ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 року Справа № 904/3858/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицька Я.Б.

за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 301015 від 30.10.2015р.;

від відповідача-2: ОСОБА_2, представник, довіреність № 2545 від 19.10.2015р.

представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання відповідач-1 повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015р. у справі № 904/3858/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест", м. Підгородне Дніпропетровської області

до відповідача-1: приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3Ві." (Interleaseinvest Ukraine B.V), Нідерланди, м. Амстердам

відповідача-2: Європейського банку реконструкції та розвитку, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, м. Лондон

про: визнання недійсним договору застави частки, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання недійсним договору застави частки від 14 жовтня 2011 року, додаткової угоди № 1 до нього від 28 травня 2014 року, що укладені між приватною компанією з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3 Ві." (Interleaseinvest Ukraine B.V) та Європейським банком реконструкції та розвитку, місцезнаходження: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015р. у справі № 904/3858/15 (суддя Євстинеєва Н.М.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить апеляційний суд скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015р. у справі № 904/3858/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Так, скаржник зазначає в апеляційні скарзі, що господарським судом не враховані норми ст.ст. 145, 147 ЦК України та статуту позивача, якими передбачено погодження товариством та іншим учасником товариства відчуження учасником своєї частки на користь іншої особи, що відбулося у даному випадку шляхом укладення спірного договору застави. Також, скаржник вказує, що укладення спірного договору застави відбулося з порушенням вимог статуту відповідача-1.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 17.12.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представник відповідача-1 у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу скаржника безпідставною. Так, відповідач-1 зазначає, що загальними зборами ТОВ "Інтерлізінвест" від 23.09.2011р. було погоджено заставу спірної частки. Не заперечував проти укладення договору застави частки і інший учасник ТОВ "Інтерлізінвест", що підтверджується матеріалами справи. Отже, а ні вимоги чинного законодавства України, а ні статуту ТОВ "Інтерлізінвест", який до того-ж не встановлює обовязку одержувати дозвіл самого товариства на передачу у заставу частку в його статутному капіталі, при укладення спірного договору порушені не були.

Відповідач-2, також заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись при цьому на відсутність порушень вимог законодавства України щодо переважного права купівлі іншим учасником спірної частки при укладення спірного договору та відсутність вимог у чинному законодавстві України щодо одержання згоди самого товариства на укладення спірного договору застави.

У судовому засіданні по справі оголошувалась перерва з 17.12.2015 року по 14.01.2016р.

У судовому засіданні 14.01.2016р. позивачем заявлені клопотання про витребування від відповідачів рішення (резолюції) правління про передачу в заставу частки статутного капіталу ТОВ "Інтерлізінвест" у розмірі 99,99972%, про витребування від відповідача-1 оригіналу статуту приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3Ві." та про залучення до участі у справі в якості відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Парангон».

Відповідач-1 не скористався своїм правом та не забезпечив явку представника до судового засідання.

Беручи до уваги повідомлення апеляційним судом представника відповідача-1 про час та місце судового засідання у справі, а також те, що неявка представника відповідача-1 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи є достатніми для її розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача-1.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Інтерлізінвест", виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест", затверджений протоколом загальних зборів від 31 серпня 2011 року (а.с.73-77, т.1), станом на 21.09.2011 учасниками товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" були Приватна компанія з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3В.", з часткою у статутному капіталі товариства 99,99972 відсотків та товариство з обмеженою відповідальністю "КУА "Парангон", з часткою у статутному капіталі товариства 0,00028 відсотків.

23 вересня 2011 року відбулися загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест", оформлені протоколом загальних зборів учасників від наведеної дати (а.с.23-26, т.3).

