211Д-3) Руководство по эксплуатации 02.11.00.000 РЭ" несправності (погана робота рейки), зазначені у листі від 21.04.2015, докази отримання якого відповідачем не надано, не підпадають під гарантійне обслуговування та повинні усуватися механіками, мотористами, що обслуговують вказаний дизель.

Фактично позовна вимога позивача є вимогою про стягнення збитків, які позивач зазнав внаслідок усунення недоліків товару (двигуна).

На час стягнення збитків, на позивача покладається обов'язок довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

· по-перше, факт заподіяння йому збитків;

· по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань;

· по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних зобов'язань.

Позивач не довів складову збитків, у тому числі причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням відповідачами своїх гарантійних обов'язків за Договором та виникненням у позивача збитків. За таких обставин у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівський цукровий завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизель Експерт" про відшкодування витрат на усунення недоліків товару в сумі 526 000 грн. слід відмовити, як необґрунтовано заявленого.

З урахуванням викладеного витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Носівський цукровий завод".

У судовому засіданні, яке відбулося 22.01.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, після виходу суду з нарадчої кімнати було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 626, 901 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, ч.ч. 2,3 ст. 85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Носівський цукровий завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизель Експерт" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 27.01.2016 року

Суддя Ю.О.Підченко