ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 Справа № 917/2406/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп", вул. Кільцева, 3, м.Чернігів, 14003

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Куйбишева, 22-а, м. Полтава, 36039

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 автомобільних доріг в Полтавській області, вул. Куйбишева, буд. 22-А, м. Полтава, 36024

про стягнення 80 658,61 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від 21.10.2015 р. (явку представника позивача перевірено уповноваженою особою Господарського суду Чернігівської області секретарем судового засідання Карпенко О.В.);

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 01-11/01-1 від 06.01.2015 р..

від третьої особи: не зявилися.

26.01.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" про стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 80 658,61 грн. заборгованості, що винила внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 04.07.2013 р. Договору субпідряду № 01-02-11/с7-3 до договору підряду 01-02-11 від 25.10.2011 р., з яких : 43 931,05 грн. основний борг, 1 700,67 грн. пеня за період з 06.01.2014 р. по 06.06.2014 р., 2 430,05 грн. 3% річних за період з 06.01.2014 р. по 09.11.2015 р. та 32 596,84 грн. інфляційних втрат за період з січня 2014 року по жовтень 2015 року включно.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 автомобільних доріг в Полтавській області - представництво у судове засідання не забезпечила, її явка в судове засідання судом обов'язковою не визнавалась. Остання відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" була належним чином та завчасно повідомлена про дату, час і місце проведення судових засідань, про що свідчать матеріали справи.

При цьому, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 автомобільних доріг в Полтавській області - надала суду пояснення вх. № 17778 від 07.12.2015 р. та їх документальне обґрунтування. Крім того, у поясненні остання просила суд розглянути спір без участі її представника.

21.01.2016 р. від позивача надійшло клопотання вх. № 770 від 25.01.2016 р. про зменшення позовних вимог, в якому він просить стягнути з відповідача 69 412,87 грн. заборгованості, що винила внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 04.07.2013 р. Договору субпідряду № 01-02-11/с7-3 до договору підряду 01-02-11 від 25.10.2011 р., з яких : 43 931,05 грн. основний борг, 5 070,73 грн. пеня за період з 09.12.2014 р. по 08.06.2015 р., 1 213,22 грн. 3% річних за період з 09.12.2014 р. по 09.11.2015 р. та 19 197,87 грн. інфляційних втрат за період з 09.12.2014 р. по 09.11.2015 р..

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд приймає вказану заяву до розгляду в даному позовному провадженні як таку, що подана відповідно до чинних процесуальних норм. Спір розглядається в межах предмету спору в редакції наведеної заяви (вх. № 770 від 25.01.2016 р.). При цьому судом враховано п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 01-18/227-4 (вх. № 17957 від 10.12.2015р.) зазначив, що проти позову заперечує частково, а саме : визнає основну заборгованість у сумі 43 931,05 грн., проти стягнення з нього пені, 3% річних і інфляційних втрат заперечує. Також у відзиві відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог щодо стягнення пені у розмірі 1 700,67 грн. за період з 06.01.2014 р. по 06.06.2014 р.. Суд відмовляє в задоволенні заяви з мотивів, які будуть викладені в мотивувальній частині рішення.

Представник позивача на задоволенні позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог наполягає за мотивами позовної заяви, пояснень вх. № 17778 від 07.12.2015 р..

Представник відповідача у судовому засіданні 28.01.2016 р. підтримав позицію, викладену у відзиві, та повідомив про відсутність заперечень щодо правильності проведених позивачем нарахувань пені, інфляційних та 3% річних за період, вказаний у заяві про зменшення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

04.07.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" (далі - субпідрядник) та Дочірнім підприємством "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - генпідрядник) було укладено Договір субпідряду № 01-02-11/с7-3 до договору підряду 01-02-11 від 25.10.2011 р. (далі Договір, а.с. 9-11).

При цьому, сторони узгодили, зокрема, наступне:

- підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується виконати роботи з "Поточного ремонту автомобільної дороги державного значення /Т-17-06/ Гадяч - Опішня, км 0+00 - км 14+450 Гадяцький район, а саме: влаштування горизонтальної дорожньої розмітки фарбою дорожньою" (п.1.1 Договору);

- загальна вартість робіт за Договором визначається договірною ціною і складає 44 374,80 грн., в тому числі ПДВ (20%) 7 395,80 грн. (п.3.1 Договору);

- фінансування робіт здійснюється за рахунок бюджетних коштів. У разі затримки фінансування (фінансування Замовника) розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 3-х банківських днів з дати отримання Підрядником на свій рахунок коштів від Замовника (п.п. 7.1-7.2 Договору);

- розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок Субпідрядника (п. 8.1 Договору);

- підрядник здійснює щомісячні розрахунки за виконані роботи з субпідрядником до 5-го числа наступного місяця на підставі "ОСОБА_3 приймання виконаних підрядних робіт" (форма №КБ - 2в) та "Довідок про вартість виконаних підрядних робіт" (форма №КБ-3) підписаних уповноваженими представниками Сторін (п. 8.3 Договору);

