ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.01.16 Справа № 904/10184/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ", м. Добропілля, м. Білецьке, Донецька область

до приватного акціонерного товариства "МАКІЇВСЬКИЙ ЗАВОД "ЛАЗЕР", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 5 217,90 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №ББУ/ДУ189/ББ/15

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 01.09.2015

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «МАКІЇВСЬКИЙ ЗАВОД «ЛАЗЕР» (надалі Відповідач) про стягнення штрафу в сумі 5 271,90 грн. за договором №1683-ДУ від 08.12.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 15.12.2015, 12.01.2016 розгляд справ був відкладений на 12.01.2016, 20.01.2016 відповідно, в судовому засіданні 20.01.2016 оголошувалась перерва до 25.01.2016, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

20.01.2016 Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої в звязку з наявністю описки в прохальній частині позовної заяви, Позивач просить вважати вірною суму штрафу, яку Позивач просить стягнути 5 217,90 грн. Суд прийняв заяву про уточнення позовних вимог до розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків поставки товару. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №1683-ДУ від 08.12.2014, додаткову угоду №1 від 23.01.2015 до нього, специфікацію від 29.01.2015, видаткову накладну №РН-0000129 від 05.05.2015.

Крім того, 25.01.2016 Позивач надав заперечення на відзив ПрАТ «Макіївський завод ЛАЗЕР».

Позивач керуючись п.6.2 названого Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача штраф за порушення строків поставки товару в сумі 5 217,90 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 12.01.2016 надав відзив на позовну заяву, 25.01.2016 Відповідачем надано клопотання про зменшення суми штрафу в порядку ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається на відсутність у нього обовязку з поставки товару через порушення Позивачем умов договору щодо своєчасної оплати товару, невідповідність дат укладення договору та специфікації, зазначених в них, фактичній даті, наявність форс-мажорних обставин.

В судовому засіданні 25.01.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2014 товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (Позивач, Покупець) та приватне акціонерне товариство «МАКІЇВСЬКИЙ ЗАВОД «ЛАЗЕР» (Відповідач, Постачальник) уклали договір №1683-ДУ (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (в подальшому ОСОБА_3), в асортименті, кількості та строки, за цінами та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в даному Договорі і Специфікаціях, які є невідємними частинами до даного Договору (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору поставка ОСОБА_3 здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, погодженими Сторонами в Специфікаціях до даного Договору. Під партією ОСОБА_3 Сторони розуміють будь-яку кількість ОСОБА_3, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом з якості та/або одним товаросупровідним документом.

Згідно з п.4.2. Договору, умови ОСОБА_3 DDP , відповідно до ІНКОТЕРМС 2010, з урахуванням умов і застережень, що містяться в даному Договору та/або відповідних Специфікаціях до нього. Погоджене місце призначення поставки зазначається Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою ОСОБА_3, до моменту її поставки у погоджене місце призначення поставки.

За змістом п.4.5. Договору датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником.

Зобовязання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі ОСОБА_3 в розпорядження Покупця у погодженому місці призначення поставки в асортименті, кількості та в строки, з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договорі і Специфікаціях до нього.

25.01.2015 Позивач та Відповідач уклали Специфікацію до Договору, відповідно до умов якої Відповідач зобовязався поставити Позивачу ОСОБА_3 загальною вартістю 104 358,00 грн. з ПДВ, зі строком поставки до 25.02.2015, на умовах оплати на протязі 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки відповідної продукції.

З наданої Позивачем видаткової накладної №РН-0000129 від 05.05.2015 вбачається, що Відповідачем була здійснена часткова поставка ОСОБА_3, передбаченої Специфікацією до Договору, на суму 56 640,00 грн. з ПДВ, та з порушенням строку поставки, встановленого Специфікацією.

Інша ОСОБА_3, загальною вартістю 47 718,00 грн. з ПДВ, поставка якої була узгоджена Сторонами в Специфікації до Договору, взагалі поставлена не була.

Відповідно до п.6.2. Договору у випадку не поставки (в тому числі, недопоставки та/або некомплектної) ОСОБА_3 в строки, передбачені Договором або відповідною Специфікацією, Постачальник, за письмовою вимогою Покупця, сплачує Покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від вартості ОСОБА_3, що поставляється з відповідною Специфікацією.

Враховуючи, що Відповідачем був порушений строк поставки ОСОБА_3 загальною вартістю 56 640,00 грн., та взагалі не поставлена ОСОБА_3 загальною вартістю 47 718,00 грн., Позивач на підставі п.6.2. Договору звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача штрафу за порушення строків поставки ОСОБА_3, розмір якого за розрахунком Позивача складає: 104 348,00 грн. х 5% = 5 217,90 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем були порушені господарські зобовязання, передбачені Договором, в частині дотримання строків поставки ОСОБА_3, які були погоджені Сторонами в Специфікації до Договору, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Щодо посилання Відповідача на відсутність письмової вимоги щодо сплати штрафу, як це зазначено в п.6.2. Договорі, слід зазначити, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 у справі №15рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) можливість судового захисту не може бути поставлена законом у залежність від використання субєктами інших засобів прав захисту.

Зокрема, відповідно до вказаного рішення Конституційний Суд України вирішив, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

За вказаних обставин посилання відповідача на відсутність письмової вимоги про сплату штрафу до уваги судом не приймаються.

Також суд вважає безпідставним твердження Відповідача про наявність форс-мажорних обставин, які виключають його відповідальність за порушення строку поставки продукції за договором.

З наданого Відповідачем сертифікату №4197, виданого Донецькою торгово-промисловою палатою 30.04.2015, вбачається, що вказаним сертифікатом засвідчена наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період з 14.04.2014 по 26.01.2015, зокрема: акти тероризму, військові дії на території Донецької області (вилучення та знищення документації підприємства озброєними людьми) щодо обовязку відповідача як платника податків, а саме податків і зборів у строки та розмірах, встановлених нормативно-правовими актами.

Наявність форс-мажорних обставин стосовно виконання його зобовязань за спірним Договором не вказана.

До того ж, зазначеним сертифікатом підтверджено місцезнаходження Відповідача та його виробничих потужностей до 26.01.2015 на території м. Макіївки Донецької області, охопленої актами тероризму та військовими діями. Проте Сторони уклали Специфікацію (29.01.2015) до Договору та поставка ОСОБА_3 мала відбутись в період (до 25.02.2015), який не була встановлена наявність форс-мажорних обставин.

Твердження Відповідача про невідповідність дат укладення договору та специфікації, зазначених в них, фактичній даті, суд оцінює критично, оскільки, по-перше, на Специфікації відсутня будь-яка інша дата, окрім 25.02.2015, яка могла б свідчити про іншу фактичну дату її укладення, по-друге, Відповідач не надав будь-яких доказів наяності звернення до Позивача з пропозицією (вимогою) щодо зміни строків поставки, зазначених в Специфікації.

Щодо клопотання Відповідача про зменшення суми штрафу в порядку ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.551 Господарського процесуального кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В обґрунтування заявленого клопотання Відповідач знову ж таки посилається на дію форс-мажорних обставин, оцінка судом яких викладена вище, а також на наявність двох рішень господарських судів, якими з Позивача стягнута на користь Відповідача заборгованість за поставлену ОСОБА_3, а також неустойка, інфляційні втрати та відсотки річних через порушення Позивачем строків оплати поставленої ОСОБА_3.

В той же час, суд приймає до уваги, що порушений Відповідачем строк поставки ОСОБА_3 загальною вартістю 56 640,00 грн. з ПДВ є досить значним (поставка мала бути здійснена до 25.02.2015, проте фактично зазначена ОСОБА_3 була поставлена 05.02.2015), а ОСОБА_3 загальною вартістю 47 718,00 грн. взагалі не поставлена. Тобто порушення Відповідачем умов Договору щодо строку поставки ОСОБА_3 є суттєвим.

До того ж, заявлений Позивачем до стягнення розмір штрафу на думку суду не є неспіврозмірно великим порівняно з вартістю ОСОБА_3, яка мала бути поставлена відповідно до умов Специфікації.

Що ж до наявності двох рішень господарських судів, якими з Позивача стягнута на користь Відповідача заборгованість за поставлену ОСОБА_3, а також неустойка, інфляційні втрати та відсотки річних через порушення Позивачем строків оплати поставленої ОСОБА_3, до дана обставина не є тією виключною, яка б надавала право суду зменшувати розмір неустойки, призначеної до стягнення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «МАКІЇВЬСКИЙ ЗАВОД «ЛАЗЕР» (51400, АДРЕСА_1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білецьке, вул. Красноармійська, 1-А, ) 5 217,90 грн. штрафу, 1 218,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.01.2016.

Суддя ОСОБА_4