ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.16р. Справа № 904/10003/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешенл", (м. Чернівці)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (м. Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область)

про стягнення 4 333,99 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Умніков В.В. - представник (дов. № 5 від 12.01.16р.)

від відповідача: ОСОБА_1 - СПД (виписка № 253392 від 05.09.12р.; паспорт)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешенл" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення 4 333,99 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 2 543,76 грн. - основний борг, 533,43 грн. - пеня, 75,48 грн. - 3% річних, 1 181,32 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки товару № 06/6 від 27.06.2014р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешенл" надало до суду оригінали документів для огляду та клопотання № 101 від 26.11.15р., яким долучає копії документів до матеріалів справи.

02 грудня 2015 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 надано до канцелярії суду відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що з позовними вимогами позивача не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, просить суд відмовити ТОВ "Ява-Інтернешенл" у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також, відповідачем 07.12.15р. надано до суду клопотання, в якому зазначає, що у додатках до відзиву на позовну заяву по справі № 904/10003/15 помилково додано розрахунок-фактури № ЯВ-0000528 від 16 червня 2014 року, у зв'язку з чим, просить його не розглядати.

Представником позивача подані до суду докази часткової сплати основного боргу та заперечення на відзив № 3 від 05.01.16р., в яких посилається на те, що з метою досудового врегулювання спору, 25 вересня 2015 року товариством надсилалась відповідачу претензія на суму заборгованості 2 543,76 грн. (без штрафних санкцій). Претензія надсилалась рекомендованим листом на адресу, яка вказана в договорі. Однак, відповідач свідомо не отримував надіслану кореспонденцію, відповідно, надісланий лист з претензією був повернутий позивачу за закінченням терміну зберігання (копія конверту з відміткою поштового відділення додається). 24 листопада 2015 року відповідачем була отримана не претензія, а копія позовної заяви з додатками.

Також, як зазначено в позовній заяві, 27 червня 2014р. між позивачем та відповідачем був укладений договір постачання товару № 06/6, відповідно до якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача парфумерну продукцію в асортименті, кількості і по ціні згідно накладних і рахунків-фактур, а відповідач прийняти та оплатити товар на умовах договору. В даному випадку договір укладений в письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін. Отже, позивач посилається на те, що умовами договору визначене коло прав та обов'язків сторін, дотримання яких для сторін є обов'язковим. Про надання права відповідачу на проведення акційних заходів, про які вказує відповідач, умовами договору не визначено. Проведення такого роду акції вважаємо можливим виключно лише при обов'язковому укладенні відповідного письмового доповнення до договору, в якому сторони обумовлюють умови проведення акції. Такого доповнення до договору не укладалось. Оскільки договором визначені умови співпраці, будь-які їх зміни або доповнення допускаються лише шляхом укладення письмових доповнень до договору. Відповідач наведені у відзиві доводи не підтверджує жодними допустимими та належними доказами.

Стосовно компенсації по проведеній акції, яку мало зарахувати підприємство позивача відповідачу, позивач зазначає, що станом на 31.12.2014 року відповідачем підписано акт звірки взаєморозрахунків на суму заборгованості 4543,76 грн. (оригінал акту звірки знаходиться в матеріалах справи). Також, на момент підписання зазначеного акту звірки зі сторони відповідача жодних зауважень з приводу будь-яких компенсацій не було, хоча як стверджує відповідач у своєму відзиві вже на момент підписання даного акту існував спірний момент щодо суми заборгованості. Але без відповідних зауважень, останній підписав акт звірки, чим погодив суму заборгованості.

Після підписання акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2014 року, позивачем відповідачу поставки товару більше не здійснювались. Відповідачем 04.02.15р. та 06.03.15р. була проведена часткова оплата заборгованості в сумі 2 000,00 гривень (підтверджуючі документи надавались до клопотання № 101 від 26.11.2015р.).

Окрім того, відповідач ніякими належними доказами не доводить свого твердження про наявність домовленості з позивачем про умови проведення акційних заходів, тому умисного приховування позивачем обставин щодо проведення акцій в даному випадку немає, так як їх взагалі не існувало.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешенл", як постачальник, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, як покупець, було укладено договір постачання товару № 06/6.

Згідно п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити на умовах даного договору товар - парфумерну продукцію, в асортименті, кількості і по ціні, згідно накладних і рахунків-фактур, прикладених до даного договору, які є невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.3. договору, сума договору складається з суми вартості партій товарів, поставлених постачальником протягом строку дії цього договору та вказаних у накладних.

Пунктом 4.7. договору, передбачено, що право власності на товар переходить до покупця з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 5.2. договору, зобов'язання постачальника щодо термінів поставки, дотримання асортименту, кількості і якості товару вважаються виконаними з моменту одержання покупцем товару і підписання товарно-транспортної накладної (акта прийому-передачі чи інших документів) представниками постачальника і покупця.

