КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 910/25638/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Курочкін О.О., дов. від 01.02.2016 №38,

від відповідача Патрик Г.Г., дов. від 28.12.2015 №137,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 (підписане 07.12.2015)

у справі №910/25638/15 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (далі - позивач, або ТзДВ «СК «Індіго») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного транспортного страхового бюро України (далі - відповідач, або МТСБУ) про стягнення 4 690,08 грн страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі №910/25638/15 у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що положення п. 36.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виключають можливість компенсації МТСБУ витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування за шкоду заподіяну з вини осіб, які на дату ДТП не застрахували цивільно-правову відповідальність.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі №910/25638/15 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправомірно застосовано п.36.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до спірних правовідносин, а тому, на думку скаржника, оскаржуване рішення прийнято з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 03.02.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 15.01.2016) - 18.01.2016, - 21.01.2016 (позивачу та відповідачу), долучені до матеріалів справи.

03.02.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 03.02.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування»).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2012 між ТзДВ «СК «Індіго» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) укладено договір страхування наземного транспорту № 206-01314-12 (далі - договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням ТЗ (об'єкт страхування), зазначеним в цьому договорі та додатковим обладнанням, що встановлене на цей ТЗ.

Об'єктом договору страхування є транспортний засіб Mitsubishi Outlander 2.0 CVT Intense, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (розд.5 договору страхування).

За умовами договору страхування, страховим випадком, зокрема, є ДТП - пошкодження, знищення або втрата застрахованого ТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (розд.7 договору страхування).

Відповідно до довідки від 10.06.2013 №9213015 про дорожньо-транспортну пригоду, 10.06.2013 о 18 год. 30 хв. на шляхопроводі «Нивки» в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlander 2.0 CVT Intense, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_4 та транспортного засобу Daihatsu Tepioc, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок порушення останнім п.13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2013 №761/15321/13-п винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10.06.2013 о 18 год. 30 хв. на шляхопроводі «Нивки» в м. Києві за участю зазначених вище транспортних засобів визнано ОСОБА_5

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з ремонтною калькуляцією від 03.12.2014 №7857 вартість ремонту транспортного засобу Mitsubishi Outlander 2.0 CVT Intense, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 7 559,40 грн.

Відповідно до наряду-замовлення від 13.06.2013 № НМ093535 дефектовка вказаного вище транспортного засобу складає 85,06 грн.

28.01.2015 страховиком, ТзДВ «СК «Індіго», складено страховий акт №17040/206 за договором страхування, відповідно до якого подія, що сталась 10.06.2013 була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхувальнику, ОСОБА_4, страхового відшкодування в сумі 4 690,08 грн.

28.01.2015 ТзДВ «СК «Ігдіго» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 4 690,08 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 28.01.2015 №1254 (а.с. 22).

За змістом ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 39.1 ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ, зокрема, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій (п.п.39.2.1, 39.2.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з п.43.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов'язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди:

- фонд страхових гарантій, призначений для забезпечення платоспроможності МТСБУ під час взаєморозрахунків з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, з якими МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди. Мінімальний розмір фонду страхових гарантій встановлюється на рівні встановленого Законом України «Про страхування» мінімального розміру статутного фонду страховика, що займається видами страхування іншими, ніж страхування життя (43.1.1);

- фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом (43.1.2).

Стаття 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Абзацом 2 п.43.4 ст.43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ.

Тобто, норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної незабезпеченому транспортному засобу.

Судом першої інстанції встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП (10.06.2013) застрахована не була.

Згідно з п.36.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

У п.1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наведено, що слід розуміти під забезпеченим транспортним засобом, а саме - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

За таких обставин судом першої інстанції правомірно враховано обмеження щодо виплат, що міститься в п.36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначено, що вказані витрати повинна компенсувати особа винна у вчиненні ДТП.

Позивач не є потерпілим в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 10.06.2013, в розумінні цього Закону, і відповідно не має права на відшкодування шкоди завданої незабезпеченим транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 23.04.2015 у справі №910/9212/14, від 10.11.2015 у справі №910/12685/15.

Оскільки транспортний засіб Daihatsu Tepioc, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, як і відповідальність водія (ОСОБА_5), який керував вказаним вище транспортним засобом на момент настання ДТП застраховані не були, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач в апеляційній скарзі не навів доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі №910/25638/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/25638/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій