РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/21652/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

треті особи: 1)Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім «Сонячна долина плюс»;

2) Публічне акціонерне товариство «Одеський олійножировий комбінат»;

3) Національний банк України;

4) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договору недійсним

Головуючий суддя Демидов В.О.

Судді Турчин С.О.

Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача - Конопля А.І. (довіреність від 21.12.2015);

від відповідача - Мединський М.М. (довіреність від 04.01.2016);

від третьої особи-1 - не з'явився;

від третьої особи-2 - не з'явився;

від третьої особи-3 - Кривенко С.Г. (довіреність № 18-02025/81854 від 29.10.2015);

від третьої особи-4 - Фурман Р.В. (довіреність № 27-43969/15 від 09.11.2015);

ВСТАНОВИВ:

20.08.2015 Публічне акціонерне товариство «Іллічівський олійножировий комбінат» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011 недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головою правління Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» було підписано договір кредитної лінії всупереч положенням статуту товариства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 порушено провадження у справі №910/21652/15, розгляд справи призначено на 10.09.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.09.2015 розгляд справи №910/21652/15 відкладено на 15.10.2015.

15.10.2015 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім «Сонячна долина плюс» та Публічного акціонерного товариства «Одеський олійножировий комбінат» через загальний відділ діловодства суду надійшли клопотання про вступ у справу в якості третіх осіб, які не заявляють вимог щодо предмету спору.

15.10.2015 представником позивача через загальний відділ суду було подано клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Також 15.10.2015 від відповідача через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2015 за клопотанням представника позивача продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім «Сонячна долина плюс» та Публічне акціонерне товариство «Одеський олійножировий комбінат», розгляд справи відкладено на 12.11.2015.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 12.11.2015 за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а також призначено колегіальний розгляд справи №910/21652/15 у складі трьох суддів, у зв'язку із чим розгляд справи відкладено для визначення складу колегії з розгляду справи.

За результатами автоматичного розподілу справи №910/21652/15 визначено склад колегії для розгляду справи: головуючий суддя Демидов В.О., судді Турчин С.О., Лиськов М.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2015 вказаною колегією суддів прийнято справу №910/21652/15 до свого провадження та призначено розгляд справи на 22.12.2015.

21.12.2015 представником відповідача через загальний відділ суду було подано клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В. матеріалів нотаріальної справи.

Письмовим відзивом від 10.12.2015 б/н відповідач проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що відповідно до змісту договору кредитної лінії, статуту та протоколів засідання Наглядової ради і позачергових загальних борів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат», голова правління ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» діяв в інтересах товариства, мав всі повноваження укладати від імені товариства договір кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011 та інші зміни до нього. Крім того відповідач зазначив, що після укладення вказаного вище договору кредитної лінії позивач вчинив дії, направлені на наступне схвалення оспорюваного правочину, а саме з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, уклав іпотечний договір № 2005814/S1 від 27.07.2012, а також здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2015 у зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи відкладено на 14.01.2016.

30.12.2015 представником третьої особи-3 через загальний відділ суду було подано письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2016 за клопотанням представників сторін, присутніх в судовому засіданні, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, у зв'язку із витребуванням додаткових доказів у справі розгляд справи відкладено на 26.01.2016.

26.01.2016 представник відповідача подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

В судове засідання 26.01.2016 з'явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб 3, 4, надали пояснення по суті справи.

Представники третіх осіб 1, 2 у судове засідання 26.01.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 26.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

23.11.2011 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - кредитор), в особі виконуючого обов'язки Голови Ради Директорів Масюри Віталія Олександровича, який діяв на підставі наказу № 695-К від 27.10.2011 та Статуту, та Публічним акціонерним товариством «Іллічівський олійножировий комбінат» (далі - позичальник), в особі Голови правління Горожанкіна Анатолія Анатолійовича, який діяв на підставі Статуту, укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1, умовами якого передбачено, що кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти (далі - кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п. 1.1.1 договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (далі - кожна частина окремо - транш) на умовах, визначених даним договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 65 000 000, 00 грн., зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 18,5 % річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 22.04.2013.

Повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, вказаного в п. 1.1.1. даного договору (п. 1.1.2 договору).

Згідно п. 1.1.3. договору, у випадку невиконання позичальником зобов'язань, передбачених п. 3.3.12 даного договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 23, 5 % річних, починаючи з моменту невиконання зазначених зобов'язань. Плата за користування кредитом в розмірі 23,5 % річних діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.12 цього договору. При цьому сторони погодили, що зазначене встановлення плати за користування кредитом по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору.

Пунктом 1.1.4. договору встановлено, що у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено у п. п. 1.1.1 цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за даним договором збільшується на 10 процентних пунктів та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за даним договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за даним договором. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по даному договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до даного договору.

Кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів (п. 1.2. договору).

Також, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Публічним акціонерним товариством «Іллічівський олійножировий комбінат» укладено ряд додаткових договорів до договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011, а саме: № 1 від 27.07.2012, № 2 від 27.12.2012, № 3 від 08.01.2013, № 4 від 10.01.2013, № 5 від 11.02.2013, № 6 від 18.04.2013, № 7 від 07.05.2013, № 8 від 09.07.2013, № 9 від 09.08.2013, № 10 від 14.11.2013, № 11 від 15.01.2014, № 12 від 14.08.2014.

Зокрема, відповідно до додаткового договору № 12 від 14.08.2014, сторони домовились викласти п. 1.1.1 п. 1.1 статті 1 «Предмет договору» в наступній редакції:

1.1.1. Надання кредиту буде здійснюватися, окремими частинами, на умовах визначених у даному договорі, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 121 674 860,46 грн., та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 22.11.2015 включно.

Крім того сторони домовились викласти п. 1.2 статті 1 «Предмет договору» договору в наступній редакції:

1.2. Кредит надається позичальнику для: поповнення обігових коштів для траншів, вказаних в п.п. 1.1.1.1, 1.1.1.3 - 1.1.1.9 цього договору; транші вказані в п.п. 1.1.1.2 цього договору - в рівних сумах по 272 431,11 грн., для сплати авансу по договору №02-12/12 від 06.12.2012.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що договір кредитної лінії, укладений з порушенням вимог чинного законодавства та статуту позивача, оскільки рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 10% вартості активів товариства, приймається на засіданні наглядової ради, однак наглядова рада не скликала засідання для прийняття рішення про надання дозволу на підписання оспорюваного договору, у зв'язку з чим просить суд визнати договір кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011 недійсним.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, сторони погодили всі істотні умови договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 203, 215, стверджуючи, що оскаржуваний договір підписаний головою правління Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» з перевищенням повноважень.

Так, відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ч. 1 ст. 239 Цивільного кодексу України).

Так, з договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011 вбачається, що останній підписаний головою правління Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» Горожанкіним Анатолієм Анатолійовичем.

На момент укладення спірного договору, Публічне акціонерне товариство «Іллічівський олійножировий комбінат» здійснювало свою діяльність на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» (протокол від 18.05.2011), та зареєстрованого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області 06.06.2011, номер запису 2001431.

Пунктом 8.1. статуту встановлено, що управління товариством здійснюють: Загальні збори акціонерів; Наглядова рада; Правління товариства.

Посадові особи зобов'язані повідомляти Наглядову раду про наявність у них заінтересованості в укладенні будь-якого правочину стосовно товариства. Рішення про укладення товариством правочину щодо якого є заінтересованість приймається Наглядовою радою (п.п. 8.9. та 8.10. статуту).

Відповідно до п. 10.5. статуту, до компетенції Наглядової ради належить вирішення питань, передбачених законом, даним статутом, а також переданих на вирішення Наглядової ради Загальними зборами акціонерів.

До виключної компетенції Наглядової ради належить, зокрема надання голові правління або будь-якій іншій особі, якій повноваження голови правління були делеговані, попередньої згоди на вчинення правочинів (укладення, зміну, розірвання договорів або інших угод), витрату коштів або відчуження майна, сума (вартість) якого (их, ї) перевищує 500 000, 00 грн. або еквівалент в будь-якій іншій валюті відповідно до офіційного курсу обміну валют, встановленого Національним банком України на дату вчинення таких правочинів, витрату коштів або відчуження майна, якщо вищеозначений правочин не був попередньо погоджений бюджетом товариства. Під правочином в даному пункті розуміється один або серія (декілька) правочинів, що укладені протягом одного календарного року між одними й тими ж сторонами або пов'язаними особами, мають аналогічний чи подібний предмет та стосуються одного чи подібного об'єкту (товару, робіт, послуг). Для цілей даного статуту «пов'язана особа» означає юридичну або фізичну особу, яка здійснює контроль над товариством, або яка контролюється товариством, або перебуває під спільним контролем з товариством. У разі укладення такого договору або іншого правочину, витрати коштів або відчуження майна без отримання попередньої згоди Наглядової ради, такий договір, інший правочин, витрати коштів, відчуження майна визнається недійсним з моменту його укладення, витрати, відчуження, зокрема, у випадках, коли третя особа-контрагент товариства знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

А також, надання голові правління або будь-якій іншій особі, якій повноваження голови правління були делеговані, попередньої згоди на укладення, зміну, розірвання, незалежно від суми, кредитних договорів, договорів позики, позички, поруки, застави, іпотеки, а також інших договорів, згідно з якими товариство бере на себе виконання зобов'язань за третіх осіб та договорів про відступлення права вимоги товариства до боржника за договором третій особі.

Разом з тим, відповідно до пп. 16 п. 11.5 статуту Правління надає голові Правління або будь-якій іншій особі, якій повноваження Голови Правління були делеговані, попередньої згоди на вчинення правочинів (укладення, зміну, розірвання договорів або інших угод), витрату коштів або відчуження майна, сума вартість) якого (их,ї) є меншою ніж 500 000 грн. або еквівалент в будь-якій іншій валюті відповідно до офіційного курсу обміну валют, встановленого НБУ на дату вчинення таких правочинів, витрату коштів або відчуження майна, якщо вищеозначений правочин не був попередньо погоджений бюджетом товариства.

Разом з тим, відповідно до протоколу засідання Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» від 26.07.2012, прийнято рішення щодо надання попередньої згоди Голові Правління ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» Горожанкіну А.А. на укладення додаткового договору до договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011 з ПАТ «Дельта Банк» стосовно збільшення максимального ліміту кредитної лінії.

Крім того, відповідно до протоколів №13/12/2012 від 13.12.2012, №13/12/2012/1 від 13.12.2012, №24/04/13/3 від 24.04.2013, №25/07/13 від 25.07.2013, №25/12/2013 від 25.12.2013, №10-2014 від 04.08.2014 засідання наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» прийнято рішення внести зміни в умови кредитування ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» по договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011, укладеного з АТ «Дельта Банк».

Зокрема, протоколом №12/12/2012 засідання наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» від 12.12.2012 прийнято рішення внести зміни в умови кредитування ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» по договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011, в частині зміни порядку сплати процентів.

Так, протоколом №10-2014 засідання наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» від 04.08.2014 прийнято рішення внести зміни в умови кредитування ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» по договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011, зокрема встановити новий максимальний ліміт заборгованості за відновлювальною кредитною лінією на рівні 121 674 860,46 грн.

Повернення заборгованості за новим траншем - не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом (траншем), а саме: не пізніше 22.11.2015.

Процентна ставка по новому траншу - 18% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тож, відповідно до положень чинного законодавства України, визнання правочину недійсним ставиться в залежність від його відповідності вимогам чинного законодавства та актам органів державної влади.

Згідно ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем на виконання своїх зобов'язань за договором кредитної лінії, а саме п. 1.3. договору, 27.07.2012 укладено з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» іпотечний договір №2005814/S1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1791, умовами якого передбачено, що іпотекодаведь (Публічне акціонерне товариство «Іллічівський олійножировий комбінат») з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору (договір кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011) передає, а іпотекодержатель (Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених даним договором, належне йому на праві власності нерухоме майно.

Також, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Публічним акціонерним товариством «Іллічівський олійножировий комбінат» укладено ряд додаткових договорів до іпотечного договору №2005814/S1 від 27.07.2012.

Крім того, з наявного в матеріалах справи реєстру погашень позичальника ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011 вбачається, що позивач частково виконав свої зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитом.

У відповідності з п.п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Тобто, після укладення договору кредитної лінії №ВКЛ-2005814/1 від 23.11.2011, позивач вчинив дії направлені на наступне схвалення оспорюваного правочину, а саме з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору уклав іпотечний договір №2005814/S1 від 27.07.2012, а також здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором.

В абзаці 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача, які відповідно задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 01.02.2016.

Головуючий суддя В.О. Демидов

Судді С.О. Турчин

М.О. Лиськов