ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р.Справа № 922/6072/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль", м. Миколаїв
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність", м. Львів, 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Харків
про стягнення 5 258 138,25 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

3-ої особи - ОСОБА_1, довіреність №1532 від 23.11.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність" про стягнення заборгованості у розмірі 5 258 138,52 грн. Судові витрати позивач також просить покласти на відповідача.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що внаслідок прострочення відповідачем поставки асфальтобетону виконання зобов`язання за договором № 01/06-12 від 01.06.2012 року втратило інтерес, а тому позивач просить повернути сплачений аванс в сумі 5258138,25 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 листопада 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02 грудня 2015 року о 11:00 годині. Цією ж ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та витребувано у сторін та 3-ї особи додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 грудня 2015 року розгляд справи відкладено на 10 грудня 2015 р. о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 грудня 2015 року розгляд справи відкладено на 12 січня 2016 р. о 12:00 год.

Позивач в судовому засіданні 12.01.2016р. надав клопотання (вх. №628) про долучення до матеріалів справи копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно позивача, надані документи долучені судом до матеріалів справи.

Також, представник позивача у судовому засіданні надав клопотання (вх. №639) про продовження строку вирішення спору по справі поза межами двох місячного строку на 15 днів та відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів, а саме витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців на відповідача на підтвердження того, що станом на день подання позову місцезнаходження відповідача було у м. Харкові.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2016 року задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду спору поза межами двох місячного строку на 15 днів та відкладення розгляду справи, продовжено строк розгляду спору поза межами двох місячного строку на 15 днів, розгляд справи відкладено на 26 січня 2016 р. о 15:30 год. та зобов'язано позивача, зокрема надати інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно місцезнаходження відповідача станом на момент подання позову - 17.11.2015.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте 25 січня 2016 року до суду надійшло клопотання (вх.2306) про розгляд справи без участі представника позивача, до якого додано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців на відповідача станом на 17.11.2015, копії квитанції кур'єрської служби доставки з описом вкладення, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців на відповідача станом на 15.01.2016.

Також, 25 січня 2016 року до суду від 3-ї особи надійшли пояснення (вх.2262), в яких вона підтверджує факт переведення частини грошового боргу відповідача перед позивачем за договором № 01/06-12 від 01.06.2012 р. в сумі 3 591 898,94 грн. відповідно до договору про переведення боргу від 30.12.2013.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача, а також підтвердив інформацію, викладену у наданих до суду письмових поясненнях, вирішення спору по справі залишив на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника, вважає за можливе його задовольнити, як таке, що не суперечить вимогам чинного законодавства, а також не порушує прав та охоронюваних законом інтересів учасників судового процесу.

Як вбачається з роздрукованого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців на відповідача станом на 17.11.2015 (на момент подання даного позову до господарського суду Харківської області) місцезнаходження відповідача було: 61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 11, а тому спір має розглядатися в господарському суді Харківської області. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч.3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Станом на момент розгляду справи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців міститься інформація, що місцезнаходженням відповідача є: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Семена Петлюри, 37-А.

Проте, враховуючи те, що станом на момент звернення з позовом до суду місцезнаходження відповідача було: 61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 11, справа, прийнята господарським судом Харківської області до свого провадження з додержанням правил підсудності. Крім того, місцезнаходження відповідача змінилося в процесі розгляду справи, а тому дана справа підлягає розгляду в господарському суді Харківської області.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, а також свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав.

Копії ухвали про порушення провадження у справі від 20.11.2015 та ухвал про відкладення розгляду справи від 02.12.2015, від 10.12.2015 надсилалися відповідачу на адресу: 61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 11, а також копія ухвали від 10.12.2015 додатково надсилалася відповідачу на відому позивачу поштову адресу за клопотанням позивача, а саме: 61022, м. Харків, вул. Сумська, 57-А, проте були повернуті підприємством зв'язку до господарського суду з посиланням на закінчення терміну зберігання.

Станом на 12 січня 2016 р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців міститься інформація про те, що місцезнаходженням відповідача є: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Семена Петлюри, 37-А.

Копія ухвали господарського суду Харківської області від 12 січня 2016 року про відкладення розгляду справи на 26 січня 2016 р. о 15:30 год. надіслана на адресу відповідача: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Семена Петлюри, 37-А, і не повернута підприємством зв'язку.

Відповідно до п.п.2) п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 р. N 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Згідно п.2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника 3-ої особи, суд встановив наступне.

01 червня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Співдружність" (Сторона-2) був укладений договір № 01/06-12 (надалі - Договір).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

З аналізу вищевказаного Договору вбачається, що він містить елементи договорів поставки та підряду.

Так, згідно п.1.1. Договору Сторона-1 доручає, а Сторона-2 зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором виконати поточний ремонт та будівельно-монтажні роботи на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанський на ділянці км 395+064 - км 646+200 у Харківській області, види та обсяги яких обумовлені в додатках до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.1.2. Договору Сторона-2 зобов'язується поставити Стороні-1 асфальтобетон на модифікованому бітумі та асфальтобетон без модифікованого бітуму (далі - Товар), одиниця виміру, вартість одиниці та загальна кількість яких визначаються в специфікаціях до цього Договору.

Згідно з п.1.4. Договору Сторона-1 зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах цього Договору.

У п.3.1. Розділу 3 Договору сторони визначили ціну робіт. Так, за умовами цього пункту Договору договірна ціна робіт є динамічною та розраховується відповідно з ДБН Д.1.1-1-2000 і орієнтовно складає 10 000 000 грн. у тому числі ПДВ 20%.

Відповідно до п. 4.1. Договору роботи по даному Договору повинні розпочатись у строк після дати передачі Стороні-2 проектної, дозвільної іншої документації та будівельного майданчику і завершитись в строк до 31.12.2012 року (з правом дострокового виконання).

Згідно до п. 13.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати підписання його Сторонами і діє до 31.12.2012р., а у частині розрахунків - до повного виконання Сторонами обов'язків по цьому Договору.

Додатковими угодами № 1 від 29.12.2012 та № 2 від 29.12.2013 до Договору сторонами вносились зміни в п.4.1. Договору, зокрема щодо строків завершення робіт, а також в п.13.1. Договору щодо строку дії договору.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 29.12.2013 до Договору в п. 4.1. внесено зміни наступного змісту: "Роботи по даному Договору повинні розпочатись у строк після дати передачі Стороні-2 проектної, дозвільної іншої документації та будівельного майданчику і завершитись в строк до 31.12.2014 року (з правом дострокового виконання)."

Також, додатковою угодою № 2 від 29.12.2013 до Договору в п.13.1. внесено зміни наступного змісту: "Цей Договір набирає чинності з дати підписання його Сторонами і діє до 31.12.2014р., а у частині розрахунків - до повного виконання Сторонами обов'язків по цьому Договору."

Згідно з п. 5.1. Договору Сторона-1 - проводить розрахунки зі Стороною-2 щомісячно на підставі проміжних актів виконаних робіт за звітний місяць - "Актів приймання виконаних підрядних робіт" (форма КБ-2в), виконаних у програмі Будівельні технології - СМЕТА , та " Довідки про вартість виконаних підрядних робіт" (форма №КБ-3) згідно п.2 сумісного наказу Держкомстату та Держбуду України від 21.06.02 № 237/5., не пізніше 10 робочих днів з моменту їх підписання.

Відповідно до п.9.1. Договору здавання-прийняття робіт за цим Договором здійснюється за проміжними актами після закінчення усього комплексу робіт за актом про здачу робіт за Договором. Оформлення проміжних та кінцевого актів, а також додатків і необхідних документів до них, здійснюється Стороною-2.

Згідно з п. 9.2. Договору Сторона-2 щомісяця надає Стороні-1 до 25 числа звітного місяця акти виконаних робіт ф. КБ-2в, КБ-3, що визнаються проміжними актами виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання п.3.1. Договору перерахував відповідачу 10 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №538 від 05.06.2012 на суму 8 000 000,00 грн. та платіжним дорученням №539 від 05.06.2012 на суму 2 000 000,00 грн. (а.с. 23-24).

Таким чином, надані до матеріалів справи копії платіжних доручень №538 від 05.06.2012 на суму 8 000 000,00 грн. та №539 від 05.06.2012 на суму 2 000 000,00 грн. свідчать про здійснення позивачем оплати робіт за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, зокрема посилаючись на те, що внаслідок прострочення відповідачем поставки асфальтобетону виконання зобов`язання за договором № 01/06-12 від 01.06.2012 року втратило інтерес, а тому просить повернути сплачений аванс в сумі 5258138,25 грн.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи умови щодо порядку поставки та оплати товару містяться в розділі 2 Договору.

Так, відповідно до п.2.1. Договору Сторона-2 бере на себе обов'язок після набрання чинності цього Договору здійснювати поставку товару.

Згідно з п.2.2. Договору поставка товару здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання письмової заявки від Сторони-1 при умові досягнення Сторонами згоди по суттєвим умовам поставки кожної партії товару (кількість та асортимент товару, ціна товару, місце передачі товару та інші необхідні умови).

Відповідно до п..2.3. Договору Сторона-1 бере на себе обов'язок прийняти товар від Сторони-2 і здійснити за нього оплату в строки і порядку, передбачені цим Договором.

Згідно з п.2.4. Договору Сторона-1 і Сторона-2 мають право погоджувати інші терміни постачання (відвантаження), про що вказується в Додатках та/або Специфікаціях. У цьому випадку термін постачання (відвантаження) поширюється тільки на даний Додаток та/або Специфікацію.

Зобов'язання Сторони-2 з поставки кожної окремої партії товару вважається виконаним з моменту підписання Сторонами оформленої належним чином видаткової накладної.

Відповідно до п.2.5. Договору відвантаження Товару здійснюється Стороні-1 при наявності довіреності на отримання товарно - матеріальних цінностей.

Право власності на товар, що постачається за цим Договором переходить від Сторони -2 до Сторони -1 з моменту підписання Сторонами (уповноваженими особами Сторін) видаткових накладних у пункті поставки, визначеному згідно пп. 1.2.1 та 2.2 цього Договору.

Згідно з п.2.7. Договору Сторона-1 оплачує поставлений Товар за ціною, передбаченою у специфікації за кожну одиницю Товару.

Відповідно до п.2.8., п.2.9. Договору загальна ціна Товару за даним Договором складає загальну суму за весь поставлений Товар згідно специфікацій, ціни в специфікації за Договором зазначені з урахуванням ПДВ.

Згідно з п. 2.10. Договору оплата здійснюється Стороною-1 за поставлену йому партію Товару не пізніше З (трьох) календарних днів, з моменту поставки Стороною-2 Товару, шляхом перерахування грошей на поточний рахунок Сторони-2.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

З аналізу вищевказаного Договору вбачається, що він містить елементи договорів поставки та підряду.

Згідно ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Згідно ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За приписом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 525 Цивільного кодексу України, встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 612 Цивільного кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

В статті 33 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано доказів здійснення ним оплати товару за вказаним договором та не доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань за даним договором в частині поставки товару, оскільки згідно наданих до матеріалів справи копій платіжних доручень №538 від 05.06.2012 на суму 8 000 000,00 грн. та №539 від 05.06.2012 суму 2 000 000,00 грн. позивач здійснив оплату робіт в сумі визначеній у п.3.1. договору.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, а тому в задоволенні позову суд відмовляє повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору суд покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 625, 626, 627, 628, 629, Цивільного кодексу України, статтею 175, 180, 181 Господарського кодексу України, статтями 1, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Повне рішення складено 01.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_2