- субпідрядник відраховує Генпідряднику 1 % від вартості субпідрядних робіт на покриття витрат останнього, пов'язаних із виконанням зобов'язань щодо забезпечення технічною, дозвільною та іншою документацією, координації дій субпідрядників при виконанні робіт, приймання виконаних Субпідрядником робіт та інші (п. 8.8 Договору);

- приймання-передача виконаних робіт оформляється актом приймання робіт (форма № КБ- 2в) (п. 9.1 Договору);

- за порушення строків оплати виконаних робіт з вини Підрядника він сплачує Субпідряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ України, що діяла на момент прострочення за кожен день прострочення (п. 15.2 Договору);

- договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2013 р., але в будь-якому випадку до повного виконання взятих на себе Сторонами зобов'язань (п.18.2 Договору).

За даними позивача, які не заперечуються відповідачем, у відповідності до умов вказаного Договору позивачем виконано поточний ремонт автомобільної дороги державного значення /Т-17-06/ Гадяч - Опішня, км 0+00-км 14+450 (Гадяцький район) на загальну суму 44 374,80 грн..

Факт виконання позивачем вказаного обсягу робіт на загальну суму 44 374,80 грн. підтверджується підписаним 30.12.2013 р. представниками сторін та скріпленим печатками сторін актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. (а.с. 14-15). Вартість виконаних будівельних робіт у розмірі 44 374,80 грн. підтверджується також довідкою від 30.12.2013 р., яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками (а.с. 13).

За даними позивача на момент подання позову до суду відповідач зобов'язання за Договором щодо оплати отриманих результатів робіт не виконав, заборгованість останнього складає 43 931,05 грн.. При визначенні даного розміру заборгованості позивачем враховані вартість виконаних ним робіт за актом від 30.12.2013 р. та передбачення у п. 8.8 Договору відрахування Генпідряднику 1% від вартості субпідрядних робіт.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом (в редакції прийнятої судом до розгляду в даному позовному провадженні заяви за вх. № 770 від 25.01.2016 р.) про стягнення з відповідача 69 412,87 грн. заборгованості, що винила внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 04.07.2013 р. Договору субпідряду № 01-02-11/с7-3 до договору підряду 01-02-11 від 25.10.2011 р., з яких : 43 931,05 грн. основний борг, 5 070,73 грн. пеня за період з 09.12.2014 р. по 08.06.2015 р., 1 213,22 грн. 3% річних за період з 09.12.2014 р. по 09.11.2015 р. та 19 197,87 грн. інфляційних втрат за період з 09.12.2014 р. по 09.11.2015 р..

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, як що інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Згідно з ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Відповідно до п. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами (п. 1 ст. 882 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем підрядних будівельних робіт за умовами Договору. В порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст.854, ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач результати отриманих підрядних робіт не оплатив, заборгованість останнього на момент прийняття даного рішення складає 43 931,05 грн.. Дана обставина відповідачем визнається.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 43 931,05 грн. заборгованості, є обґрунтованими як поданими доказами, так і нормами права, відповідачем не заперечуються, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 213,22 грн. трьох процентів річних та 19 197,87 грн. інфляційних втрат за період з за період з 09.12.2014 р. по 09.11.2015 р. (з урахуванням моменту виникнення зобовязань з оплати отриманих результатів робіт), суд визнає його правильним, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У п. 15.2 Договору сторони узгодили, що за порушення строків оплати виконаних робіт з вини Підрядника він сплачує Субпідряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ України, що діяла на момент прострочення за кожен день прострочення.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 070,73 грн. пені за період з 09.12.2014 р. по 08.06.2015 р., суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а тому підлягають задоволенню (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідач, визнаючи факт прострочення ним сплати вартості отриманих від позивача робіт, надав суду заяву про сплив строку позовної давності до вимог про стягнення пені заявленої позивачем до стягнення з відповідача за період з 06.01.2014 р. по 06.06.2014 р..

Суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки в редакції заяви позивача про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду в даному позовному провадженні, період нарахування пред'явленої до стягнення пені змінено та за наведеним вище мотивуванням дане нарахування проведено з дотриманням скороченого строку позовної давності за ст. 258 Цивільного кодексу України та приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 43 931,05 грн. основного боргу, 5 070,73 грн. пені, 1 213,22 грн. 3% річних та 19 197,87 грн. інфляційних втрат підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати з оплати судового збору, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. 78, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДАК Автомобільні дороги України" (вул. Куйбишева, буд.22-а, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код юридичної особи 32017261) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" (вул. Кільцева, 3, м. Чернігів, 14003, ідентифікаційний код юридичної особи 35884094), ідентифікаційний код юридичної особи 38194448, р/р 8726 в ПАТ "ОТП Банк", МФО 300528 - 43 931,05 грн. основного боргу, 1 213,22 грн. 3% річних, 19 197,87 грн. інфляційних втрат, 5 070,73 грн. пені та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.01.2016 р.

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.