ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р.Справа № 922/227/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "Державний експортно-імпортний банк України", м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування", м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків, 3. Корпорації "Укренергоінжиніринг", м. Київ, 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво", м. Харків, 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ "Енергомаш", м. Харків.
про стягнення грошових коштів в розмірі 37462814,13 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 05.11.2013р.;

Представник відповідача 2 - ОСОБА_2, дов. від 11.01.2016р.;

Представники відповідачів 1, 3-5 - не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування", м. Харків; другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків, м. Харків; третього відповідача - Корпорації "Укренергоінжиніринг", м. Київ; четвертого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво", м. Харків; пятого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ "Енергомаш", м. Харків, в якому, з урахуванням прийнятих ухвалою суду від 27.07.2015р. уточнень позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 37462814,13 грн., з яких: 26500000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5618368,10 грн. - відсотки за користування кредитом, 56350,97 грн. - комісія за управління кредитом, 5288095,06 грн. - пеня. Підставою для звернення до господарського суду стало порушення першим та другим відповідачами умов генеральної кредитної угоди № 68111N4 від 21.07.2011р., в рамках якої було укладено кредитний договір № 68112К2 від 27.03.2012р., в забезпечення виконання зобов'язань за яким були укладені договори поруки між позивачем та відповідачами 3, 4, 5. Також позивач просить суд покласти витрати по сплаті судового збору на відповідачів.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.01.2015р. об 11:15 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.03.2015р. провадження по справі № 922/227/15 зупинялось до вирішення господарським судом Харківської області пов'язаної з даною справи № 922/5849/14.

Ухвалою господарського суду від 14.07.2015р. провадження по справі поновлено та призначено справу до розгляду.

Ухвалою господарського суду від 29.07.2015р. призначено по справі № 922/227/15 фінансово-кредитну (економічну) експертизу, провадження якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3. Провадження по справі зупинялось на термін проведення судового дослідження.

Ухвалою господарського суду від 23.11.2015р. провадження по справі поновлено та призначено справу до розгляду.

Ухвалою господарського суду від 23.11.2015р. провадження у справі 922/227/15 зупинялось до набрання законної сили ухвали господарського суду Харківської області у справі №922/4856/14, за результатами розгляду грошових вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ТОВ "Завод енергетичного машинобудування" (перший відповідач у справі).

14.12.15р. позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення провадження по справі, оскільки на теперішній час ухвала про порушення справи про банкрутство №922/4856/14, була скасована. Таким чином, відсутні підстави щодо зупинення провадження по даній справі, тому що підстава щодо зупинення даної справи відпала.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2016р. провадження по справі поновлено та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні 12.01.2016р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Додаткових доказів по справі не надав.

Представник другого відповідача у судовому засіданні 12.01.2016р. проти позову заперечував, через канцелярію суду надав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 545), яке судом задовольняється та клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 544).

Представники відповідачів 1, 3, 4, 5 у судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, додаткових доказів по справі суду не надали. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання другого відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовляє в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України та статей 4-3, 38 ГПК України, судом створюються належні умови для дотримання принципу змагальності сторін, свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Стаття 33 ГПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Обставини, на які посилається другий відповідач, як на підставу відкладення розгляду справи, не визнаються судом поважними, оскільки відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи своєчасно. Суд наголошує на тому, що розгляд справи неодноразово відкладався, саме з метою надання сторонами додаткових доказів по справі.

Тому суд зауважує, що заявлене представником другого відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, з метою ознайомлення з матеріалами справи, має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Суд вважає також, що наведені другим відповідачем підстави, не є обставинами, зазначеними у ст. 77 ГПК України, необхідними для відкладання розгляду справи, у зв"язку з чим відмовляє в задоволенні вказаного клопотання.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, тому вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представників сторін, судом встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи, між ПАТ «Укрексімбанк» (банк, позивач), Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод енергетичного машинобудування» (позичальник, відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальність «Інженерний центр «Енергомаш» (відповідач 2) укладено Генеральну кредитну угоду № 68111N4 від 21.07.2011р. з загальним лімітом заборгованості 102700000,00 грн., зі строком погашення до 30.03.2018р. (генеральна угода).

В рамках даної генеральної угоди, між банком та позичальником було укладено кредитний договір №68112К2 від 27.03.2012р. на відкриття відновлюваної кредитної лінії в розмірі 30000000,00 грн., з кінцевим терміном погашення 27.12.2013р. (договір), відповідно до умов якого передбачено надання банком позичальнику кредиту на певних умовах.

Відповідно до п.5.1.2. договору позичальник зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі погашати банкові заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за договором.

Умовою п.п. 3.4.1. договору передбачено, що позичальник зобов'язаний погасити повністю кредит у валюті кредиту в строк, зазначений у відповідному пункті договору, здійснюючі чергові платежі з погашення, згідно з графіком, за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника.

Відповідно до п.п. 3.2.5. договору, проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 21,5% річних.

Згідно з п. п. 3.5.1. договору позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом, у розмірі, зазначеному в п. 3.2. цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа). Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Підпунктом 4.1.2. договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплатити банкові комісію за управління кредитом.

Відповідно до п. 6.2. договору, якщо сталася і триває подія невиконання зобов'язань, банк письмово повідомляє позичальника (у порядку, зазначеному в пункті 8.3. договору), що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, комісії, а також інші платежі нараховані згідно з цим договором, підлягають достроковому поверненню.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі невиконання зобов'язань з погашення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій за кредитом позичальник сплачує банкові пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. договору: подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № 68111N4 від 21.07.2011р., укладені наступні договори:

1. Договір застави №68112Z11 від 27.04.2012року, укладений між банком та відповідачем 1, предметом якого є майнові права за контрактом.

2. Договір застави №68111Z55 від 28.10.2011року, укладений між банком та відповідачем 2, предметом якого є майнові права за контрактом.

3. Договір застави №68111Z42 від 09.09.2011 року, укладений між банком та відповідачем 2, предметом якого є виробниче обладнання.

4. Договір застави №68111Z43 від 20.10.2011 року, укладений між банком та відповідачем 1, предметом якого є товари в обігу.

5. Договір застави №68111Z32 від 21.07.2011 року, укладений між банком та відповідачем 2, предметом якого є виробниче обладнання.

6. Договір застави №68111Z33 від 21.07.2011 року, укладений між банком та відповідачем 1, предметом якого є виробниче обладнання.

7. Договір застави №68111Z30 від 21.07.2011 року, укладений між банком та відповідачем 1, предметом якого є товари в обігу.

8. Іпотечний договір №68111Z35 від 27.09.2011 року, укладений між банком та відповідачем 2, предметом якого є нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Луначарського Анатолія, б. 4.

9. Іпотечний договір №68111Z36 від 22.07.2011 року, укладений між банком та відповідачем 2, предметом якого є нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, б. 19.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №68112К2 від 27.03.2012р. укладені договори поруки:

1. Договір поруки №68112Р13 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та ТОВ "Електромашинобудівельне виробництво" (відповідач 4).

2. Договір поруки №68112Р12 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та Корпорацією "Укренергоінжиніринг" (відповідач 3).

3. Договір поруки №68112Р11 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш" (відповідач 5).

4. Договір поруки №68112Р10 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш" (відповідач 2).

Відповідно до п. 3.1. договорів поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання, а також відшкодувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного виконання основного зобов'язання.

Згідно пункту 3.2. договорів поруки, у випадку невиконання позичальником основного зобов'язання, передбаченого відповідними положеннями кредитної угоди, кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у поручителя та / або позичальника, як у солідарних боржників.

Відповідно до п. 4.1.3. договорів поруки, кредитор має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем та/або позичальником у випадку, якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора про факт невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитною угодою та/або поручителем за цим договором, вони не будуть виконані, у тому числі, зокрема, якщо позичальник та/або поручитель не виконав або неналежно виконав будь-яке із зобов'язань за цим договором чи кредитною угодою.

Так, позивач у позовній заяві вказує на те, що позичальником не виконуються умови кредитного договору та генеральної угоди щодо погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, комісій за управління кредитом. В підтвердження своїх доводів позивачем надано банківські виписки по рахунках, які знаходяться в матеріалах справи.

29.10.2014р. банком позичальнику було направлено повідомлення щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 68112К2 від 27.03.2012р., проте вказана вимога станом на 29.12.2014р. першим відповідачем виконана не була.

Станом на 21.11.2014 року, за підрахунками позивача, заборгованість першого відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 37462814,13 грн., з яких: 26500000,00 грн. - основна заборгованість за кредитом, 5618368,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 56350,97 грн. - комісія за управління кредитом, 5288095,06 грн. - пеня.

12.09.2014р., 03.11.2014р. банком на адресу поручителів - відповідачів 2, 3, 4, 5, направлені вимоги щодо дострокового погашення заборгованості позичальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" за основним зобов'язанням.

Однак, станом на 29.12.2014р., вимоги банку виконані не були.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 204 ЦК України договори (кредитний та поруки) укладені між його сторонами, як цивільно-правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобовязання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі)

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.п. 3.2.5. кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 21,5% річних.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільне законодавство базується на принципі обовязкового виконання сторонами зобовязань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаних норм вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за обєктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Частиною 1 статті 188 ГК України та ст. 525 ЦК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6.2. кредитного договору, якщо сталася і триває подія невиконання зобов'язань, банк письмово повідомляє позичальника (у порядку, зазначеному в пункті 8.3. договору), що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, комісії, а також інші платежі нараховані згідно з цим договором, підлягають достроковому поверненню.

Матеріалами справи встановлено, що позичальником не виконуються умови кредитного договору та генеральної угоди щодо погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, комісій за управління кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №68112К2 від 27.03.2012р. укладені договори поруки:

1. Договір поруки №68112Р13 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та ТОВ "Електромашинобудівельне виробництво" (відповідач 4).

2. Договір поруки №68112Р12 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та Корпорацією "Укренергоінжиніринг" (відповідач 3).

3. Договір поруки №68112Р11 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш" (відповідач 5).

4. Договір поруки №68112Р10 від 27.03.2012р., укладений між банком, позичальником та ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш" (відповідач 2).

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 3.1. договорів поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання, а також відшкодувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, в разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо.

Згідно пункту 3.2. договорів поруки, у випадку невиконання позичальником основного зобов'язання, передбаченого відповідними положеннями кредитної угоди, кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників.

Відповідно до п. 4.1.3. договорів поруки, кредитор має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем та/або позичальником у випадку, якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора про факт невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитною угодою та/або поручителем за цим договором, вони не будуть виконані, у тому числі, зокрема, якщо позичальник та/або поручитель не виконав або неналежно виконав будь-яке із зобов'язань за цим договором чи кредитною угодою.

З зазначеного вбачається, що банк (позивач), на підставі ч 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України та п. 4.1.3. договорів поруки, правомірно предявив вимогу до поручителів - відповідачів - 2, 3, 4, 5, щодо дострокового повернення кредиту, процентів за кредитним договором .

Як вбачається із матеріалів справи, станом на 21.11.2014 року, за підрахунками позивача, заборгованість першого відповідача (позичальника) за кредитним договором становить 37462814,13 грн., з яких: 26500000,00 грн. - основна заборгованість за кредитом, 5618368,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 56350,97 грн. - комісія за управління кредитом, 5288095,06 грн. - пеня.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та враховуючи те, що відповідачі не надали суду жодного документу, який б підтверджував сплату заборгованості по кредиту та по відсоткам по кредитному договору, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 68112К2 від 27.03.2012р., яка складається з: 26500000,00 грн. - основна заборгованість за кредитом, 5618368,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 56350,97 грн. - комісія за управління кредитом, правомірна та обґрунтована, як така, що не спростована відповідачами, підтверджена належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі невиконання зобов'язань з погашення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій за кредитом позичальник сплачує банкові пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. договору: подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

За несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором, позивач нарахував пеню, яка за розрахунком позивача склала 5288095,06 грн.

Суд враховує, що зазначена сума пені була підтверджена висновком фінансово-кредитної (економічної) експертизи, проведеної в рамках розгляду даної справи.

Таким чином, наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов'язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені за кредитним договором № 68112К2 від 27.03.2012р. в розмірі 5288095,06 грн. В зв'язку з чим, позовна вимога в частині стягнення даної суми пені підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш", Корпорації "Укренергоінжиніринг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво", Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ "Енергомаш" суму заборгованості в розмірі 37462814,13 грн.

Водночас, суд зазначає, що Постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2015р. по справі № 922/4856/14, скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 26.11.2014р., залишену без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.09.2015р., про порушення провадження у справі № 922/4856/14 про банкрутство ТзОВ "Завод енергетичного машинобудування".

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати в даній справі покладаються на відповідачів та підлягають стягненню на користь позивача в рівних частках.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 65, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" (61034, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 188-А, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" (02002, м. Київ, вул. Луначарського, 4, ), Корпорації "Укренергоінжиніринг" (02002, м. Київ, вул. Луначарського, 4, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво" (61105, м. Харків, вул. Киргизька, 19, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш" (61034, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 188-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ) заборгованість в сумі 37462814 (тридцять сім мільйонів чотириста шістдесят дві тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 13 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" (61034, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 188-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ) 14616,00 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" (02002, м. Київ, вул. Луначарського, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ) 14616,00 грн. судового збору.

Стягнути з Корпорації "Укренергоінжиніринг" (02002, м. Київ, вул. Луначарського, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ) 14616,00 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво" (61105, м. Харків, вул. Киргизька, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ) 14616,00 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш" (61034, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 188-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ) 14616,00 грн. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/227/15