ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.02.2016 року Справа № 907/44/16

Суддя господарського суду Кривка В.П.

розглянувши матеріали за позовом

Приазовського національного природного парку Міністерства екології та природних ресурсів України, м. Мелітополь Запорізька область

до Приватного підприємства Масштаб М, м. Ужгород

про стягнення 2 370 710,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Дана позовна заява №63/13-07 від 26.01.2016 року, яка надійшла на адресу господарського суду Закарпатської області 01.02.2016 року підлягає поверненню заявнику без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Згідно положень п.п. 4, 6 ч.1, ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо заявником, не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно положень ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011р. №3674-VI за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Звертаючись з даним позовом майнового характеру про стягнення суми, заявник подав письмову заяву про відстрочення сплати судового збору по даній справі до прийняття судом рішення по справі. Заяву мотивовано відсутністю на даний час належного фінансування Приазовського НПП, зокрема відсутністю кошторису фінансування діяльності державної установи, у тому числі фінансування на сплату судового збору. Інших мотивів з доданням підтверджуючих документів заявник не наводить. Між тим належних та допустимих доказів в підтвердження викладених обставин не подано (зокрема, довідки фінансової установи про відсутність коштів на відповідному розрахунковому рахунку, тощо) Долучений до матеріалів справи тимчасовий індивідуальний кошторис на 1 квартал 2016 року, підписаний головним бухгалтером та затверджений керівником, на який заявник покликається в обґрунтування зазначених обставин, таким доказом служити не може, оскільки долучений кошторис в установленому порядку не зареєстрований та не взятий на облік у відповідних органах державного казначейства (відсутній штамп реєстрації та взяття на облік), тому не може вважатися належним та допустимим доказом, який підтверджує ті чи інші обставини, на які вказує заявник.

Згідно ст. 8 Закону України „Про судових збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Тобто, коментованою нормою як єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (п. 3.1. Постанови ВГСУ № 7 від 21.02.2013 року Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, заяву позивача про відстрочення сплати судового збору слід відхилити, як не необґрунтовану та недоведену в установленому порядку належними та допустимими доказами.

Крім цього, виходячи із приписів ст. 54, п. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення на адресу місця знаходження відповідача. При цьому, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання (п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно перевірених судом відомостей ЄДР станом на момент подання позову зареєстроване в реєстрі місцезнаходження відповідача - Приватного підприємства Масштаб М, - є м. Ужгород, вул. Капушанська,82/1.

Як вбачається з тексту позову, заявник при зверненні до суду вказав як юридичну адресу місцезнаходження відповідача (м. Ужгород, вул. Капушанська,82/1) так і поштову (м. Ужгород, ОСОБА_1, 31/6). Однак, з долучених до матеріалів справи доказів виконання заявником приписів вищекоментованої статті господарського процесуального закону, а саме узгоджених органом звязку описів вкладення надісланої кореспонденції вбачається, що позивачем було надіслано позовні матеріали відповідачу лише на поштову адресу, яка слід зазначити, не підтверджена жодними офіційними документами відповідача, що наявні в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду в порядку п.п. 4, 6 ст. 63 ГПК України.

Поряд з цим, розяснюю, що повернення позовної заяви не є перешкодою для звернення із позовною заявою в установленому порядку до господарського суду після усунення обставин, що спричинили повернення даної позовної заяви.

Керуючись п.п. 4, 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України „Про судовий збір,

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву №63/13-07 від 26.01.2016 року яка надійшла на адресу господарського суду Закарпатської області 01.02.2016 року на 6 аркушах та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя В.Кривка