Загальними зборами учасників товариства 23 вересня 2011 року прийнято рішення про схвалення умов та прийняття рішень: про укладення товариством кредитного договору (п.1); про укладення товариством Угоди про комісійну винагороду (п.2); про укладення товариством застави рухомого майна І (п.3); про укладення товариством застави рухомого майна ІІ (п.4); про укладення товариством застави грошових коштів (п.5); про укладення товариством договору про право договірного списання І (п.6); про укладення товариством договору про право договірного списання ІІ (п.7); про підписання та укладення товариством усіх та будь-яких інших документів, підписання або укладення яких товариством може вимагатися або бути бажаним у зв'язку з або відповідно до умов кредитного договору, угоди про комісійну винагороду, застави рухомого майна І, застави рухомого майна II, застави грошових коштів, договору про право договірного списання І, договору про право договірного списання II або інших документів, укладених або які можуть укладатися відповідно до них (п.8); про призначення генерального директора товариства ОСОБА_4 у якості особи, уповноваженої на узгодження усіх умов та підписання від імені товариства кредитного договору, угоди про комісійну винагороду, застави рухомого майна І, застави рухомого майна II, застави грошових коштів, договору про право договірного списання І, договору про право договірного списання II та будь-яких інших документів, підписання або укладення яких товариством може вимагатися або бути бажаним у зв'язку з або відповідно до умов вищезазначених документів або інших документів, укладених відповідно до них.

14 жовтня 2011 року між Приватною компанією з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3Ві." (заставодавець) та Європейським Банком реконструкції та розвитку, міжнародною фінансовою організацією (заставодержатель), укладений договір застави частки у статутному капіталі компанії (а.с.17-63, т.1).

Відповідно до кредитного договору від 23.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" (компанія) в якості позичальника та Європейським Банком реконструкції та розвитку (заставодержателем ) в якості кредитора, заставодержатель погодився надати Компанії кредит на суму, що не перевищуватиме 150 000 000,00 доларів США, на умовах, що викладені в кредитному договорі.

Відповідно до п.2 договору застави цей договір та застава, створена за цим договором, забезпечують всі поточні і майбутні вимоги заставодержателя щодо виконання Компанією всіх її поточних та майбутніх платіжних зобовязань за кредитним договором та будь-якими іншими договорами фінансування, із змінами та доповненнями, які можуть час від часу вноситися до кредитного договору та будь-яких інших договорів фінансування впродовж терміну їх дії, включаючи, без обмеження:

- погашення на користь заставодержателя основного боргу за кредитним договором в сумі до 150 000 000 мільйонів доларів США (п.2.1.1 договору);

- сплату на користь заставодержателя процентів, включаючи процентів, нарахованих на прострочені платежі, за ставками, вказаними в кредитному договорі та будь-яких інших договорах фінансування (п.2.1.2 договору);

- сплату на користь заставодержателя всіх комісійних та інших платежів, визначених кредитним договором та будь-якими іншими договорами фінансування (п.2.1.3 договору);

- сплату на користь заставодержателя всіх штрафних санкцій, витрат та всіх інших сум, які зараз або в майбутньому підлягають або підлягатимуть до сплати на користь заставодержателя відповідно до кредитного договору та будь-яких інших договорах фінансування (п.2.1.4. договору);

- сплату будь-яких витрат та видатків, понесених заставодержателем за цим договором (п.2.1.5. договору).

Терміном виконання забезпечених зобовязань є 31 березня 2022 року (п.2.2. договору застави).

Відповідно до п.3.1. договору застави предметом застави є частка, детальний опис якої міститься у Додатку А до цього договору, всі майнові права та вигоди щодо частки та всі інші права заставодавця як учасника компанії.

Вартість предмета застави на дату набрання чинності складає 70 999 800грн.

Додаток А до договору застави частки містить опис предмета застави: розмір частки заставодавця у статутному капіталі Компанії 99,00072% та будь-яка частка у статутному фонді Компанії, яку заставодавець може придбати у майбутньому; розмір внеску заставодавця до статутного капіталу Компанії 70 000 800,00грн.; загальний розмір статутного капіталу становить 71 000 000,00грн.; статут товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" зареєстрований державним реєстратором 21 вересня 2011 року (а.с.55-56, т.1).

28 травня 2014 року між Приватною компанією з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3Ві." (заставодавець) та Європейським Банком реконструкції та розвитку, міжнародною фінансовою організацією (заставодержатель), укладена Додаткова угода № 1 до договору застави частки у статутному капіталі компанії від 14.10.2011 (а.с.64-71, т.1).

За змістом Додаткової угоди сторони домовились, починаючи з дати набрання чинності, встановити термін виконання забезпечених зобовязань у строк не пізніше 28 грудня 2019 року, якщо цей строк не продовжений чи скорочений відповідно до кредитного договору або будь-яких інших договорів фінансування (п.2.2. Додаткової угоди).

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що укладення договору застави частки у статутному капіталі товариства та додаткової угоди до нього відбулося без порушень положень Статуту товариства та норм чинного законодавства, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ст. 147 ЦК України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства (ч.2 ст. 147 ЦК України).

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

У разі придбання частки (її частини) учасника самим товариством з обмеженою відповідальністю воно зобов'язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам протягом строку та в порядку, встановлених статутом і законом, або зменшити свій статутний капітал відповідно до статті 144 ЦК України.

Відповідно до п.7.6 Статуту товариства, учасник товариства може за згодою решти учасників товариства відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства, або третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступає пропорційно їх часткам у статутному капіталі у статутному капіталі товариства, або третім особам пропорційно їх часткам у статутному капіталі товариства або в іншому погодженому ними розмірі. Передача частки (її частини) третім особам можлива тільки після повного внесення вкладу учасником, який її відступає.

Частка учасника товариства після повного внесення ним вкладу може бути придбана самим товариством. У цьому разі воно зобовязане передати її іншим учасникам або третім особам у строк, що не перевищує одного року (п.7.7. статуту).

Зі змісту наведених положень статуту не вбачається обовязок відповідача -1 отримати дозвіл товариства, учасником якого є відповідач-1, на укладання договору застави частки у статутному капіталі.

Товариство ж з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Парангон", яке відповідно до статуту та Закону користується переважним правом придбання частки у статутному капіталі у разі її відчуження, не заперечувало проти укладання договору застави частки, що підтверджується заявою про згоду та відмову від переважних прав від 21.10.2011р. та від 30.05.2014р., якими ТОВ КУА "Парангон" відмовилось від свого переважного права на придбання частки та надало згоду на укладення договору застави (а.с.86-92, т.1).

Крім того, обставини укладання договору застави були відомі позивачу. Так, на останній сторінці договору застави позивачем зроблена відмітка, що товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" ознайомлено з договором застави, погоджується на всі його умови, та, що всі заяви, гарантії та інформація, які містяться в ньому щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" є правдивими та правильно відображають фактичну ситуацію (а.с.62, т.1)

Таким чином, доводи позивача щодо обовязкового отримання згоди (дозволу) товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" на укладення договору застави частки у статутному капіталі товариства безпідставними, оскільки положення п.10.10.4 Статуту товариства визначають компетенцію загальних зборів учасників товариства, до якої віднесено вирішення, у тому числі, й питання про придбання товариством частки учасника. Однак Статут товариства не містить положень, які б визначали обовязкове отримання згоди (надання дозволу) товариством на передачу частки у статутному капіталі в заставу на підставі договору застави.

Відхиляються апеляційним судом і доводи позивача щодо укладення спірного договору застави з порушенням вимог статуту Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3Ві.", оскільки зі змісту зазначеного статуту, копія якого знаходиться в матеріалах справи, такі обставини не вбачаються.

Окрім цього, апеляційний суд враховує, що Приватна компанія з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3Ві." не підтверджує порушення норм її статуту під час укладення спірного договору застави, а згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України посилатися на такі обставини в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним спірного договору має саме відповідач-1, а не позивач, права та інтереси, якого внаслідок порушення норм статуту іншої особи ніяким чином порушені бути не можуть.

За наведених обставин є безпідставними та відхиляються апеляційним судом і клопотання позивача про витребування додаткових доказів, а саме рішення (резолюції) правління про передачу в заставу частки статутного капіталу ТОВ "Інтерлізінвест" у розмірі 99,99972%, та оригіналу статуту приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест ОСОБА_3Ві.".

Виходячи з предмету спору у справі та обставин справи, які встановлені судом на підставі наявних у справі доказів, а також приписів ст. 24 ГПК України відсутні в апеляційного суду і правові підстави для задоволення клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Парангон».

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскаржуване рішення господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави передбачені ст. 104 ГПК України для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015р. у справі № 904/3858/15 - відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015р. у справі № 904/3858/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015р. у справі № 904/3858/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.01.2016 року.