ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р.Справа № 924/3/16

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Виноградову Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос", с. Лагодинці Красилівського району Хмельницької області

про стягнення 11 388,06 грн. заборгованості,

Представники сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Хмельницької області від 05.01.2016 року порушено провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос", с. Лагодинці Красилівського району Хмельницької області про стягнення 11 388,06 грн. заборгованості. Розгляд справи призначено на 25.01.2016 року.

Позивач в судове засідання 25.01.2016 року не з'явився, повноважного представника не направив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою повісткою від 06.01.2016 року.

Відповідач також не скористався правом участі свого представника в даному судовому розгляді, письмового відзиву на позов не надав, причин не вказав; належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи судова повістка від 06.01.2016 року.

Судом враховується, що згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» роз'яснено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

24.05.2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (виконавець) та СТОВ „Колос" (замовник) уклали договір надання послуг з ремонту запчастин №56-130525 (далі - договір). У п. 1 договору сторони передбачили, що даний договір визначає взаємовідносини замовника і виконавця у наданні послуг виконавцем з ремонту запчастин та силових агрегатів.

Замовник, згідно п. 2.1 договору, зобов'язується поставити виконавцю силові агрегати та запчастини для ремонту та діагностики, при цьому пунктом поставки-прийому вважати Красилівський район, с. Лагодинці, та своєчасно проводити оплату за виконану виконавцем роботу з ремонту.

Виконавець, в свою чергу, зобов'язується, зокрема, прийняти запчастини та силові агрегати для виконання ремонтних і діагностичних робіт, при чому пунктом прийому-поставки вважати Красилівський район, с. Лагодинці; виконати роботи з ремонту запчастин та силових агрегатів, які перелічені у акті здачі-прийняття виконаних робіт, який підписаний обома сторонами договору (п.2.2. договору).

Оплата виконавцю за зроблену ним роботу здійснюється на підставі рахунку та акту здачі-приймання виконаних робіт, підписаних обома сторонами договору (п. 3.1. договору).

Оплата за даним договором здійснюватиметься протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт на особливий рахунок виконавця або готівкою (п. 3.2 договору).

Сторони, відповідно до п.5.1. договору, за порушення умов договору несуть відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п.5.1.1. договору).

У п. 5.2 договору сторони погодили, що за порушення замовником терміну оплати, зазначеного у п. 3.2. цього договору, він сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від вартості неоплаченого (поставленого) ремонту за кожний день прострочення, починаючи з першого дня строку поставленого ремонту замовнику.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2013 року, або до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п.7.1. договору).

На виконання умов договору, згідно акту прийому-передачі виконаних робіт №84-130524 від 24.05.2013 року до договору №56-130525 від 24.05.2013 року, виконавцем ОСОБА_1 здано, а замовником СТОВ „Колос" прийнято виконані роботи по ремонту на суму 6086,62 грн.

Договір надання послуг з ремонту запчастин №56-130525 від 24.05.2013 року та акт прийому-передачі виконаних робіт №84-130524 від 24.05.2013 року підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

11.11.2015 року ФОП ОСОБА_1 надіслав директору СТОВ „Колос" лист-претензію, у якій просить останнього якнайшвидше здійснити оплату заборгованості за договором №56-130525 від 24.05.2013 року в сумі 6086,62 грн.

Вказана претензія, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана директором СТОВ „Колос" 16.11.2015 року.

Як вбачається із довідки №151224SV76B0FCE40899 від 24.12.2015 року, виданої ПАТ КБ „Приватбанк", в період з 24.05.2013 року по 21.12.2015 року на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 не надходили кошти від СТОВ „Колос".

Враховуючи вищенаведене, несплату відповідачем заборгованості в добровільному порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить стягнути з СТОВ „Колос" 6086,62 грн. заборгованості та 5301,44 грн. пені, нарахованої в розмірі 0,1% від розміру заборгованості за період з 23.06.2013 року по 11.11.2015 року.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами 24.05.2013 року укладено договір надання послуг з ремонту запчастин №56-130525.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження виконання позивачем передбачених договором робіт (послуг) останнім надано суду підписаний представниками сторін та скріплений їхніми печатками акт прийому-передачі виконаних робіт №84-130524 від 24.05.2013 року на суму 6086,62 грн.

З урахуванням норм ст. 530 ЦК України та п.п. 3.1 та 3.2. договору надання послуг, строк виконання замовником грошових зобов'язань щодо оплати наданих послуг (виконаних робіт) станом на момент вирішення спору настав, проте, доказів повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати виконаних позивачем робіт (наданих послуг) матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 6086,62 грн. боргу підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з СТОВ "Колос" 5 301,44 грн. пені, нарахованої в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення за період з 23.06.2013 року по 11.11.2015 року.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

У п. 5.2 договору сторони погодили сплату замовником за порушення ним терміну оплати, зазначеного у п. 3.2. цього договору, пеню виконавцю у розмірі 0,1% від вартості неоплаченого (поставленого) ремонту за кожний день прострочення, починаючи з першого дня строку поставленого ремонту замовнику.

Проте, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, судом встановлено, що позивач не врахував положення ч. 6 ст. 232 ГК України в частині припинення нарахування пені через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане, та ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" щодо обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Таким чином, з огляду на наведене, приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 253, 254 Цивільного кодексу України, якими визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, а у випадку, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 407,05 грн. пені, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 25.06.2013 року по 25.12.2013 року. В стягненні 4 894,39 грн. пені слід відмовити.

При цьому судом враховано положення п.п. 2.5. та 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 року, згідно яких умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції, а розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, навіть якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача 6086,62 грн. боргу та 407,05 грн. пені; в стягненні 4894,39 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Колос" (Хмельницька область, Красилівський район, с. Лагодинці, код 03785800) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 6 086,62 грн. (шість тисяч вісімдесят шість грн. 62 коп.) боргу, 407,05 грн. (чотириста сім грн. 05 коп.) пені, 694,53 грн. (шістсот дев'яносто чотири грн. 53 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу (72313, АДРЕСА_1) - рекомендованим з повідомленням про вручення; 3 - відповідачу (31042, Хмельницька область, Красилівський район, с. Лагодинці) - рекомендованим з повідомленням про вручення