РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/28851/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з

додатковою відповідальністю "Глобус"

про стягнення 10 898,16 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: Крашеннікова М.І. за довіреністю № б/н від 23.12.2015р.

Від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення в порядку регресу суми 10 898,16 грн. відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв'язку з ДТП, яка сталася 26.09.2013 у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування по договору добровільного страхування № 222163 від 11.10.2012 своєму страхувальнику, набув до відповідача, як страховика цивільної відповідальності винної в ДТП особи, право регресної вимоги на суму 10 898,16 грн. в межах ліміту відповідальності за полісом АВ/7851473.

01.12.15 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, та вказує, що позов аналогічного змісту вже пред'являвся ПрАТ «Просто - страхування» до Печерського районного суду м. Києва у вересні 2014 року і за результатами вказаного позову було встановлено факти, які мають значення для справи, просить в задоволенні позову відмовити.

29.12.2015 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 01.12.2015, та від 15.12.2015 розгляд справи було відкладено на 15.12.2015. та на 19.01.2016.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

16.01.2016 відповідачем подане клопотання про приєднання до справи доказів.

Відповідач, свого представника у засідання суду 19.01.2016 не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, жодних клопотань від відповідача не надходило, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2012 між позивачем (страховик за договором) та ОСОБА_2 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування транспортних засобів № 222163, за умовами якого застраховано транспортний засіб "Nissan Teana", державний номер НОМЕР_1.

6 вересня 2013 року в м. Києві на Наддніпрянському шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 та автомобіля «Nissan Теаna», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2

Згідно довідки УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві, в результаті ДТП автомобіль "Nissan Teana", державний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП отримав механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2015р. у справі № 757/22265/13-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Відповідно до звіту № 9754/88573 з оцінки транспортного засобу від 02.10.2013, здійсненого ФОП ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 38 395,58 грн.

Згідно рахунку № 04494 ТОВ«АвтоАльянс Київ» від 02.10.2013 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 33644,02 грн.

Позивач на підставі страхового акту № 88573 від 08 жовтня 2013 року, згідно рахунку № 04494 від 02.10.2013 за платіжним дорученням № 30831 від 15 жовтня 2013 року сплатило ТОВ «АвтоАльянс Київ» страхове відшкодування за ремонт автомобіля в сумі 32 744 грн. 02 коп.

Таким чином, фактичні витрати позивача, пов'язані з вказаним страховим випадком складають 32744,02 грн.

Цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ «СТДВ «Глобус» відповідно до полісу №АВ/7851473. Згідно з вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000 грн., при цьому франшиза складає 500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи ТзДВ «СТДВ «Глобус» відшкодувало АТ «ПРОСТО - страхування» в рахунок покриття страхового відшкодування суму 21345,86 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 898,16 грн., виходячи з наступного розрахунку: 32 744,02 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування страхувальнику) - 21 345,86 (сума виплачена відповідачем позивачу) - 500,00 грн. (франшиза).

Відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, то до нього у відповідності до приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну водієм ОСОБА_3 внаслідок експлуатації автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на рішення Печерського районного суду м. Києва, зазначаючи, що у ньому встановлені обставини, які мають значення для вирішення даної справи.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як роз'яснено в абзаці 4 п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 р. N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Отже, преюдиційні факти слід відрізняти від оціночного судження щодо правових наслідків наявності певних обставин

Таким чином, відповідач помилково ототожнює факти в розумінні ст. 35 ГПК України та оціночні судження (висновки) Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/26849/14-ц.

Відповідач стверджує, що позивач аргументує розмір виплати страхового відшкодування 32744,02 грн. Звітом про оцінку транспортного засобу № 9754 від 02.10.2014 , який складений без врахування зносу автомобіля, тому відповідач самостійно здійснив перерахунок заявленої суми страхового відшкодування за Актом розрахунку матеріальної шкоди № 1682/13 від 12.12.2013 згідно якого вартість матеріальної шкоди складає 21845,86 грн. та посилається на п. п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (зі змінами).

Вказані твердження не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7.37. вказаної Методики, на підставі якої здійснювалась оцінка, коефіцієнт фізичного зносу Е З розраховується за наведеною в даному пункті формулою.

Згідно з п. 7.38. значення Е З приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Пунктом 7.39. Методики визначені винятки стосовно використання зазначених вимог: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З матеріалів справи слідує, що на момент ДТП автомобілю було 5 років, оцінювачем при огляді автомобіля не зафіксовано будь - яких пошкоджень та деформацій, не пов'язаних зі страховим випадком, корозії або слідів відновлювального ремонту автомобіля, а отже підстави для вирахування коефіцієнту зносу було відсутні.

Крім того, суд відзначає, що позивачем було виплачене страхове відшкодування на відновлення транспортного засобу на підставі рахунку СТО, тому до нього перейшло право вимоги до особи відповідальної за збитки в межах фактичних витрат.

Таким чином, твердження відповідача щодо виплату страхування з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, є необґрунтованим, оскільки це не має значення для виплати відповідачем суми страхового відшкодування, про що зазначив у своїй позиції Верховний Суд України (справа № 6-112цс13).

Крім того, Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 р. роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Таким чином, розмір виплати страхового відшкодування не обов'язково повинен визначатись на підставі висновку експертного дослідження, а може виходити з фактичної (реальної) суми, яка встановлена рахунком СТО № 04494 від 02.10.2013.

Отже, твердження відповідача щодо необґрунтованості суми страхового відшкодування, виплаченої страхувальнику, суд не приймає до уваги, оскільки виплата позивачем здійснювалась на підставі умов договору добровільного страхування, згідно рахунку СТО, який є достатньою підставою для відшкодування збитків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (01010, м. Київ, вул. А.Іванова, 21/17 кв.1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, ) 10 898 (десять тисяч вісімсот дев'яносто вісім) грн. 16 коп. відшкодування, 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено 27.012016