ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Справа № 911/5235/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківтепломережа, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 195 655 грн. 38 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники:

позивач ОСОБА_1 (дов. № 14-10 від 14.01.2015 року);

відповідачів ОСОБА_2 (дов № 2 від 04.01.2016 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 171 990 грн. 91 коп. заборгованості за договором № 14/2402/11 від 30.09.2011 року, з яких: 23 664 грн. 47 коп. трьох відсотків річних, 171 990 грн. 91 коп. інфляційних втрат.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що розрахунки здійснювались згідно укладеного між сторонами договору про організацію взаєморозрахунків № 784/30 від 14.10.2014 року, в звязку з чим позивачем безпідставно нараховано заявлені до стягнення суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

30 вересня 2011 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» було укладено Договір купівлі-продажу природного газу №14/2402/11, відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору Позивач передав у власність Відповідача протягом жовтня 2011 року та жовтня-грудня 2012 року природний газ на загальну суму 39 216 707 грн. 65 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобовязання не виконав належним чином, за отриманий природний газ розрахувався з порушенням строків здійснення оплати природного газу встановлених умовами Договору.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 171 990 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 23 664 грн. 47 коп. 3 % річних.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 171 990 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 23 664 грн. 47 коп. 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Відповідачем 13.01.2016 року до загального відділу суду подано заперечення на позовну заяву, в якій КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що, на думку позивача, заборгованість, на яку нараховуються штрафні санкції, повністю погашена в межах строку, оскільки між сторонами було укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 784/30 від 14.10.2014 року.

Дослідивши подані відповідачем заперечення суд не приймає їх до уваги з огляду на наступне.

Договір про організацію взаєморозрахунків, на який посилається відповідач, стосується виключно джерел та порядку фінансування оплати отриманого природного газу за Договором, а саме джерелом фінансування погоджено кошти державного бюджету. При цьому, жодних змін до умов Договору, зокрема, в частині строків оплати та відповідальності за прострочення, не вносилось, питання про його припинення чи заміну (новацію) не вирішувалось.

Таким чином, наведений відповідачем договір про організацію взаєморозрахунків жодним чином не змінює та не припиняє зобовязань сторін за Договором, а лише свідчить про те, що відповідачу погоджено бюджетне фінансування оплати отриманого природного газу.

Положень щодо зменшення чи скасування передбачених ст. 625 ЦК України санкцій договір не містить.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 3, код 04654336) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 23 664 (двадцять три тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 47 коп. трьох відсотків річних, 171 990 (сто сімдесят одна тисяча девятсот девяносто) грн. 91 коп. інфляційних втрат, 2 935 (дві тисячі девятсот тридцять пять) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована