КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" січня 2016 р. Справа №910/19211/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2015

у справі № 910/19211/15 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ефективні інвестиції"

про стягнення 1 336 833,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ефективні інвестиції" про стягнення заборгованості за договором оренди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.10.2015 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/19211/15, у якій скаржник просить рішення в зазначеній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги, суд встановив, що остання підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" N 484-VIII від 22.05.2015, який набрав чинності 01.09.2015) за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлено ставку в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на день подання позовної заяви) за подання в господарський суд позовної заяви майнового характеру встановлено ставку 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Проте, документів, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги до скарги не додано.

До апеляційної скарги позивачем додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що клопотання заявника задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Відтак, у розумінні приписів норм закону, відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та є правом суду, а не обов'язком.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження свого майнового стану та неможливість сплати апелянтом судового збору за подання скарги у встановленому порядку і розмірі останній зазначає, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 прийнято рішення № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно якого розпочато процедуру ліквідації позивача.

Крім того, у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище скаржника зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Суд звертає увагу апелянта, що сам факт початку процедури ліквідації не підтверджує неможливість сплати ним судового збору при поданні апеляційної скарги, тому суд дійшов висновку, що апелянтом не подано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого клопотання.

Також в клопотанні про відстрочку сплати судового збору скаржник не зазначає про наявність або відсутність коштів на його рахунках та не подає відповідних доказів. У зв'язку з наведеним клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору не може бути задоволено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарським судом міста Києва прийнято 23.10.2015, повний текст виготовлено 30.10.2015, отже, 10-денний строк апеляційного оскарження сплив 09.11.2015 (30.10.2015 + 10 днів).

Апеляційну скаргу, згідно з штемпелем на поштовому конверті (штрихкодовий ідентифікатор 665), подано 30.12.2015, тобто з пропуском відповідного строку на апеляційне оскарження на майже два місяці (з 09.11.2015 по 30.12.2015).

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2015, однак не наводить будь-яких обставин, які б перешкоджали поданню апеляційної скарги у визначений законом строк.

Суд враховує ту обставину, що представник скаржника (позивача) був відсутній у судовому засіданні 23.10.2015, у якому проголошено оскаржуване рішення.

Копію повного тексту рішення направлено позивачу (скаржнику) 03.11.2015, згідно із відміткою на звороті останнього аркуша рішення, та отримано останнім 09.11.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 86).

Водночас слід зазначити, що в даному випадку скаржник повинен був дотриматися подання скарги в 10-денний строк з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про рішення (отримав його копію).

Скаржник не зазначає про наявність обставин, які б перешкоджали поданню апеляційної скарги в період з 09.11.2015 по 30.12.2015.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не врахування якого суперечило б загальним засадам цивільного законодавства. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв'язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

У зв'язку з наведеним слід дійти висновку про недоведеність скаржником в установленому законом порядку обставин пропуску пропущеного ним строку та відсутність підстав вважати, що причиною пропуску встановленого строку для подання скарги стали обставини, які були для скаржника об'єктивно непереборними та пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Пропуск скаржником строку, встановленого для подання апеляційної скарги, відбувся у зв'язку з недотримання позивачем визначених процесуальним законом вимог.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Виходячи з наведеного, у відновленні пропущеного строку слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути скаржнику.

Керуючись ст.ст. 53, 86, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк" у відновлені пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/19211/15.

2. Апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/19211/15 з доданими до неї документами повернути Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк".

3. Копію ухвали надіслати (вручити) учасникам судового розгляду.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук