ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа №922/3756/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

позивача - Іваненка К.В., за довіреністю №15/2015 від 01.04.2015р.,

відповідача - ОСОБА_2 - особисто, ОСОБА_3, за договором б/н від 05.11.2015р. та ордером серії ХВ. №320000010 від 05.11.2015р.

третьої особи - ОСОБА_4 - особисто, ОСОБА_5, за довіреністю №2250 від 07.08.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків (вх.№4788Х/2 від 06.10.2015р.), на рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. у справі №922/3756/15,

за позовом Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро", с. Дударків Бориспільського району, Київської області,

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Харків,

про стягнення 34073,63 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. у справі №922/3756/15 (суддя Кухар Н.М.) повністю задоволено позовні вимоги; стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро" суму збитків у розмірі 34073,63 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не погодився з рішенням місцевого господарського суду та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. у справі №922/3756/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ДП "ФМ Ложістік Дніпро" у повному обсязі; призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, виконання якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені засл. проф. Бокаріуса М.С.

В обґрунтування своєї позиції по справі, відповідач зазначає, що договору про надання транспортних послуг із позивачем не укладав, заявку №208112 від 25.03.2015р. не підписував, ніякого відношення до даного перевезення немає. Також, апелянт зазначає, що всі документи у справі були надані позивачем в копіях, однак суд, всупереч приписам процесуального законодавства не пересвідчився в існування оригіналів цих документів та справжності здійснених на них підписів, оскільки ФОП ОСОБА_2 заперечує підписання документів, покладених в основу рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та її розгляд призначено на 10.11.2015р.

03.11.2015р. через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду від позивача надійшли документи (вх.№14974 від 03.11.2015р.), які долучені до матеріалів справи.

Також, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 вважає необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, рішення господарського суду Харківської області по справі №922/3756/15 від 31.08.2015р. залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно відмови відповідачу у проведенні почеркознавчої експертизи, оскільки печатка, якою був скріплений договір та спірна заявка, не вибувала з його володіння, а тому договір та спірна заявка були підписані відповідачем особисто або дана дія була вчинена з його відома та волі. Також, позивач звертає увагу на те, що обмін заявками між сторонами здійснювався засобами електронного зв'язку на електронну пошту, а тому заявка не може містити відбитки факсу, адже надсилалась саме на електронну пошту. Крім того, позивачем було надіслано підписану та пропечатану зі свого боку заявку відповідачу, натомість останній не повернув підписаний та пропечатаний зі свого боку оригінал заявки.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2015р. розгляд справи було відкладено на 01.12.2015р., у зв'язку із неявкою представників позивача й третьої особи та необхідністю подання сторонами додаткових пояснень у справі.

01.12.2015р. від позивача надійшов документ, як додаток до апеляційної скарги, (вх.№16160) який долучений до матеріалів справи.

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. та 12.01.2016р. розгляд справи відкладався, з метою повного, всебічного, об'єктивного встановлення фактичних обставин справи, у зв'язку із невиконанням позивачем та третьою особою вимог ухвали суду.

Позивач надав додаткові пояснення у справі (вх.№23 від 04.01.2016р.), які долучені до матеріалів справи. Зокрема, позивач вказав, що заявка отримана та підписана відповідачем містить усі необхідні істотні умови договору, як-то дата та місце складання, ціна договору та строки оплати, предмет (місце завантаження), підписи сторін. Також, позивач зазначив, що наявність чи відсутність підписаного договору не звільняє відповідача від відповідальності за втрату вантажу.

Третя особа надала відзив на апеляційну скаргу (вх.№502 від 18.01.2016р.), в якому зазначила, що апеляційну скаргу відповідача підтримує, оскаржуване рішення просить скасувати, в позові відмовити, з підстав його недоведеності.

В судовому засідання Харківського апеляційного господарського суду 26.01.2016р. представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати. Представник позивача підтримав свою позицію по справі, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з підстав викладених у відзиві. Третя особа в судовому засіданні виклала свою позицію у справі, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення уповноважених представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Дочірнє підприємство "ФМ Ложістік Дніпро", звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, збитків у розмірі 34073,63 грн., завданих позивачу внаслідок втрати товару під час перевезення на умовах Договору про надання транспортних послуг по Україні №0169К4 від 18.08.2014р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає наступне.

15.06.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ів Роше Україна" та Дочірнім підприємством "ФМ Ложістік Дніпро" (позивачем) було укладено договір транспортного експедирування №021ТК2, згідно якого позивач (експедитор) зобов'язався надавати клієнту, ТОВ "Ів Роше Україна", транспортно-експедиційні послуги на умовах доручення та за рахунок клієнта.

Відповідно до договору між позивачем та ТОВ "Ів Роше Україна" №021ТК2 від 15.06.2012р., позивачем було організоване перевезення товару з залученням відповідача до магазинів "Ів Роше" за адресами - м. Харків, вул. Героїв праці, 7, м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, м. Харків, вул. Тракторобудівників, 56 та м. Харків, просп. Леніна, 17.

25.03.2015р., позивачем було направлено відповідачу заявку №208112 від 25.03.2015р, яку той прийняв до виконання, що підтверджується його печаткою та підписом на копії заявки.

Відповідно до інформації, що містилася у заявці, на завантаження прибув автомобіль з державним номером НОМЕР_3 (водій - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4), що підтверджується його підписом у Товарно-транспортних накладних №№ 2984, 2985, 2986, 2987 від 25.03.2015р. Під час завантаження товару питань у водія щодо кількості та товарного вигляду товару не було, що підтверджується відсутністю зауважень у товарно-транспортних накладних.

Після прибуття до першого пункту розвантаження (м. Харків, вул. Героїв Праці, 7), було виявлено, що пломба зірвана, а частина товару відсутня.

