КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/15772/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

представники сторін:

від позивача: Прокоп'єв І.К. довіреність б/н від 23.12.2015;

від відповідача (апелянта): Шляхетський А.Л. довіреність № 2-278д від 29.12.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.12.2015 у справі № 910/15772/14 (суддя Бондарчук В.В.), що прийнята за наслідками розгляду заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Україна", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ

про стягнення 35 120 971,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сап Україна" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі-відповідач) про стягнення 35 120 971,33 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14 позовні вимоги ТОВ "Сап Україна" задоволено. Стягнуто з ПАТ "Укргазвидобування" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь ТОВ "Сап Україна" 24 680 172 грн. 91 коп. - заборгованості за надання ліцензій, 4 197 737 грн. 19 коп. - боргу за надані послуги, 2 618 090 грн. 57 коп. - пені, 465 549 грн. 62 коп. - 3% річних, 3 320 652 грн. 25 коп. - інфляційних витрат та 73 080 грн. 00 коп. - судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 10.09.2015 рішення Г

господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14 залишено без змін.

14.09.2015до господарського суду міста Києва звернулось ПАТ "Укргазвидобування" з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14, в якій заявник просив суд розстрочити виконання судового акту строком на 60 місяців, а саме, рівними платежами по 588 036, 71 грн. щомісячно протягом жовтня 2015 року по липень 2021 року та 588 036, 65 грн. у серпні 2018 року.

28.09.2015 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 видано наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у задоволенні заяви ПАТ "Укргазвидобування" про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 ухвалу господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у справі № 910/15772/14 залишено без змін.

11.12.2015 через загальний відділ діловодства суду від ПАТ "Укргазвидобування" повторно надійшла заява про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі № 910/15772/14 розгляд заяви призначено на 24.12.2015 за участю представників сторін.

Ухвалою господарського суду господарського суду міста Києва від 24.12.2015 у справі № 910/15772/14 (суддя Бондарчук В.В.) відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14.

Ухвала суду першої інстанції мотивована недоведеністю відповідачем неможливості виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14.

При цьому суд керувався ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 86, 121 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду господарського суду міста Києва від 24.12.2015 у справі № 910/15772/14, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про розстрочку.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції при наявності обґрунтованих підстав (виняткового випадку) ускладнення виконання рішення у даній справі безпідставно відмовив заявнику у розстрочці цього рішення строком на 36 місяців, чим порушив ст. 121 ГПК України.

25.01.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує вимоги апеляційної скарги та просить суд припинити провадження у справі в зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем повністю в добровільному порядку виконано рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 у справі № 910/15772/14 та сплачено заборгованість.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким заяву ПАТ „Укргазвидобування" про розстрочку виконання рішення задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог ПАТ „Укргазвидобування", викладених в апеляційній скарзі, заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та уточнивши просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 04.12.2014 року у справі № 910/15772/14 позовні вимоги ТОВ „Сап Україна" до ПАТ „Укргазвидобування" задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 24 680 172,91 грн. - заборгованості за надання ліцензій, 4 197 737,19 грн. - боргу за надані послуги, 2 618 090,57 грн. - пені, 465 549,62 грн. - 3% річних, 3 320 652,25 грн. - інфляційних витрат та 73 080,00 грн. - судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 10.09.2015 року рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 року у справі № 910/15772/14 залишено без змін.

Так, згідно статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до матеріалів справи відповідач вдруге звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 року у справі № 910/15772/14, в якій заявник просить суд розстрочити виконання судового акту строком на 36 місяців, а саме, рівними платежами по 980 061, 19 грн. щомісячно протягом грудня 2015 року - листопада 2018 року та 980 060, 89 грн. у грудні 2018 року.

В обґрунтування поданої заяви, ПАТ "Укргазвидобування" зазначає, що на виконання Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та Закону України «Про ринок природного газу», було укладено договір про закупівлю природного газу від 29.12.2014 № УГВ9984/21-15 щодо продажу всього обсягу видобутого природного газу Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України», проте через незадовільний рівень розрахунків споживачів за використаний природний газ, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» систематично порушує строки оплати, які визначені договором про закупівлю природного газу за державні кошти, внаслідок чого за Національною акціонерною компанію «Нафтогаз України» утворилась заборгованість перед ПАТ "Укргазвидобування" за поставлений природний газ, яка станом на 10.12.2015 складає 7 672 363,50 грн., проте відповідач на даний час позбавлений можливості стягнути вартість переданого Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» об'єму природного газу до закінчення опалювального сезону 2015-2016 року. У зв'язку з чим, у заявника відсутні реальні джерела фінансування для погашення у повному обсязі утвореної кредиторської заборгованості перед ТОВ "Сап Україна".

Згідно статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України „Про виконавче провад6ження".

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України „Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Згідно п. 7.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 року № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо б було звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 12.01.2011 року у справі № 30/325.

У відповідності до ст.ст. 32-34, 36 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Так, до заяви скаржником були надані копії договору № УГВ9984/21-15 та додаткових угод до нього.

При цьому, жодної довідки про відкриті рахунки та про залишки коштів на рахунках ПАТ „Укргазвидобування", які б свідчили про розмір залишків коштів на рахунках та підтверджували б їх недостатність для погашення кредиторської заборгованості ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції скаржником не надано. Також скаржником не надано бухгалтерських документів та документів податкової звітності, що підтверджували б його посилання.

Тобто, апелянтом для вирішення питання про можливість розстрочки виконання рішення в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виняткових обставин в розумінні ст. 121 ГПК України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для розстрочки виконання рішення суду, а відтак судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви ПАТ „Укргазвидобування" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 року у справі № 910/15772/14.

Крім того до відзиву на апеляційну скаргу позивачем додано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закриття виконавчого провадження за наказом від 28.09.2015, що виданий на виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014, в зв'язку з виконанням рішення суду в самостійному випадку, що підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2015 № 6852.

Наявність вищезазначеної постанови не заперечувалась представником скаржника в судовому засіданні.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів робить висновок про те що наявність постанови виконавчої служби про закриття виконавчого провадження додатково підтверджує висновок суду першої інстанції, який покладено в основу оскаржуваної ухвали, а саме про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-1 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-103, 105, 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 24.12.2015 у справі № 910/15772/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко