донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.01.2016 р. справа №905/2814/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:не зявився не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг", м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від08.12.2015р.
у справі№ 905/2814/15 /суддя Харакоз К.С./
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг", м. Київ
до відповідачаПублічного акціонерного товариства "Український бізнес банк", м. Донецьк
провизнання пунктів кредитного договору № 307/Ю від 27.10.2014р. недійсними та внесення змін до кредитного договору

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Український лізинг, м. Київ звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства Український бізнес банк, м. Донецьк про визнання недійсним пункту 4.6 кредитного договору №307/Ю від 27.10.2014р.; визнання частково недійсним пункту 4.5 кредитного договору №307/Ю від 27.10.2014р., в частині визначення зобовязання позичальника вказувати реквізит Призначення платежу та викласти пункт 4.5 кредитного договору №307/Ю від 27.10.2014р. в наступній редакції: 4.5 Погашати наданий банком кредит згідно з графіком погашення, наведеним в додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору. Сплачувати суму кредиту на рахунок №3165. У разі, якщо дата погашення кредиту припадає на вихідний або святковий день, то платежі у погашення заборгованості повинні бути здійснені не пізніше наступного банківського дня.

08.12.2015р. господарським судом Донецької області прийнято рішення по справі № 905/2814/15 (судя ОСОБА_4С.), яким у задоволені позовних вимог відмовлено у звязку з їх безпідставністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинг» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги та з апеляційною скаргою, в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення. Вважає, що рішення по справі прийнято без врахування усіх обставин справи.

06.01.2016р. ухвалою Донецького апеляційного господарського суду у справі №905/2814/15 поновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

В судове засідання представники сторін не зявилися, про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.01.2016р. явка сторін не була визнана обовязковою.

26.01.2016р. від відповідача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

25.01.2016р. від позивача по справі (заявника апеляційної скарги) надійшло клопотання про відкладання розгляду апеляційної скарги у звязку з великою завантаженню його представника у інших судових засіданнях

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З огляду на наведене, судова колегія вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін. З цих же підстав, у задоволені клопотання позивача про відкладання розгляду апеляційної скарги, судова колегія відмовляє.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, 27.10.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" (далі банк або відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Український лізинг (позичальник або позивач) укладений кредитний договір №307/Ю (надалі - кредитний договір) (а.с. 10-13).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 16600000грн. на поповнення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності, строком до 26.10.2017р. зі сплатою 15% річних; ліміт кредитування зменшується відповідно до графіку погашення (додаток № 1) (а.с. 14-15).

За змістом п.4.5 кредитного договору позичальник прийняв на себе зобовязання погашати наданий банком кредит згідно з графіком погашення, наведеним у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору, сплачувати суму кредиту на рахунок №3165 з призначенням платежу: Погашення заборгованості за кредитним договором №307/Ю від 27.10.2014р. без ПДВ. У разі, якщо дата погашення кредиту припадає на вихідний або святковий день, то платежі у погашення заборгованості повинні бути здійснені не пізніше наступного банківського дня.

Згідно із п.4.6 кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 цього договору, а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або не виконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 26 жовтня 2017 року включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 15% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Пунктом 8.12. кредитного договору визначено, що строк дії цього договору встановлюється з дня підписання цього договору і до повного погашення позичальником усіх зобов'язань за цим договором.

Пунктом 8.6 кредитного договору встановлено, що усі спори, невідповідності або вимоги, що витікають з даного договору або у звязку з ним, у тому числі, що стосуються виконання, порушення, зміни, припинення або визнання недійсним, розглядаються у постійно діючому третейському суді при Асоціації юридичних компаній «Амікус». Про те вище перелічене не позбавляє сторін права звернутися до суду за встановленою підвідомчістю і підсудністю даної суперечки відповідно до чинного законодавства України.

Кредитний договір №307/Ю від 27.10.2014 року та укладені в його межах додаткові угоди підписані та скріплені печатками сторін без зауважень.

Позивач вважає, що вище зазначений договір є незаконним в частині встановлення підвищеної процентної ставки за користування кредитними коштами поза встановленим строком, в частині умов щодо встановлення редакції реквізиту призначення платежу платіжного документу на сплату заборгованості за кредитом, та просить викласти п. 4.5 кредитного договору в новій редакції, у звязку з чим він звернувся з відповідним позовом до суду.

Як зазначалося вище, рішенням по справі у задоволені позовних вимог відмовлено у звязку з їх недоведеністю.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою та шостою ст.203 Цивільного кодексу

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) укладання правочину, зміст якого суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, не має достатнього обсягу цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину не є вільним та не відповідає його внутрішній волі; 4) правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до Глави 71 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 вказаного Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Місцевий господарський суд правомірно прийняв до уваги погодження сторонами розміру процентної ставки в залежності від строків користування кредитними коштами (в межах строків, встановлених п. 1.1 кредитного договору та додатку до нього, та строків, встановлених п.4.6 кредитного договору) на рівні 15%, та погодився із логікою сторін, повязаною із збільшенням процентної ставки, оскільки порушення строків повернення кредитних коштів є кредитним ризиком, який впливає на розмір кредитних процентних ставок, і це за позицією суду відповідає принципу розумності та справедливості.

За таких обставин, враховуючи ст.ст. 203, 651, 1056-1 ЦК України підстави для визнання недійним п. 4.6 кредитного договору відсутні.

Судова колегія також погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позовні вимоги про визнання недійсним п. 4.5 кредитного договору в частині встановлення вимог, повязаних з ідентифікацією платежів за кредитним договором не підлягають задоволенню, оскільки зміст зазначеного пункту відповідає положенням п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22 та зареєстрованої в Мін'юсті України 29.05.2004р. за №377/8976, якою визначено, що реквізит платіжного документу "Призначення платежу" заповнюється ініціатором переказу з метою повної ідентифікації платежу.

Стаття 651 ЦК України встановлює, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при її укладанні.

Згідно приписів ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач, вимагаючи викладання п.4.5 кредитного договору в запропонованій ним редакції не довів наявність обставин з яким закон повязує можливість у судовому порядку внести зміни до договору.

Таким чином, під час розгляду апеляційної скарги, обставини, на які посилався позивач не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Судові витрати покласти на заявника апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинг», м.Київ на рішення господарського суду Донецької області у справі №905/2814/15 від 08.12.2015р. залишити без задоволення

Рішення господарського суду Донецької області у справі № 905/2814/15 від 08.12.2015р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу, 1. відповідачу

1. у справу, 1. ГСДО, 1. ДАГС