ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа № 922/5671/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність № 2042 від 10.12.2015 р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність вих. № 411 від 15.12.2015 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 5818Х/1-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 08 грудня 2015 року у справі № 922/5671/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "СТАРК", с. Старовірівка Шевченківського району Харківської області,

про стягнення 22420,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ДП "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ ВКФ «СТАРК» про стягнення 22420,00 грн. штрафу за порушення вантажовідправником вимог ст. 129 Статуту залізниць України щодо неправильного зазначення маси вантажу у залізничній накладній.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 р. у справі № 922/5671/15 позов задоволено. Стягнуто з відповідача 22420,00 грн. штрафу та 1218 грн. судового збору.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що перевізник прийняв вантаж для перевезення без зауважень, вважає, що зазначений в комерційному акті № 008435 від 09.04.2015 р. опис стану вантажу не містить обставин, які могли бути причиною збільшення маси вантажу, зокрема, наявність опадів по всьому шляху слідування вагону. З посиланням на ст. 30 Правил видачі вантажів, зазначає, що позивач повинен був провести експертизу вантажу на предмет масової частки кварцового піску та порівняти отриманий результат відсотку вологості з сертифікатом, встановити причинний зв'язок завищення фактичної маси вантажу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2016 р.

Представник апелянта в судовому засіданні 26.01.2016 р. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу від 26.01.2016 р. вх. № 884 та в судовому засіданні 26.01.2016 р. не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до суду апеляційної інстанції з клопотанням від 26.01.2016 р. за вх. № 885 про заміну позивача - Державного підприємства "Придніпровська залізниця" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на підставі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши зазначене клопотання про заміну позивача його правонаступником та дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200, відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплено в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Згідно п. 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 735, ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Пунктом 2.1 Положення про Регіональну філію «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого рішенням Правління ПАТ «Укрзалізниця» від 16.11.2015 р., встановлено, що Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який немає статусу юридичної особи, і діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

У відповідності до п. 1.4 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 25 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення з моменту відкриття провадження до його закінчення.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про задоволення клопотання позивача про заміну Державного підприємства "Придніпровська залізниця" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на підставі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України Про транспорт, Закону України Про залізничний транспорт, Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. за № 457, та інших актів законодавства України, зокрема, Правил оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., Правил складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. за № 334, Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082, Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 862/5083.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2015 р. відправник ТОВ ВКФ СТАРК зі станції Старовірівка Південної залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придністровської залізниці відправив вантаж (пісок кварцевий) у напіввагонах № 66751033 та № 67387928 по залізничній накладній № 43072073 (а.с. 12).

Згідно залізничної накладної № 43072073 пісок у напіввагони навалом навантажено відправником та зазначено масу вантажу 138000 тонн, в т.ч.: у напіввагоні № 66751033 69 тонн піску (тара вагону 23000) та у на піввагоні № 67387928 - 69 тонн піску (тара вагону 22200).

09.04.2015 р. о 07:55 год. при проходженні відправлених ТОВ ВКФ СТАРК вагонів з піском через станцію Синельникове-1 працівниками залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України здійснено перевірку маси вантажу, в ході якої встановлено, що напіввагон № 66751033 перевантажено на 2000 кг, що підтверджується актом загальної форми № 8159 від 09.04.2015 р. (а.с. 14).

09.04.2015 р. о 13:39 год. на станції призначення Запоріжжя-Ліве Придністровської залізниці працівниками залізниці проведено перевірку маси вантажу у вагонах шляхом контрольного зважування на вагах станції.

В ході перевірки виявлено, що фактична маса вагону (брутто) складає 93000 кг, в т.ч.: нетто - 70000 кг і тара вагону - 23000 кг, тобто фактична маса вантажу більша на 1000 кг, ніж маса вантажу, зазначена відправником в залізничній накладній № 43072073 від 06.04.2015 р., що підтверджується актом загальної форми № 243 від 09.04.2015 р. (а.с. 14).

Факт неправильності зазначення маси вантажу в залізничній накладній № 43072073 від 06.04.2015 р. підтверджується Комерційним актом РА 008435/681 від 09.04.2015 р., підписаним відповідальними особами залізничної станції Запоріжжя-Ліве (а.с. 13).

Відповідно до комерційного акту № РА 008435/681 від 09.04.2015 р., на станції Запоріжжя-Ліве здійснено контрольне переваження вантажу на справних вагонних вагах № 87, в ході якого встановлено, що у перевізних документах (накладній № 43072073 від 06.04.2015 р.) стосовно вагону № 66751033 зазначено: маса вантажу 69000 кг і тара 23000 кг, але фактично вага брутто складає 93000 кг, а саме: нетто 7000 кг і тара 23000 кг (з документа), що більше ваги, зазначеної в документі і вантажопідйомності на 1000 кг. У комерційному відношенні вантаж навантажено нижче бортів 50 см, шапкоподібним способом, ущільнено. Обриси навантаження не порушені, виїмок, поглиблень немає. У технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люки закриті, слідів висипання вантажу немає.

В пункті 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 р. № 334, визначено, що у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені.

Згідно п. 10 Правил складення актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з вимогами про стягнення з відповідача 22420,00 грн. штрафу на підставі ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України за невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у залізничній накладній.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Згідно ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право Залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до норм ст. 37 Статуту залізниць України та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів визначається відправником.

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

Доказів контрольного зважування спірного вагону на станції відправлення відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником на станції відправлення у залізничній накладній № 43072073 від 06.04.2015 р. зазначено, що маса вантажу (піску) у напіввагоні № 66751033 складає 69 тонн.

Однак на станції призначення виявилось, що фактична вага вантажу складає 70 тонн, тобто на 1 тонну більше ваги, зазначеної в залізничній накладній № 43072073 від 06.04.2015 р.

Частиною 4 ст. 52 Статуту залізниць України передбачено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без втрат, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначені маси нетто. Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0.2%.

У відповідності до п. 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми та комерційним актом.

З матеріалів справи вбачається, що комерційний акт № РА 008435/681 від 09.04.2015 р. є чинним.

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на відсутність в комерційному акті № РА 008435/681 від 09.04.2015 р. детального опису стану вантажу, зокрема, про вологість піску, та обставин, які могли бути причиною збільшення маси вантажу, а саме: наявність опадів під час перевезення піску, оскільки відповідно до п. 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 р. № 334, ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до комерційного акту не вносяться.

Пунктом 30 Правил видачі вантажів передбачено право залізниці на проведення експертизи за власною ініціативою або на вимогу вантажоодержувача у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж (пісок кварцевий) по залізничній накладній № 43072073 від 06.04.2015 р. перевозився у 2 напіввагонах (№ 66751033 та № 67387928), проте неправильне зазначення маси вантажу в залізничній накладній встановлено залізницею лише стосовно одного з цих вагонів, а саме: напіввагона № 66751033.

При цьому, яку вбачається з комерційного акту № РА 008435/681 від 09.04.2015 р., контрольне переваження спірного вантажу здійснювалось на вагонних вагах № 87 на станції Запоріжжя-Ліве, тобто тим самим способом, яким масу вантажу було визначено на станції відправлення.

Отже у залізниці під час приймання вантажу та складання комерційного акту не виникло потреби для проведення експертизи.

Докази звернення вантажоодержувача до перевізника з вимогою про проведення експертизи в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі 5-кратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем, у зв'язку із перевищенням відповідачем допустимої маси вантажу нараховано відповідачу штраф в розмірі 22420,00 грн. (4484,00 грн. х 5 = 22420,00 грн.).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену масу вантажу в сумі 22420, 00 грн.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобовязаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Суду першої інстанції під час видачі наказів по даній справі необхідно врахувати здійснену заміну позивача його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08 грудня 2015 року у справі № 922/5671/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.