Матеріально відповідальною особою, що прийняла вантаж було складено акт про виявлення недостачі продукції (товару) під час розвантаження автомобіля від 26.03.2015р. було виявлено, що загальна кількість втраченого товару - 28 ящиків або 5262 штуки. Водієм було надано пояснення по факту події та подано заяву в міліцію.

Позивачем було отримано претензію ТОВ "Ів Роше Україна" №31-03 від 31.03.2015р. на суму викраденого товару розмірі 34073, 63 грн., яку було оплачено 05.05.2015р. в повному обсязі, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 5767 від 05.05.2015р.

Відповідачу була направлена претензія №931/15 від 20.04.2015р. з вимогою компенсувати завдані збитки, проте відповіді не було отримано.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції в рішенні від 31.08.2015р. вказав, що позивачем у повному обсязі доведено наявність вини відповідача у невиконанні зобов'язань за вказаним договором, заявлена до стягнення сума збитків документально та матеріально обґрунтована, що надає позивачу право вимагати стягнення збитків з відповідача.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки висновок місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог не ґрунтується на законі та наявних у справі доказах.

З огляду на вимоги статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Положення статті 626 Цивільного кодексу України передбачають, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 901 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Загальні положення про перевезення викладені в статті 908 Цивільного Кодексу України, відповідно до котрої перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Частиною 1 статті 909 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення і видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Аналіз наявних в справі документів, та положень глави 64 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок укладання та особливості правового регулювання договору перевезення, дає підстави стверджувати, що для обґрунтування наявності відповідальності за втрату, нестачу псування або пошкодження вантажу, позивачем повинно бути надано докази того, що даний вантаж був прийнятий перевізником до перевезення, або ним було здійснено заходи щодо організації перевезення вантажу. Крім того, укладання договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Таким чином, окрім факту недостачі, предметом доказування у справі є факт перевезення (організації перевезення) відповідачем товару.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в обґрунтування своїх пояснень були надані до суду, договір про надання транспортних послуг по Україні №0169К4 від 18.08.2014р. між Дочірнім підприємством "ФМ Ложістік Дніпро" (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем), згідно п. 1.2. якого відповідач (виконавець) зобов'язався доставити ввірений йому згідно замовлення вантаж до пункту призначення (або організувати доставку вантажу) у встановлений договором та додатками до нього строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а позивач (замовник) зобов'язався сплатити за це перевезення встановлену плату.

Згідно пункту 2.1. договору про надання транспортних послуг по Україні №0169К4 від 18.08.2014р., виконавець виконує (організує виконання) перевезення згідно заявок замовника. Заявки передаються шляхом факсимільного зв'язку, завіряються підписами уповноважених осіб та печатками обох сторін.

Згідно п. 5.3. зазначеного договору, виконавець несе перед замовником повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу по кількості та цілісності після приймання його в пункті завантаження та до видачі його у пункті призначення уповноваженій особі вантажоодержувача.

Також, позивач надав до матеріалів справи заявку №208112 від 25.03.2015р., згідно якої вказані умови завантаження та вивантаження товару, термін оплати, інші умови, та вказано водія ОСОБА_4 на автомобілі НОМЕР_1.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції заперечує укладання ним вказаного вище договору про надання транспортних послуг та надсилання на електронну адресу копії заявки №208112 від 25.03.2015р.

У відповідності до статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу суду.

Однак, колегія суддів зазначає, що позивачем в порушення вимог статті 36 Господарського процесуального кодексу України та ухвал апеляційного господарського суду оригіналу договору надано не було, як і не пояснено причин неможливості надання оригіналу вказаного документу.

Також, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту складання заявки - листування щодо перевезення за заявкою, тощо, тобто відсутні будь-які свідчення про те що відповідач дійсно організовував перевезення за вказаним маршрутом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що призначити у справі почеркознавчу експертизу неможливо, оскільки у сторін відсутні оригінали документів, які слід дослідити на предмет справжності підпису відповідача.

Крім того, згідно товарно-транспортних накладних від 25.03.2015р. №№2984,2985, 2986, 2987, товар було отримано водієм ОСОБА_4 без будь-яких посилань на виконавця перевезення ОСОБА_2 чи номер договору про надання транспортних послуг по Україні №0169К4 від 18.08.2014р. або заявку №208112 від 25.03.2015р.

Згідно наданих третьою особою ОСОБА_4 в судовому засідання 25.01.2016р. під технічний звукозапис пояснень, останній не має будь-яких правовідносин із ФОП ОСОБА_2, усних вказівок від ФОП ОСОБА_2 на перевезення товару він, також, не отримував.

Таким чином підстави стверджувати, що позивач поніс збитки саме з вини відповідача відсутні, як і відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що порядок ведення господарської діяльності визначається сторонами і саме вони несуть господарські ризики, пов'язані із недоліками обраного ними способу господарської діяльності, тому дії позивача з організації надання транспортно-експедиційних послуг та оформлення належним чином документів на перевезення є його власним ризиком, який унеможливлює задоволення позовних вимог до відповідача ФОП ОСОБА_2

Колегія суддів зазначає, що як вбачається із вищевикладеного та фактичних обставин справи, позивач, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу України, не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин на підтвердження здійснення спірного перевезення відповідачем та наявності його вини у втраті товару а отже в матеріалах справи відсутні докази порушення прав позивача діями відповідача.

Таким чином, встановивши, відсутність підстав для задоволення позову, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. у справі №922/3756/15 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв'язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення господарського суду покладаються на позивача у повному розмірі, у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, 3 ч.1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2015р. у справі №922/3756/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро" (08330, Київська область, Бориспільський район, с.Дударків, вул.Леніна, буд. 2/2; ; п/р 1000 в Філії "КІБ" ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300379) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61146, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2009,70 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов