РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016Справа №910/27327/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Ессет Менеджмент" про зобов'язання вчинити дії, за участю представників позивача - Макаренка Ю.О., довіреність №б/н від 16.12.2015 року, відповідача - Пономарьової І.В., довіреність №60 від 03.08.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про визнання відсутності права на звернення стягнення на предмет іпотеки, належні позивачу на праві власності житловий будинок, загальною площею 874,30 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0553 га, кадастровий номер :85:231:0022, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63, шляхом позасудового врегулювання, в порядку ст. ст. 35 - 38 ЗУ «Про іпотеку», на підставі договорів іпотеки від 03 серпня 2007 року реєстр. №2115, від 07 липня 2008 року реєстр. № 2738, від 07 липня 2008 року реєстр. №2736, укладених між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та з вимогою про заборону відповідачу вчиняти дії по зверненню стягнення на предмети іпотеки належні позивачу на праві власності, а саме: житловий будинок, загальною площею 874,30 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0553 га, кадастровий номер :85:231:0022, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63, шляхом позасудового врегулювання, в порядку ст. ст. 35 - 38 ЗУ «Про іпотеку», на підставі договорів іпотеки від 03 серпня 2007 року реєстр. №2115, від 07 липня 2008 року реєстр. № 2738, від 07 липня 2008 року реєстр. №2736, укладених між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», зокрема приймати рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договорів іпотеки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернення стягнення на предмети іпотек, в даному випадку не може відбуватися шляхом позасудового врегулювання, оскільки має відбуватися виключно в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.10.2015 року порушено провадження та призначено до розгляду на 09.11.2015 року.

Разом з позовною заявою позивачем було надано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій позивач просив суд заборонити відповідачу та всім органам та особам, в тому числі, які проводять державну реєстрацію прав на нерухоме майно, нотаріусам, вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження (зміну власника) житлового будинку, загальною площею 874,30 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0,0553 га, кадастровий номер :85:231:0022, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63, вчиняти та посвідчувати правочини з відчуження вказаного нерухомого майна, видавати правовстановлюючі документи на це майно іншим особам, проводити державну реєстрацію права власності на зазначене майно за іншими особами.

06.11.2015 року та 09.11.2015 року позивачем через канцелярію суду надано доповнення до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Проте, позивач не надав доказів в обґрунтування того, що невжиття вказаних заходів до забезпечення позову, утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

За таких обставин, в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову судом відмовлено.

09.12.2015 року відповідачем в судовому засіданні надано заперечення на позовну заяву, в яких він просить суд відмовити в задоволенні позову.

12.01.2016 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення інших пов'язаних з нею справ:

-№ 910/31686/15 за позовом ТОВ «Тіволі» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Інтер Ессет Менеджмент» про визнання недійсним договору від 22.07.2015 року №20/07УКСБ про відступлення права вимоги по кредитному договору №0 від 03.08.2007 року,

-№910/31687/15 за позовом ТОВ «Тіволі» до АТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання недійсним договору від 22.07.2015 року №69/FAA про відступлення права вимоги по кредитному договору №0 від 03.08.2007 року.

13.01.2016 року АТ «УкрСибБанк» через канцелярію суду надав письмові пояснення у справі.

13.01.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 18.01.2016 року.

18.01.2016 року в судовому засіданні представником позивача надано заяву про винесення окремої ухвали з підстав виявлення при вирішенні даної справи порушення законності АТ «УкрСибБанк», що містять ознаки кримінального правопорушення.

Розглянувши подане позивачем клопотання про винесення окремої ухвали, суд відзначає наступне.

Окрема ухвала та повідомлення господарського суду - засоби реагування господарського суду на виявлені під час судового розгляду порушення законності або суттєвих недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, їх працівників чи посадових осіб.

Відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

Якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

У п. 5.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що на відміну від окремої ухвали повідомлення прокурору або органу досудового розслідування (частина четверта статті 90 ГПК) надсилаються господарським судом не з будь-якого факту порушення підприємством або організацією законності, а лише у тих випадках, коли господарський суд виявить у діяльності працівників підприємства, організації такі порушення законності, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Оскільки, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали у даній справі, при цьому, судом не виявлено у діяльності підприємств такі порушення законності, які містять ознаки кримінального правопорушення, то відповідно у задоволенні клопотання позивача судом відмовлено.

18.01.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 20.01.2016 року.

20.01.2016 року в судовому засіданні представником позивача надано додаткові письмові пояснення у справі.

20.01.2016 року в судовому засіданні розглянуто клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи викладене, вирішення спору у справах:

-№ 910/31686/15 за позовом ТОВ «Тіволі» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Інтер Ессет Менеджмент» про визнання недійсним договору від 22.07.2015 року №20/07УКСБ про відступлення права вимоги по кредитному договору №0 від 03.08.2007 року,

-№910/31687/15 за позовом ТОВ «Тіволі» до АТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання недійсним договору від 22.07.2015 року №69/FAA про відступлення права вимоги по кредитному договору №0 від 03.08.2007 року,

що розглядається в господарському суді міста Києва не є перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України. В той же час необґрунтоване зупинення провадження у справі порушує право сторін на розгляд справи упродовж розумного строку. За таких обставин, в задоволенні вищевказаного клопотання позивача про зупинення провадження у справі судом відмовлено за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке в подальшому було перейменоване у Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіволі»(далі - позичальник, позивач) було укладено кредитний договір № (далі - кредитний договір).

Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 1 500 000,00 дол. США у порядку і на умовах, визначених цим договором.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вищезазначеним кредитним договором, між банком та позивачем, як майновим поручителем було укладено, зокрема, наступні договори іпотеки:

- від 03.08.2007 року (надалі-договір іпотеки-1), нотаріально посвідчений, зареєстрований в реєстрі за №2115, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателям наступне майно: земельну ділянку, загальною площею 0,0553 га, кадастровий номер :85:231:0022, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63, та належить іпотекодавцю на праві власності.

- від 07.07.2008 (надалі-договір іпотеки-2), нотаріально посвідчений, зареєстрований в реєстрі за №2736, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателям наступне майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63, та належить іпотекодавцю на праві власності. Площа предмета іпотеки становить 874,30 кв.м.

Згідно п. 4.2. договору іпотеки-1 звернення стягнення здійснюється на підставі:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- застереження про задоволення вимог іпотекодержателя;

- за договором між іпотекодержателем та іпотекодавцем про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 5.1. договору іпотеки-1 сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку».

У разі настання обставин, зазначених в п. 4.1. цього договору іпотеки, іпотеко держатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 5.2. договору іпотеки-1).

Пунктом 5.3. договору іпотеки-1 передбачено, що в повідомленні, про яке йдеться в п. 5.2., іпотеко держатель зазначає який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», застосовується іпотеко держателем для задоволення своїх вимог.

У разі застосування права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки як способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п. 5.2., вважається повідомленням іпотекодавцю про намір укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки (п. 5.5. договору іпотеки-1).

Аналогічні положення містяться і в договорі іпотеки-2, в якому також передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання ( п.4.2.3. та п.5.1. договору іпотеки-2).

Судом також встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 20.05.2013 року у справі №27/267 за позовом ПАТ «УкрСибБанк» до ТОВ «Тіволі» про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов було задоволено, в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі" перед Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" у розмірі 2 143 230 доларів 72 цента США та 11 299 грн. 94 коп. за кредитним договором №0 від 03.08.2007 р., укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіволі", у тому числі: по поверненню суми кредиту - 1 258 000 доларів США (еквівалентно 10 028 398 грн. 60 коп.); по сплаті відсотків за користування кредитними коштами - 885 230 доларів 72 цента США (еквівалентно 7 075 649 грн. 14 коп.; по сплаті пені за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів у розмірі 7 958 грн. 07 коп.; по сплаті пені за прострочення зобов'язання по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 3 341 грн. 87 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,0553 га, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :85:231:0022, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Тіволі" на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії КВ №139556, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 17.04.2007 р. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. 17.10.2006 р. за реєстровим №2315, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №03-8-00029 та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 948 383 грн. 00 коп. Дане рішення суду набрало законної сили 02.09.2013 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 р. у справі № 35/350 позовні вимоги ПАТ «УкрСибБанк» до ТОВ «Тіволі» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенні в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості ТОВ "Тіволі" за кредитним договором №0 від 03.08.2007 у розмірі 1 797 090,23 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.09.2011 становить 14 325 864,18 грн., та 1 079 291,41 грн. та в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Юкон мобіл" за кредитним договором №0 від 07.07.2008 у розмірі 1 516 674,95 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.09.2011 становить 12 090 477,70 грн. перед ПАТ "УкрСиббанк" звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07.07.2008 реєстровий №2736, а саме: житловий будинок, загальною площею 874,30 кв.м., що находиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки за договором іпотеки від 07.07.2008 реєстровий №2736 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде визначена в ході виконавчого провадження. Встановлено початкову ціну продажу вказаного предмету іпотеки за договором іпотеки від 07.07.2008 реєстровий №2736 у розмірі 11 548 400,00 грн. Дана постанова суду набрала законної сили 20.05.2013 року.

Доказів виконання вищевказаних рішень судів матеріали справи не містять.

22.07.2015 року між ТОВ «Інтер Ессет Менеджмент» (цесіонарій, відповідач) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (цедент), який в свою чергу набув право кредитора відповідно до договору №69/FАА про відступлення права вимоги від 22.07.2015 року, укладеного між ПАТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 03.08.2007 року реєстр. №2115 (предмет іпотеки земельна ділянка, загальною площею 0,0553 га, кадастровий номер :85:231:0022, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63).

22.07.2015 року між ТОВ «Інтер Ессет Менеджмент» (цесіонарій, відповідач) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (цедент), який в свою чергу набув право кредитора відповідно до договору №69/FАА про відступлення права вимоги від 22.07.2015 року, укладеного між ПАТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 03.08.2007 року реєстр. №2736 (предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 63).

ТОВ «Інтер Ессет Менеджмент» звернулось до приватного нотаріуса з проханням передати ТОВ «Тіволі» заяву, в якій містився стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30 денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно із ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Стеттею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Стеттею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Отже, дії вчиненні відповідачем зазначені позивачем у позовній заяві відносно предметів іпотеки, що належать на праві власності позивачу є правомірними та такими, що передбачені діючим законодавством України та умовами договорів іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання відсутності права у відповідача на звернення стягнення на предмети іпотеки, шляхом позасудового врегулювання та про заборону відповідачу вчиняти дії по зверненню стягнення на предмети іпотеки шляхом позасудового врегулювання, відсутні, тому у позові слід відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 25.01.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна