ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року Справа № 904/8454/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Малик Д.І

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 19.10.2015 р., представник;

представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року у справі № 904/8454/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОММЕХАНІКА", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором комісії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року у справі № 904/8454/14 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОММЕХАНІКА" основного боргу 39 962,40грн., 3% річних 2 396,41грн., інфляційних втрат 26 456,31грн., судового збору 1 218,00 грн.

Рішення мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору комісії №2103/13 від 21.03.2013 року в частині повного та своєчасного перерахування комісійної плати (винагороди), порушення вимог ст.ст.530, 1013 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, правом позивача стягнути 3% річних та інфляційні відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

04.12.2015 року на виконання рішення видано наказ господарського суду.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, зокрема ст.ст. 22, 77 Господарського процесуального кодексу України. Також скаржник вважає, що суд не надав належну оцінку майновому стану відповідача та не зменшив розмір штрафних санкції.

Просить оскаржуване ним рішення скасувати, винести нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позову.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку представника підприємства з причини його відрядження.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема у разі незявлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що коло представників юридичної особи є необмеженим, докази на підтвердження клопотання відсутні, матеріали справи дозволяють визначитись щодо законності оскаржуваного судового рішення за відсутності відповідача, який до суду першої інстанції надав відзив на позов та виклав свою правову позицію щодо заявлених вимог, колегія суддів ухвалила провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід залишити без змін виходячи з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВАЖМАШ" (далі - комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПРОММЕХАНІКА" (далі - комісіонер) був укладений договір комісії №2103/13, за умовами якого комісіонер зобов'язався за дорученням і за рахунок комітента за обумовлену у договорі плату здійснювати від свого імені угоди з реалізації на експорт за межі митної території України належних комітенту товарно-матеріальних цінностей (далі - товар) третім особам (далі - покупці) (а.с.12-14).

Згідно п.1.2. договору найменування, кількість, умови поставки та ціна товару, а також інші умови і вказівки комітента погоджуються сторонами у дорученнях комісіонеру, що є невід'ємною частиною договору.

Обов'язки комісіонера визначені п.2.1 договору, за яким позивач зобовязався:

- укласти з покупцем товару зовнішньоекономічний договір (контракт) у відповідності з дорученнями комітента і підписувати від свого імені всі необхідні при здійсненні угоди документи. Комісіонер не має права відступати від вказівок комітента, будь-яке відхилення від вказівок останнього повинно бути узгоджено з ним додатково протягом 3-х днів;

- прийняти у комітента товар, призначений для комісії. Датою передачі вважається дата штемпеля станції призначення, вказана на залізничній накладній або дата товарної накладної;

- реалізувати товар у строк, вказаний у дорученні комісіонеру, але не більше 30 календарних днів з моменту передачі його на комісію;

- протягом 5-ти календарних днів з дати передачі партії товару, згідно додатку №1, та погодженої у конкретному дорученні направити комітенту звіт;

- перерахувати комітенту грошові кошти за реалізований товар, що є об'єктом даного договору, у порядку, встановленому в п.3.3. договору.

Згідно п.2.3.2. договору комітент зобов'язується прийняти та розглянути протягом 3-х робочих днів звіт комісіонера.

Вартість (ціна) товару, що передається комітентом на комісію комісіонеру, встановлюється у доларах США та вказується у дорученнях комісіонеру (п.3.2. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.04.2013р.).

За п.3.3. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.04.2013р., комісіонер перераховує комітенту отримані та обмінені на гривню грошові кошти за партію переданого на комісію товару у повному обсязі до відвантаження товару або в день відвантаження товару, але не пізніше 12-ти банківських днів з дати вантажної митної декларації. Оплата може здійснюватись декількома траншами.

Відповідно до доручення комісіонеру №1, зміненого додатковою угодою №2 від 30.04.2013р., відповідач доручив позивачу здійснити продаж такого товару: живильник пластинчастий 1-18-120А, в комплекті: привід живильника (номер креслення 1-236561; номер креслення комітента 56 0496 092); механізм збирання просипу з натяжним барабаном (номер креслення 1-286155; номер креслення комітента 56 2659 019); ролик верхній (номер креслення 2-228661; номер креслення комітента 56 4579 019); ролик (номер креслення 2-228660; номер креслення комітента 56 1173 062); пристрій для направлення полотна (номер креслення 1-236560сб; номер креслення комітента 56 0496 090); полотно живильника (номер креслення 1-223424сб; номер креслення комітента 56 8819 017); редуктор ЦЗ-1615 (номер креслення 1-282906; номер креслення комітента 56 2139 009).

Загальна вартість товару склала 380 000,00 доларів США, зі строком поставки: листопад - грудень 2013р. (а.с.15-16).

Ціна (вартість) товару вказана на умовах FСА - станція відправлення Діївка, код станції 451400, Придніпровської залізниці, згідно правил Інкотермс-2010.

Відповідач передав позивачу товар, перелічений у дорученні №1 до договору за актом приймання-передачі продукції на комісію №62/1 768 від 22.11.2013р. (а.с.20).

Позивач на виконання умов договору здійснив продаж товару, зазначеного у дорученні комісіонеру №1, вартістю 380 000,00 доларів США, еквівалент 3 102 191,00 грн., що підтверджується звітом комісіонера №1 від 28.11.2013р. та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000043 від 28.11.2013р., які підписані сторонами без зауважень (а.с.21-23).

Також позивач перерахував відповідачу отримані та обміняні на гривню грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученнями №172 від 28.11.2013р. на суму 800 000,00 грн., №174 від 29.11.2013р. на суму 800 000,00 грн., №175 від 29.11.2013р. на суму 800 000,00 грн., №176 від 29.11.2013р. на суму 702 191,00 грн. (а.с.24-27).

Згідно п.3.1. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.04.2013р., розрахунки за винагороду комісіонера (далі - комісійна плата) здійснюються сторонами на підставі звіту останнього про реалізацію переданого на комісію товару, складеного у 2-х примірниках.

Відповідно до п.3.4. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.04.2013р., комісійна плата (винагорода комісіонера) складає 106 600,00грн., у т.ч. ПДВ. Комісійна плата перераховується комісіонеру в національній валюті протягом 5 банківських днів від дати отримання комітентом плати за кожну відвантажену партію товару, у відповідності до розрахунку комісіонера, підтвердженого комітентом.

Комісійна плата комісіонера (винагорода), зазначена у п.3.4. договору, включається у вартість товару, переданого на комісію за договором (п.3.7 договору).

Відповідно до п.2.2.2. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.04.2013р., комісіонер має право на відшкодування наступних витрат: по зберіганню товару комітента; всіх банківських комісій, пов'язаних з перерахуванням грошових коштів комітенту, в тому числі комісії при обміні валюти, згідно курсу банку комісіонера на дату проведення такого обміну; витрат, пов'язаних з митним оформленням товару.

Даний пункт кореспондується з п.2.3.5. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.04.2013р.

Позивач поніс додаткові витрати на загальну суму 3 362,40 грн., що підтверджується звітом комісіонера, а саме: витрати на оплату послуг повіреного (брокера); витрати на оплату банківських послуг, пов'язаних з перерахуванням коштів від комісіонера до комітента.

Таким чином, загальна сума комісійної плати, з урахуванням додаткових витрат, понесених позивачем, склала 109 962,40 грн.

Оскільки повне перерахування оплати за товар у розмірі 3 102 191,00 грн. позивач здійснив 29.11.2013р., що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за №20.1.0.0.0/10-20151028 від 28.10.2015р. (а.с.63), комісійну плату, з урахуванням додаткових витрат, понесених позивачем за договором, на загальну суму 109 962,40 грн. відповідач повинен був перерахувати до 07.12.2013 р.

Відповідно до ст.1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Статтею 1022 Цивільного кодексу України передбачено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Згідно ч.1 ст.1013 Цивільного кодексу України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення передбачено і ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що на час звернення позивача до суду строк виконання зобов'язання по оплаті за договором є таким, що настав.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 70 000,00 грн., а саме: 27.12.2013р. - 50 000,00грн., 16.04.2014р. - 10 000,00грн., 12.05.2014р. - 10 000,00грн.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором комісії №2103/13 від 21.03.2013р. складає 39 962,40 грн. (а.с.46).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем умов договору в частині оплати зазначеної суми, рішення суду про стягнення заборгованості є обґрунтованим.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного рішення про правильність проведеного позивачем розрахунку 3% річних за загальний період з 07.12.2013р. по 01.09.2015р. в розмірі 2 396,41грн. та інфляційних втрат за загальний період з січня 2014р. по серпень 2015р. в розмірі 26 456,31грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне відхилення судом клопотання відповідача про зменшення нарахованих штрафних санкцій, колегія суддів вважає такі посилання необгрунтованими з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що інфляційні втрати та 3% річних, заявлені у позові, за своєю правовою природою є не штрафними санкціями, а є особливим способом захисту порушених прав позивача і чинним законодавством України не передбачено право суду на зменшення їх розміру.

Щодо доводів скаржника про розгляд справи за його відсутності та порушення його процесуальних прав колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі порушення апеляційним судом не встановлені.

Матеріали справи свідчать, що відповідач заявляв клопотання про відкладення розгляду справи 19.10.2015 року, яке було задоволено судом і розгляд справи з 20.10.2015 року відкладався на 03.11.2015 року.

03.11.2015 року з причини неявки відповідача розгляд справи відкладено на 17.11.2015 року, про що представник Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" був повідомлений відповідно до поштового повідомлення на а.с.66.

Тобто, протягом періоду з 24.09.2015 року ( дата винесення судом ухвали про порушення провадження у справі) до часу постановлення оскаржуваного рішення ( 17.11.2015 року) відповідач зловживав своїми процесуальними правами, не з'являвся на виклик суду.

На спростування висновків оскаржуваного ним рішення належних та допустимих доказів суду апеляційної інстанції не надав.

За вказаних обставин колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, рішення суду першої інстанції постановленим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення вимог відповідача не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року у справі № 904/8454/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 26.01.2016 року.