ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" січня 2016 р.Справа № 916/3495/15

Колегія суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Дяченко Т.Г. та Оборотової О.Ю., розглянувши справу за позовом: Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк (01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29, )

до відповідача: Виробничо-торгового приватного підприємства „Абсолют (65020, м. Одеса, вул. Тираспольська, 27/29, к. 307, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (65026, АДРЕСА_1)

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності в рахунок часткового погашення заборгованості за Договором кредиту від 30.10.2007 № 2007/13-2.06/667 у розмірі 707 833, 26 доларів США

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність від 09.06.2015 № 02-36/1511);

Від відповідача ОСОБА_3 (керівник);

ОСОБА_4 (довіреність від 16.01.2016);

Від третьої особи не зявився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Виробничо-торгового приватного підприємства „Абсолют (далі Відповідач), з урахуванням Уточненої позовної заяви від 14.12.2015 № 08.506-297/85-5264 (вхід. від 30.12.2015 № 32997/15) (т. ІІ а.с. 129-131), про звернення стягнення на предмет іпотеки Адміністративно-складські приміщення, які складаються з літ. «А» - адміністративно-складське приміщення, літ. «Б» - складське приміщення, літ. «В» - складське приміщення, літ. «Г» - сторожовий пост, І брукування, 1 огорожа, загальною площею 2 337,6 кв.м., основною площею 2 005,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вул. Степова 2а, розташованих на земельній ділянці, загальною площею 4,31 га та належать ВТПП «Абсолют» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Тираспольська, 27/29, к. 307) на праві власності на підставі свідоцтва про право власності шляхом визнання права власності за ПАТ „Укрсоцбанк (р/р 0490 в Одеському відділенні ПАТ „Укрсоцбанк, МФО 300023, , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29) в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту № 2007/13-2.06/667 від 30.10.2007 в розмірі 707 833,26 доларів США; про визнання за Публічним акціонерним товариством „Укрсоцбанк (01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) права власності на Адміністративно-складські приміщення, які складаються з літ. «А» - адміністративно-складське приміщення, літ. «Б» - складське приміщення, літ. «В» - складське приміщення, літ. «Г» - сторожовий пост, І брукування, 1 огорожа, загальною площею 2 337,6 кв.м., основною площею 2 005,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вул. Степова 2а, розташованих на земельній ділянці, загальною площею 4,31 га.

Ухвалою суду від 25.08.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, призначено судове засідання на 14.09.2015, та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1.

Розгляд справи відкладався ухвалами від 14.09.2015 на 29.09.2015, від 29.09.2015 на 15.10.2015.

Ухвалою суду від 15.10.2015 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 04.11.2015.

Ухвалою суду від 04.11.2015 справу призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою суду від 05.11.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого суді ОСОБА_5, суддів Дяченко Т.Г. і ОСОБА_6, та призначено її розгляд на 30.11.2015.

Ухвалою суду від 30.11.2015 відкладено розгляд справи на 16.12.2015.

Ухвалою суду від 16.12.2015 продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 20.01.2016, та відкладено розгляд справи на 11.01.2016.

Ухвалою суду від 11.01.2016 відкладено розгляд справи на 20.01.2016.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 509, 525, 526, 549, 550, 551, 552, 612, 651, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статті 12, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» обґрунтовані виникненням у Позивача на підставі Іпотечного договору (з майновим поручителем) від 30.10.2007 права стягнення на предмет іпотеки, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту від 30.10.2007 № 2007/13-2.06/667 у загальній сумі 707 833,26 доларів США, що еквівалентно 16 702 955,12 грн., яка складається з 266 248,00 доларів США сума заборгованості за кредитом, 247 585,47 доларів США сума заборгованості за відсотками, 93 452,96 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 100 546,83 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Представники Відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні повністю. У письмових Запереченнях (вхід. від 30.11.2015 № 29986/15) Відповідач зазначає, що на його думку, дана справа непідвідомча господарському суду і повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства, спільно із заявою про стягнення боргу з фізичної особи ОСОБА_1 Також, Відповідач вказує на те, що розгляд справи господарським судом без чіткого встановлення суми боргу за кредитним договором із позичальником в порядку цивільного судочинства порушує законні права та інтереси поручителя ВТПП „Абсолют. Окрім того, Відповідач зазначає, що визнання права власності на предмет іпотеки, вартість якого на ринку нерухомості за останні 8 років суттєво зросла, порушить законні інтереси ВТПП «Абсолют» та ОСОБА_7, сума боргу якого не зменшиться у порівнянні із сумою отриманого кредиту та суми нарахованих штрафних санкцій.

Відповідач також стверджує, що без його згоди Позивач підвищував процентну ставку та застосував до позичальника додаткові штрафні санкції за неналежне виконання умов кредитного договору. А відтак, на думку Відповідача, його зобовязання за Іпотечним договором (з майновим поручителем) від 30.10.2007 є припиненим відповідно до частини першої статті 559 Цивільного кодексу України.

20.01.2016 Відповідачем подано Клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи (вхід. від 20.01.2016 № 2-250/16) в якому він просив на вирішення експертів поставити наступні питання: аудит кредитної справи за Договором Кредиту від 30.10.2007 № 2007/13-2.06/667; встановлення правомірності/неправомірності донарахованих, а також нарахованих фінансових санкцій (штрафів, пені і т.п.); встановлення обґрунтованості/ необґрунтованості штрафних санкцій (неустойки, пені) за невиконання зобовязань за Договором кредиту від 30.10.2007 № 2007/13-2.06/667. Судом відмовлено у задоволенні цього клопотання з огляду на відсутність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Відповідачем також подано клопотання про продовження строків розгляду спору (вхід. від 20.01.2016 № 2-231/16). Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки ухвалою від 16.12.2015 строк розгляду спору вже був продовжений на 15 днів. Продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п'ятнадцяти днів (пункт 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18).

Третя особа ОСОБА_1 явку свого повноважного представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /т. ІІ, а.с. 247-248/. Окрім того, у телеграмі від 04.11.2015 ОСОБА_1 просив повідомляти його про судові засідання через представника ВТПП „Абсолют (т. І а.с. 83), що й було здійснено судом шляхом повідомлення представників відповідача про місце, дату та час розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд,

в с т а н о в и в :

30.10.2007 між Позивачем та Відповідачем укладено Іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8, реєстровий номер 2262 (далі Іпотечний договір від 30.10.2007) /т. І а.с. 14-16/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Іпотечного договору від 30.10.2007 іпотекодавець (Відповідач) передає в іпотеку іпотекодержателю (Позивач) в якості забезпечення виконання позичальником (ОСОБА_1) зобовязань за Договором кредиту від 30.10.2007 № 2007/13-2.06/667 (далі «Основне зобовязання»), наступний обєкт нерухомого майна: Адміністративно-складські приміщення, які складаються з літ. «А» - адміністративно-складське приміщення, літ. «Б» - складське приміщення, літ. «В» - складське приміщення, літ. «Г» - сторожовий пост, І брукування, 1 огорожа, загальною площею 2 337,6 кв.м., основною площею 2 005,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вул. Степова 2а, що належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 29.03.2001 Виконавчим комітетом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на підставі Рішення № 26 виконавчого комітету Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 29.03.2001; право власності на які зареєстроване Комінтернівським районним БТІ Одеської області в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 9779050, та які розташовані на земельній ділянці площею 4,31 гектара, цільове призначення земельної ділянки експлуатації та обслуговування адміністративно-складських приміщень, що надана іпотекодавцю у постійне користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ОД № 000302, виданого Ново-Дофінівською селищною радою 22.01.2001 на підставі Рішення Ново-Дофінівської селищної Ради народних депутатів № 104 від 28.12.2000, зареєстрованого в книзі державних актів на право постійного користування землею № 3. Вартість предмету іпотеки за погодженням сторін складає 2 150 000,00 грн., що в еквіваленті складає 425 742,57 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору.

Пунктом 1.4 Іпотечного договору від 30.10.2007 встановлено суть та розмір забезпечених іпотекою зобовязань, а саме: 1.4.1 повернення кредиту у розмірі 297 000,00 доларів США з наступним порядком погашення: 1.4.1.1 з листопада 2007 року по жовтень 2017 року щомісячно рівними частками по 2 475 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 29.10.2017; 1.4.2 сплата винагороди за використання кредиту, у розмірі 13 % річних; 1.4.3 сплата можливих штрафних санкцій, визначених Основним зобовязанням; 1.4.4 інші витрати на здійснення забезпеченою іпотекою вимоги, відповідно до чинного законодавства України.

Згідно із пунктом 6.3 Іпотечного договору від 30.10.2007 він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення Основного зобовязання. Дія договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку».

30.10.2007 між Позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 2007/13-2.06/667 (далі Договір кредиту від 30.10.2007) /т. І а.с. 10-12/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.1.1, 1.2 Договору кредиту від 30.10.2007 кредитор (Позивач) надає позичальнику (ОСОБА_1Г.) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 297 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з листопада 2007 року по жовтень 2017 року щомісячно рівними частками по 2 475,00 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 29.10.2017, на умовах визначених цим договором. Кредит надається позичальнику на споживчі цілі.

Пунктами 2.2, 2.3, 2.4 Договору кредиту від 30.10.2007 передбачено, що моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових грошей в сумі кредиту. Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, визначених договором. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті Кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.

Відповідно до пунктів 2.4.1, 2.4.2 Договору кредиту від 30.10.2007 сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок № 6766 в Одеській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» десятого числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо десяте число місяця є неробочим днем, то позичальник зобовязаний сплатити суму нарахованих процентів згідно із п. 2.4 договору у попередній робочий день. Сплата кредиту здійснюється в валюті кредиту на рахунок № 6765 в Одеській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця. У випадку, якщо десяте число місяця є неробочим днем, то позичальник зобовязаний сплатити суму кредиту згідно з п.1.1 договору у попередній робочий день.

Підпунктами 3.3.7, 3.3.8 пункту 3.3 Договору кредиту від 30.10.2007 встановлено обовязок позичальника сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному пунктами 2.4, 2.5 договору, а також своєчасно та у повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктом 1.1 договору.

Згідно із пунктом 4.5 Договору кредиту від 30.10.2007 у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

02.06.2009 між Позивачем і ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору кредиту від 30.10.2007, яким викладено підпункт 1.1.1 пункту 1.1 статті 1 договору в наступній редакції: « 1.1.1. з листопада 2007 року по жовтень 2008 року щомісячно рівними частками по 2 475,00 (дві тисячі чотириста сімдесят пять) доларів США, 1.1.2. з листопада 2008 року по жовтень 2009 року 265,00 (двісті шістдесят пять) доларів США, з листопада 2009 року по жовтень 2017 року 2 751,25 (дві тисячі сімсот пятдесят один) доларів США 25 центів, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 29 жовтня 2017 року, надалі за текстом «Кредит», на умовах, визначених цим Договором» /т. ІІ а.с. 7/.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення що регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 10561 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивачем 31.10.2007 були надані кредитні кошти позичальнику ОСОБА_1 за Договором кредиту від 30.10.2007 у розмірі 297 000,00 доларів США, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку № 6765 від 14.12.2015 /т. ІІ а.с. 37/.

Позичальником ОСОБА_1 було частково погашено суму кредиту у розмірі 30 752,00 доларів США, а саме: 2 475,00 доларів США 07.11.2007; 2 475,00 доларів США 04.12.2007; 2 475,00 доларів США 08.01.2008; 2 475,00 доларів США 07.02.2008; 2 475,00 доларів США 04.03.2008; 0,17 доларів США 11.03.2008; 7 424,83 доларів США 02.06.2008; 2 475,00 доларів США 10.07.2008; 2 475,00 доларів США 13.08.2008; 2 375,65 доларів США 17.09.2008; 100,00 доларів США 19.09.2008; 2 474,35 доларів США 10.10.2008; 1 052,00 доларів США 10.12.2008, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку № 6765 від 14.12.2015 /т. ІІ а.с. 37-44/.

У матеріалах справи відсутні докази повернення ОСОБА_1 сум кредиту за Договором кредиту від 30.10.2007 у іншому розмірі. Отже, заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 266 248,00 доларів США (297 000,00 - 30 752,00 = 266 248,00).

Позивачем нараховані відсотки у розмірі 285 639,94 доларів США, з яких 202 631,62 доларів США - проценти на строкову заборгованість за період з 31.10.2007 по 26.11.2015, та 83 008,32 доларів США проценти на прострочену заборгованість за період з 11.11.2008 по 26.11.2015. Судом перевірено правильність розрахунку суми процентів за користування кредитом, виконаного Позивачем /т. ІІ а.с. 132-133/.

Судом встановлено, що позичальником - ОСОБА_7 було частково погашено суму нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 31 781,24 доларів США, а саме: 3 196,94 доларів США 04.12.2007; 3 378,38 доларів США 08.01.2008; 3 143,32 доларів США 07.02.2008; 3 012,83 доларів США 04.03.2008; 3 083,44 доларів США 02.06.2008; 2 810,84 доларів США 10.07.2008; 3 384,63 доларів США 11.08.2008; 1 000,00 доларів США 11.09.2008; 1 862,68 доларів США 17.09.2008; 3 134,45 доларів США 10.10.2008; 3 123,73 доларів США 10.11.2008; 100,00 доларів США 13.11.2009; 150,00 доларів США 25.01.2010; 300,00 доларів США 19.04.2010; 100,00 доларів США 05.07.2010.

У матеріалах справи відсутні докази сплати ОСОБА_1 сум процентів за користування кредитом за Договором кредиту від 30.10.2007 у іншому розмірі. Отже, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати процентів становить 253 858,70 доларів США (285 639,94 - 31 781,24 = 253 858,70). Проте, оскільки Позивачем заявлено вимогу про стягнення суми процентів за користування кредитом за Договором кредиту від 30.10.2007 у розмірі 247 585,47 доларів США, стягненню підлягає сума в межах заявлених позовних вимог.

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів субєктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно із частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобовязання визначені статтею 611 Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 3 частини першої, зазначеної статті встановлена сплата неустойки.

Пунктом 4.2 Договору кредиту від 30.10.2007 передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 договору, позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період.

Сума пені за несвоєчасне погашення кредиту за періоди з 26.11.2014 по 26.11.2015 становить 93 452,96 доларів США. Судом перевірено правильність розрахунку вказаної суми, виконаного Позивачем /т. ІІ а.с. 133/.

Сума пені за несвоєчасне погашення відсотків за періоди з 26.11.2014 по 26.11.2015 становить 100 546,83 доларів США. Судом перевірено правильність розрахунку вказаної суми, виконаного Позивачем /т. ІІ а.с. 133-134/.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктами 4.1, 4.5, 4.5.1, 4.5.3 Іпотечного договору від 30.10.2007 обумовлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником Основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, на підставі рішення суду, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Верховний Суд України в постанові від 11.12.2013 у справі № 6-124цс13 зробив висновок про застосування норм права, який відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, згідно із яким, виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

У разі встановлення у договорі такого способу звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право звернутися до суду з відповідним позовом (підпункт 4.4.2 пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 № 1).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із ч. 3 ст. 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Аналогічну позицію висловлено у листі Верховного Суду України «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» від 01.02.2015.

Згідно із Звітом про незалежну оцінку від 14.12.2015, виконаним оцінювачем ТОВ «Українське Консалтингове Бюро» ОСОБА_9, ринкова вартість обєкта оцінки нежитлових адміністративно-складських приміщень, загальною площею 2 337,6 кв.м., розташованих за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вул. Степова буд. 2-а, власником яких є ВТПП «Абсолют», на дату оцінки (11.12.2015) становить 2 466 043,00 грн. без ПДВ /т. І а.с. 120-197/. Також, у цьому Звіті про незалежну оцінку від 14.12.2015 зазначено, що на дату оцінки НБУ встановлено курс гривні за 1 долар США 23,368319.

Отже, Позивач як іпотекодержатель має право набути у власність предмет іпотеки за Іпотечним договором від 30.10.2007 за вартістю 2 466 043,00 грн. (без ПДВ), що еквівалентно 105 529,33 доларів США (2 466 043,00 / 23,368319 = 105 529,33) в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту № 2007/13-2.06/667 від 30.10.2007 в розмірі 707 833,26 доларів США. При цьому дотримуються й інтереси ВТПП «Абсолют» і ОСОБА_7, адже борг за Договором кредиту від 30.10.2007 зменшується на суму ринкової вартості нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

Суд не приймає довід Відповідача щодо непідвідомчості цієї справи господарському суду, з огляду на наступне.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер (пункт 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 № 10).

