ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа № 911/5362/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НіжинТеплоМережі, Чернігівська обл., м. Ніжин

до Товариства з обмеженою відповідальністю центральної енергосервісної компанії Еско-центр, Київська обл., м. Славутич

про стягнення 163562,36 грн.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 01-07/1967 від 15.12.2015 р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю НіжинТеплоМережі (далі-позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю центральної енергосервісної компанії Еско-центр (далі-відповідач) про стягнення 163562,36 грн., з яких 105767,81 грн. заборгованості за договором на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 392 від 01.03.2011 р., 31209,06 грн. пені, 1995,12 грн. 3 % річних та 24590,37 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 392 від 01.03.2011 р. в частині оплати спожитої теплової енергії, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 105767,81 грн. В звязку з наявністю вказаної заборгованості позивачем на підставі п. 7.3.3. договору нараховано відповідачу 31209,06 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України 1995,12 грн. 3 % річних та 24590,37 грн. інфляційних втрат.

В судових засіданнях 05.01.2016 р. та 19.01.2016 р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судові засідання 05.01.2016 р. та 19.01.2016 р. не зявився, хоча про час та місце судових засідань відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 792 та № 968. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, вимоги ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

Встановив:

20.01.2011 р. між товариством з обмеженою відповідальністю НіжинТеплоМережі (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю центральною енергосервісною компанією Еско-центр (покупець) було укладено договір № 1 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (договір).

Зазначений договір було підписано сторонами разом з протоколом розбіжностей, який за своїм змістом є також протоколом узгодження розбіжностей.

09.02.2011 р. сторонами підписано додаткову угоду до договору № 1 від 20.01.2011 р., відповідно до якої сторони домовились, що з моменту укладання даної додаткової угоди договір № 1 від 20.01.2011 р. вважається договором № 392 від 01.03.2011 р., а всі інші умови договору лишаються чинними без змін.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник бере на себе зобовязання виробляти, транспортувати та постачати теплову енергію на обєкти покупця для надання покупцем послуг з централізованого опалення та підігріву води споживачам у житловому багатоквартирному будинку № 23 по вулиці Незалежної міста Ніжина згідно рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області за № 319 від 19.06.2008 р. (продукція), а покупець зобовязується сплачувати за поставлену продукцію шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника за встановленими тарифами, як для населення міста Ніжина, за показниками приладу обліку, в термін, передбачений даним договором.

Згідно з п. 1.2. договору (в редакції протоколу розбіжностей) тарифи на послуги на момент укладення договору становлять: теплова енергія 306,78 грн./1Гкал.

Відповідно до п.п. 3.2.3, 3.2.21 договору покупець зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором; щомісячно здійснювати розрахунки за спожиту теплову енергію, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, у відповідності до всіх платежів/ставок та порядку оплати, передбачених затвердженим в установленому порядку тарифом та згідно з умовами цього договору.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається покупцем, здійснюються у грошовій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника по затвердженим тарифам.

Згідно з п. 6.4. договору розрахунки покупця з постачальником за відпущену продукцію здійснюються щомісячно у відповідності з показаннями приладів обліку або розрахунковим методом при відсутності приладів обліку.

Пунктом 6.5. договору (в редакції протоколу розбіжностей) передбачено, що розрахунки згідно даного договору здійснюються щомісячно до 10 числа місяця наступного за звітним місяцем за фактично спожиту теплову енергію.

Відповідно до п. 11.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей) даний договір укладається на строк з 01.03.2011 р. до 31.12.2011 р. і набирає чинності з 01.03.2011 р. та вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку не поступає заява однієї із сторін про відмову від діючого договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 416 від 17.04.2014р. про встановлення тарифу для потреб населення ТОВ «НіжинТеплоМережі» постановлено установити товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» тариф на теплову енергію для потреб населення на рівні 325,82 грн./Гкал (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 625 від 03.03.2015р. про встановлення тарифу для потреб населення ТОВ «НіжинТеплоМережі» постановлено установити товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» тариф на теплову енергію для потреб населення на рівні 579,39 грн./Гкал (без ПДВ).

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивач в період з лютого 2015 р. по квітень 2015 р. поставив відповідачу теплову енергію до житлового багатоквартирному будинку № 23 по вулиці Незалежної міста Ніжина на загальну суму 149830,68 грн.

Позивачем з метою оплати спожитої теплової енергії було виставлено відповідачу рахунки-фактури № 392 від 28.02.2015 р. на суму 59428,96 грн., № 392 від 31.03.2015 р. на суму 44962,70 грн. та № 392 від 30.04.2015 р. на суму 45439,02 грн. на загальну суму 149830,68 грн. Зазначені рахунки були направлені на адресу відповідача, що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції позивача.

Однак, відповідач в порушення п. 6.5. договору (в редакції протоколу розбіжностей) на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 392 від 01.03.2011 р. своє зобовязання щодо проведення своєчасної оплати за спожиту теплову енергію виконав лише частково на загальну суму 44062,87 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними квитанціями від 23.04.2015 р. на суму 11520,08 грн. (з яких 10719,20 грн. віднесено позивачем на погашення заборгованості за січень 2015 р., а 800,88 грн. на погашення заборгованості за лютий 2015 р.); від 28.04.2015 р. на суму 8696,90 грн., від 06.05.2015 р. на суму 6066,98 грн., від 26.05.2015 р. на суму 9589,98 грн., від 11.06.2015 р. на суму 5747,87 грн., від 23.06.2015 р. на суму 7160,26 грн. та від 13.08.2015 р. на суму 6000,00 грн., внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 105767,81 грн.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту теплову енергію у період з лютого по квітень 2015 р. у сумі 105767,81 грн. на час прийняття рішення всупереч умов договору № 392 від 01.03.2011 р. не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 105767,81 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 31209,06 грн. пені, нарахованої за загальний період з 11.03.2015 р. по 11.09.2015 р. на заборгованість відповідача у сумі 105767,81 грн. за кожен місяць окремо з урахуванням часткових проплат.

Відповідно до п. 6.6. договору (в редакції протоколу розбіжностей) у випадку несплати покупцем за отриману теплову енергію до 10 числа місяця наступного за звітним нараховується пеня згідно з п. 7.3.3 даного договору.

Згідно з п. 7.3.3. договору (в редакції протоколу розбіжностей) покупець несе відповідальність за порушення порядку розрахунків за теплову енергію, передбаченого п. 6.5. даного договору сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до сплати суми за кожен день прострочення, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3 % річних від простроченої суми.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до розрахунку, здійсненого судом за загальний період з 11.03.2015 р. по 11.09.2015 р. на заборгованість відповідача у сумі 105767,81 грн. за кожен місяць окремо з урахуванням часткових проплат, сума пені становить 33030,34 грн., проте з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 31209,06 грн. пені в межах заявлених позовних вимог.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 24590,37 грн. інфляційних втрат та 1995,12 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 105767,81 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 24590,37 грн. інфляційних втрат, що нараховані за загальний період з 11.03.2015 р. по 30.09.2015 р. на заборгованість відповідача у сумі 105767,81 грн. за кожен місяць окремо з урахуванням часткових проплат.

Однак, наданий розрахунок інфляційних втрат є невірним, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за періоди, в якому заборгованість відповідача існувала менше місяця, а саме за березень 2015 р. на прострочену заборгованість відповідача за лютий 2015 р., оскільки заборгованість у вказаному періоді нарахування інфляційних втрат виникла 11.03.2015 р., за квітень 2015 р. на прострочену заборгованість відповідача за березень 2015 р., оскільки заборгованість у вказаному періоді нарахування інфляційних втрат виникла 11.04.2015 р. та за травень 2015 р. на прострочену заборгованість відповідача за квітень 2015 р., оскільки заборгованість у вказаному періоді нарахування інфляційних втрат виникла 11.05.2015 р., неправомірно нараховано інфляційні втрати за неповні календарні місяці та помилково не включено періоди, коли мала місце дефляція (липень та серпень 2015 р.)

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за загальний період квітень 2015 р. вересень 2015 р. на прострочену заборгованість відповідача у сумі 105767,81 грн. за кожен місяць окремо з урахуванням часткових проплат, інфляційні втрати становлять 9649,51 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1995,12 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період з 11.03.2015 р. по 31.10.2015 р. на заборгованість відповідача у сумі 105767,81 грн. за кожен місяць окремо з урахуванням часткових проплат.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично вірним, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 1995,12 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю центральної енергосервісної компанії Еско-центр (07100, Київська обл., м. Славутич, Чернігівський квартал, буд. 35, код 20583593) на користь товариства з обмеженою відповідальністю НіжинТеплоМережі (16600, Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Глібова, буд. 1, код 32750668) 105767,81 грн. (сто пять тисяч сімсот шістдесят сім грн. 81 коп.) заборгованості, 31209,06 грн. (тридцять одну тисячу двісті девять грн. 06 коп.) пені, 1995,12 грн. (одну тисячу девятсот девяносто пять грн. 12 коп.) 3 % річних, 9649,51 грн. (девять тисяч шістсот сорок девять грн. 51 коп.) інфляційних втрат та 2229,33 грн. (дві тисячі двісті двадцять девять грн. 33 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 22.01.2016 р.