Згідно п. 6.1. договору, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику за товар (за окрему партію) суму в повному обсязі згідно зі специфікацією, рахунком-фактурою тощо не пізніше 30 календарних днів (якщо інше не буде погоджено сторонами додатково) з моменту отримання цієї партії у власність.

Пунктом 9.1. договору, передбачено, що договір набирає сили з дати його підписання і діє до 31.12.15р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного і належного виконання (здійснення).

На виконання умов даного договору позивачем було поставлено відповідачу в порядку, передбаченому договором, зазначений товар - парфумерну продукцію, на загальну суму 4 543,76 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 31.12.14р., який підписаним обома сторонами та скріплений печатками підприємств, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 33).

Так, як товар покупцю був поставлений 13.10.2014 року, то у відповідності до вимог п. 6.1. договору, оплата за товар повинна бути проведена покупцем в повному обсязі не пізніше 12 листопада 2014 року.

Позивач зазначає, що за отриманий від постачальника товар по зазначеній видатковій накладній, покупець в повному обсязі розрахунки не здійснив, а оплатив 04.02.15р. та 06.03.15р. тільки частково дану заборгованість в сумі 2 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 35 - 36).

25 вересня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 70 щодо погашення заборгованості у сумі 2 543,76 грн. протягом 7 (семи) днів з дня отримання вимоги.

Однак, дана вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення та оплата по заборгованості за поставлений товар на рахунок ТОВ "Ява-Інтернешнл" не здійснена.

Таким чином, позивач посилається на те, що станом на 19.10.15р. сума основного боргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешнл" з урахуванням часткової оплати товару становить у сумі 2 543,76 гривень.

Відповідачем визнано наявність заборгованості, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 24.11.2015 року, який підписаним обома сторонами та скріплений печатками підприємств, копія акту додається до позовної заяви (а.с. 47).

У судовому засіданні, яке відбулось 18.01.16р., судом встановлено, що відповідачем було здійснено часткову оплату основного боргу, що підтверджується платіжними дорученнями № 485 від 02.12.15р. у сумі 544,98 грн., копія якого знаходяться в матеріалах справи (а.с. 48).

Оскільки відповідачем частково оплачено суму заборгованості після звернення позивача з позовом до суду, провадження у справі в частині стягнення 544,98 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, станом на 18 січня 2016 року сума заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар складає у розмірі 1 998,78 грн., яку і просить позивач стягнути з відповідача на свою користь.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 6 ст. 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу з відповідача у сумі 1 998,78 грн.

Згідно п. 7.5. договору поставки, у випадку прострочення сплати за поставлений товар покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої вчасно суми за кожний день такого прострочення.

На підставі п. 7.5. вищевказаного договору, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 533,43 грн. згідно розрахунку, який вказаний в позовній заяві (а.с. 4).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення пені у сумі 533,43 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 1 181,32 грн. та 3% річних у сумі 75,48 грн., згідно розрахунку, який вказаний у позовній заяві (а.с. 4).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 75,48 грн. слід визнати обґрунтованим і таким, що підлягають задоволенню.

Згідно постанови № 14 від 17.12.13р. Пленуму Вищого господарського суду України, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становить менше одиниці (тобто мала місце дефіляція).

З огляду на викладене вимога позивача щодо стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню частково в сумі 1 111,62 грн., в решті позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає, у зв'язку з допущеними арифметичними помилками при розрахунку.

Крім того, в судовому засіданні відповідачем заявлено те, що ним було сплачено 02 грудня 2015 року пеню на суму простроченого боргу у розмірі 383,55 грн., згідно платіжного доручення № 486 від 02.12.15р. (а.с. 49), у зв'язку з чим, відповідач просив суд з урахуванням цієї суми зменшити з нього стягнення пені.

Розглянувши клопотання відповідача, судом встановлено, що призначення платежу не відповідає договору постачання товару № 06/6 від 27.06.14р., а отже не може прийматись судом в якості належного доказу сплати пені згідно даного договору.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення № 665 від 19.10.15р., позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 378,00 грн., тоді як потрібно було сплатити судовий збір за подачу позовної заяви за майновою вимогою у розмірі 1 218,00 грн.

Отже, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", зайво сплачений згідно платіжного доручення № 665 від 19.10.15р. судовий збір в сумі 160,00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 599, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", Закону України "Про судовий збір", ст. 49, ст. 75, ст. 80, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині стягнення суми 544,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1; поштова адреса: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешенл" (58001, м. Чернівці, вул. Коломийська, 9 Д; ) - 1 998 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 78 коп. основного боргу, 533 (п'ятсот тридцять три) грн. 43 коп. пені, 75 (сімдесят п'ять) грн. 48 коп. 3% річних, 1 111 (одна тисяча сто одинадцять) грн. 62 коп. інфляційних втрат, 1 198 (одна тисяча сто дев'яносто вісім) грн. 39 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ява-Інтернешенл" (58001, м. Чернівці, вул. Коломийська, 9 Д; ) з державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в сумі 160 (сто шістдесят) грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 665 від 19.10.2015 року.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.01.16р.

Суддя І.Ю. Дубінін