Відповідно до статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Отже, оскільки позовні вимоги на підставі Іпотечного договору від 30.10.2007 заявлені до його сторони - ВТПП «Абсолют», саме ця юридична особа, а не ОСОБА_7, є відповідачем - стороною в судовому процесі. А відтак, оскільки склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, ця справа підвідомча господарським судам.

Суд не приймає довід Відповідача про припинення його зобовязання за Іпотечним договором (з майновим поручителем) від 30.10.2007 на підставі частини першої статті 559 Цивільного кодексу України через підвищення процентної ставки та застосування додаткових штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору, з огляду на наступне.

У матеріалах справи відсутні докази внесення змін до пункту 1.1 Договору кредиту від 30.10.2007, яким встановлено плату за користування кредитом у розмірі 13 % річних. Саме за такою ставкою нарахована сума процентів Позивачем, що повністю відповідає обсягу відповідальності Відповідача, встановленому в пункті 1.4.2 Іпотечного договору від 30.10.2007. При цьому зміни, внесені Додатковою угодою 02.06.2009 від № 1 до пункту 1.1.1 Договору кредиту від 30.10.2007 щодо зменшення суми періодичних платежів у період з листопада 2008 року по жовтень 2009 року, та їх збільшення у період з листопада 2009 року по жовтень 2017 року, є наданням позичальнику відстрочки у сплаті, що не збільшує обсяг відповідальності Відповідача як майнового поручителя.

Доводи Відповідача про застосування додаткових штрафних санкцій не відповідають дійсності, адже суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків нараховані відповідно до пункту 4.2 Договору кредиту від 30.10.2007, що повністю відповідає обсягу відповідальності ВТПП «Абсолют», встановленому в пункті 1.4.3 Іпотечного договору від 30.10.2007.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту № 2007/13-2.06/667 від 30.10.2007 в розмірі 707 833,26 доларів США, та про визнання за Публічним акціонерним товариством „Укрсоцбанк права власності на Адміністративно-складські приміщення, які складаються з літ. «А» - адміністративно-складське приміщення, літ. «Б» - складське приміщення, літ. «В» - складське приміщення, літ. «Г» - сторожовий пост, І брукування, 1 огорожа, загальною площею 2 337,6 кв.м., основною площею 2 005,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вул. Степова 2а, розташованих на земельній ділянці, загальною площею 4,31 га.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 25 січня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 16, статтями 525, 526, 536, 549, 610, 611, 1046, 1054, частиною першою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, частиною першою статті 193, статтею 217, частиною першою статті 230 Господарського кодексу України, частиною першою статті 12, частинами першою, третьою статті 33, частинами першою, третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, підпунктом 4.4.2 пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 № 1, пунктом 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, постановою Верховного Суду України від 11.12.2013 у справі № 6-124цс13, статтями 33, 34, 49, 51, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки Адміністративно-складські приміщення, які складаються з літ. «А» - адміністративно-складське приміщення, літ. «Б» - складське приміщення, літ. «В» - складське приміщення, літ. «Г» - сторожовий пост, І брукування, 1 огорожа, загальною площею 2 337,6 кв.м., основною площею 2 005,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вул. Степова 2а, розташованих на земельній ділянці, загальною площею 4,31 га та належать ВТПП «Абсолют» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Тираспольська, 27/29, к. 307) на праві власності на підставі свідоцтва про право власності шляхом визнання права власності за ПАТ „Укрсоцбанк (р/р 0490 в Одеському відділенні ПАТ „Укрсоцбанк, МФО 300023, , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29) в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту № 2007/13-2.06/667 від 30.10.2007 в розмірі 707 833,26 доларів США.

3. Визнати за Публічним акціонерним товариством „Укрсоцбанк (01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) право власності на Адміністративно-складські приміщення, які складаються з літ. «А» - адміністративно-складське приміщення, літ. «Б» - складське приміщення, літ. «В» - складське приміщення, літ. «Г» - сторожовий пост, І брукування, 1 огорожа, загальною площею 2 337,6 кв.м., основною площею 2 005,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вул. Степова 2а, розташованих на земельній ділянці, загальною площею 4,31 га.

4. Стягнути з Виробничо-торгового приватного підприємства „Абсолют (65020, м. Одеса, вул. Тираспольська, 27/29, к. 307, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк (01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень 00 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.А. Шаратов

Суддя Т.Г. Д'яченко

Суддя О.Ю. Оборотова