донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.01.2016 справа №908/2322/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддів При секретарі:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін
від позивача:не з`явились
від відповідача:не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від03.06.2015 року
у справі№908/2322/15-г (суддя Проскуряков К.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_5, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь Донецької області
простягнення 901 050, 35 грн. ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 року по справі №908/2322/15-г позов Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_5, м. Київ задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь Донецької області на користь позивача заборгованість у розмірі 901 050, 35 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь, Донецької області не погодилося з рішенням суду першої інстанції та звернулося з апеляційною скаргою №17/06-01/ю від 17.06.2015р. до Донецького апеляційного господарського суду та просить рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015р. по справі №908/2322/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2015р. зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь, Донецької області залишена без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2015р. у справі №908/2322/15-г скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2015р. та справу № 908/2322/15-г направлено на новий апеляційний розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Чернота Л.Ф., Бойченко К.І., Стойка О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2015р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 25.01.2016р. о 12.00. год.

Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь, Донецької області в скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції визнав встановленим факт наявності заборгованості та її розмір за договором лізингу лише на підставі наданих позивачем копій самого договору та одної з додаткових угод до нього. Окрім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою документи первинного бухгалтерського обліку, що на думку Відповідача свідчить про неповне зясування обставин справи.

У судовому засіданні було складено протокол відповідно ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що явка сторін не була визнана обов`язковою відповідно до ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_5", м. Київ (Лізингодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь, Донецької області (Лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу № L401-03/07 (надалі - Договір) відповідно до умов п. 1.1 якого, Лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Вартість предмету лізингу вказана у п. 3.1. вищевказаного договору та на момент підписання цього договору становить 780 583, 57 грн., у т. ч. ПДВ 20 %.

Відповідно до п. 1.2 Договору лізингу, строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору) та не може бути менше одного року.

Крім того, пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу та комісію Лізингодавця.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до п. 4.7 Договору сторони погодили, що оплата лізингових платежів (авансового та поточних), зазначених в цьому розділі Договору, здійснюються Лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач здійснює платежі відповідно до Графіку з коригуванням їх загальної вартості на зміну курсу НБУ для Євро за правилами, наведеними в п. 3 Графіку.

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в Додатку № 4 до Договору від 22.03.2007р. № L401-03/07, пунктом 1.2 якого визначили, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі.

За актом приймання-передачі предмета лізингу від 28.09.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_5, м. Київ (Лізингодавець) передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь, Донецької області (Лізингоодержувач) прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 22.03.2007р. (Додаток №2 до Договору), а саме: ґрунтовий каток 3520 фірми HAMM, серійний номер H17600429 (а. с. 12, 18).

Крім того, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.3 цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

При цьому, цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1 Договору).

Як правомірно встановлено господарським судом першої інстанції, Лізингоодержувачем ці зобов'язання не були виконані належним чином та в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Виходячи із ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Посилаючись на Закон України Про фінансовий лізинг, а саме ст. 1 Закону встановлено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Між тим, частиною 2 ст. 1 Законом України Про фінансовий лізинг визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату. (лізингові платежі)

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг, Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

При цьому, лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно, в) компенсацію відсотків за кредитом, г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

У зв'язку із наявністю простроченої заборгованості за рахунками, сторони досягли згоди щодо внесення змін до Договору лізингу Додатковою Угодою від 28.02.2014р. (надалі - Угода до Договору, а. с. 36-37) та домовились про наступне:

Приймаючи до уваги умови, визначені п. п. 1.1, 1.4 Додаткової Угоди до Договору, сторони засвідчують, що Договір є чинним та діє до повного виконання Відповідачем (Лізингоодержувачем) зобов'язань перед Позивачем (Лізингодавцем) щодо сплати заборгованості відповідно до умов Договору та п. 1.1 Додаткової Угоди до Договору.

Отже на виконання умов Договору Товариством з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_5, м. Київ виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця на загальну суму 901 050,35 грн.

В ході розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог у зв`язку із допущенням арифметичної помилки та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 901 050, 35 грн. Окрім того, позивач доплатив судовий збір у розмірі 589,78 грн. у зв`язку зі збільшенням позовних вимог. Вказану заяву суд прийняв до розгляду та в подальшому розглядав збільшені позовні вимоги.

Між тим, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за Договором і п. п. 1.1, 1.4 Додаткової Угоди, та виставлені позивачем рахунки на суму 901 050, 35 грн. в строк до 31.12.2014р. не сплатив.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідачем не виконано боргове зобовязання за цим Договором, оскільки як вбачається з Виписки по рахунку та Довідки (а. с. 71) на поточні рахунки позивача за період з дати укладання Додаткової Угоди до дати звернення з позовом від Відповідача не надходили кошти на погашення заборгованості згідно рахунків-фактур за Договором лізингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Як встановлено ч. 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про встановлення заборгованості відповідача за Договором лізингу, яка до теперішнього часу погашена не була, що підтверджується матеріалами справи: Довідкою від 26.03.2015р., згідно якої за період з 28.02.2014р. по 06.06.2014р. грошові кошти на поточний рахунок позивача № від відповідача не надходили та Випискою по рахунку №3 за період з 07.06.2014р. по 25.03.2015р.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 901 050, 35 грн.

На підставі викладеного, а також з огляду на те, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надана належна правова оцінка, та висновків суду першої інстанції вони не спростовують, тому апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись статями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво АЛЬТКОМ, м. Маріуполь, Донецької області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015р. по справі №908/2322/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді: К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим: 1 у справу;

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 ДАГС;

1- ГСЗО.