ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р.Справа № 916/3751/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Л. Воронюка

М.А. Мирошниченка

При секретарі І.М. Станковій

За участю представників сторін:

Від ТОВ "Маша і Медвєдь" - Роман В.С.

Від ПП "Етана-Південь" - Павлига М.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Маша і Мєдвєдь"

на рішення господарського суду Одеської області

від 11 листопада 2015 року

справа № 916/3751/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь";

до відповідача: Приватного підприємства "Етана-Південь";

про стягнення 146 160,00 грн.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 17.12.2015р. оголошувалась перерва до 19.01.2016р.

ВСТАНОВИЛА:

03 вересня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» (в подальшому за текстом - ТОВ «Маша і Мєдвєдь») звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до приватного підприємства «Етана-Південь» (далі - ПП «Етана-Південь») про стягнення 146 160 грн. компенсації за порушення виключних авторських прав, що здійснено шляхом незаконного 12 разового продажу товарів, на яких було розміщено зображення персонажів мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь».

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.11.2015 р. (суддя Щавинська Ю.М.) позовні вимоги були задоволені частково та з відповідача на користь позивача було стягнуто компенсацію в сумі 20670 грн. та 1218 грн. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, ТОВ «Маша і Мєдвєдь» в апеляційній скарзі просить його скасувати частково та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному розмірі, посилаючись на порушення місцевим господарським норм матеріального права та на неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, оскільки скаржником доведено та господарським судом встановлено належність позивачу авторського права та права на його захист, а також факт незаконного використання відповідачем об'єктів інтелектуальної власності. При цьому ТОВ «Маша і Мєдвєдь» стверджує, що протягом 54 днів в торгівельній мережі магазинів, які належать відповідачу, останнім здійснювалися порушення, що підтверджується матеріалами справи та встановлено судом й вказує на масштаби закупівель.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

При цьому, згідно до ч. 1, 2 статті 13 названого Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частиною другою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право на судовий захист прав інтелектуальної власності є конституційним правом кожної особи (стаття 55 Конституції України).

Стаття 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Згідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайд-фільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 згаданого Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Також названим Законом у статті першої визначено, що контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

У відповідності до статті 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 440 названого Кодексу та частиною третьою статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

За захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

У відповідності до правової позиції, яка відображена у п. 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2010 р. між ТОВ Студія «Анімаккорд» (первинний власник аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь») та ТОВ «Маша і Мєдвєдь» був укладений договір № 010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «Маша і Мєдвєдь» набуває виключного права на аудіовізуальний твір серіал «Маша і Мєдвєдь», основні ідентифікаційні характеристики якого передбачені додатками, які є невід'ємними частинами договору.

Пунктом 2 додатку № 1 до договору № 010601-МиМ від 08.06.2010 р. визначено, що одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір передаються в повному обсязі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи аудіовізуального твору, незалежно від того чи поіменовані вказані елементи безпосередньо в таких додатках до договорів.

Згідно з висновком експерта № 122/14 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, проведеної Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 05.11.2014 р. зображення персонажу «Маша» було створено для анімаційного дитячого серіалу, при цьому цей персонаж наділено автором певними ознаками, що його індивідуалізують та виділяють серед зображень інших вигаданих мультиплікаційних персонажів. Персонаж «Маша» є динамічним образом, створеним в процесі творчої діяльності її автора, який виражений у об'єктивній формі (у вигляді зображення, що має фіксацію на кіноплівці), має риси та властивості (ім'я, особливості зовнішнього вигляду та характеру), які вирізняють її поміж інших вигаданих персонажів, тобто має усі ознаки оригінальності. Також персонаж «Маша» з мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь» є частиною аудіовізуального твору, яка може використовуватись самостійно.

Представниками позивача було зафіксоване те, що 06.06.2014 р., 07.06.2014 р., 16.06.2014 р., 17.06.2014 р., 25.06.2014 р., 30.06.2014 р., 02.07.2014 р., 08.07.2014 р., 13.07.2014 р., 14.07.2014 р., 15.07.2014 р. та 29.07.2014 р. в мережі магазинів «Точка», які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Гагаріна, 23а, вул. Ак.Корольова, 33, вул. Бригадна, 48 та вул. Космонавта Комарова, 12, та в яких ПП «Етана-Південь» здійснює господарську діяльність, було придбано солодкі крупяні палички неглазуровані «Маша і Ведмідь» вартістю 1,86 грн. та 1,93 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками (т.1 а.с.124-137).

На упаковці зазначених паличок розміщено малюнок із зображенням персонажу «Маша», як самостійної складової частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь», права на який також належать ТОВ «Маша і Мєдвєдь».

Предметом спору є стягнення компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожен із 12 випадків порушення авторського права, що складає 146 160 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд виходив з того, що доведеним є факт реалізації контрафактного товару лише на суму 26,18 грн. й хоча реалізація такого товару відбувалася неодноразово, однак з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права (заходи, що застосовуються, мають компенсувати збитки автора і зробити економічно недоцільними (унеможливити) подібні дії винної особи в майбутньому), суд вважав обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у вигляді 15 мінімальних заробітних плат, що складало 20 670 грн. на день прийняття рішення.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія погодитися із висновками суду першої інстанції не може та вважає їх зробленими при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Факт незаконного продажу товарів із зображеннями «Маша» підтверджений матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до статей 16, 432 ЦК України одним із способів захисту прав є стягнення збитків (матеріальної шкоди) за порушення прав на об'єкти права інтелектуальної власності, а також компенсації за порушення авторського права і суміжних прав.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав вправі подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

У відповідності до п. «г» ч. 2 ст. 52 суд має право постановити рішення, зокрема, про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Наведена норма права говорить про те, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Вона не містить будь-яких приписів щодо малозначимості правопорушення чи інших чинників, які б давали правові підстави для звільнення від відповідальності за порушення авторських прав.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації. Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації (п. 51.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12).

При цьому, згідно з п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону № 3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Законом не передбачено встановлення нижчого розміру компенсації.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги ТОВ «Маша і Мєдвєдь» слід задовольнити в розмірі 146 160 грн., виходячи з кількості фактів порушення прав позивача, а саме 12 зафіксованих реалізацій товарів, які здійснювались у різні періоди часу (протягом 54 днів), що вказує на тривалість правопорушення, систематичність, здійснення продажу товарів у мережі магазинів). На задоволені саме такої суми наполягає й позивач в апеляційній скарзі.

При цьому, судова колегія враховує і те, що особа, яка розповсюджує примірники, в яких відображено об'єкти авторського права та/або суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення законодавства про авторське право і суміжні права і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договором з третіми особами (п. 27 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12).

Отже, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області не відповідає обставинам справи та нормам закону, а тому підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Маша і Мєдвєдь» належить задовольнити у повному обсязі.

Керуючись статтями 44, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» задовольнити, а рішення господарського суду Одеської області від 11.11.2015 р. по справі № 916/3751/15 - скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з приватного підприємства «Етана-Південь» (м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь" (129085, м. Москва, вул. Годовікова, буд. 9, будова 3, ІПН/КПП /771701001 в ІФПС № 17 СВАО р/р в ПАТ Банк «ОТКРЫТИЕ» м. Москва БІК 044585297, к/р ) 146 160 грн. компенсації за порушення авторських прав, а також 4604,04 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Наказ доручити видати господарському суду Одеської області.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя М.А. Мирошниченко