донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.01.2016р. справа №913/857/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився;
від відповідача: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від19.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.)
по справі№913/857/15 (суддя Зюбанова Н.М.)
за позовомДержавного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень», м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 47 760,00грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень», м. Дніпропетровськ (Позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області (Відповідач) про стягнення 47760,00грн. штрафу за невірно вказану масу вантажу у н/вагонах №№60499316, 65487654 за накладною №50082346.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 19.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.) у справі №913/857/15 позовні вимоги були задоволені у повному обсязі стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» 47760,00грн. штрафу за невірно вказану масу вантажу.

Рішення місцевого суду було вмотивовано доведеністю матеріалами справи факту неправильного зазначення Відповідачем відомостей у накладній, а саме маси вантажу у н/вагонах №№60499316, 65487654.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», не погодившись з прийнятим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає порушення судом норм матеріального права, а саме Правил обчислення термінів доставки вантажів та Правил видачі вантажів, оскільки під час винесення рішення не було враховано порушення Відповідачем строку перевезення вантажу, а саме його перевищення у 5-ть разів, що спричинило зменшення його маси понад встановлену норму внаслідок впливу сторонніх чинників, як природних, так і техногенних, а також неповне зясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого судом не було зясовано матеріальне положення Відповідача та відповідно не було зменшено розмір штрафних санкцій.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Ломовцева Н.В. та Стойка О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 19.01.2016р. о 11.45год.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника, попри належну обізнаність про судовий розгляд (а.с.56), в судове засідання 19.01.2016р. без пояснення причин не зявився

Представник Позивача, який також був своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.55) в судове засідання 19.01.2016р. не зявися, надавши через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу (а.с.57), клопотання про розгляд справи за відсутністю представника (а.с.58), а також клопотання про заміну сторони Позивача правонаступником в порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України (а.с.а.с.58-66).

Судова колегія, зважаючи на наявні в матеріалах справи документи, які достатні для надання належної правової оцінки переглядуваному рішенню, невизнання явки представників сторін обовязковою та їх належну обізнаність про судовий розгляд, дійшла висновку про можливість розгляду справи по суті.

Беручи до уваги положення ч.6 ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», а також факт реєстрації ПАТ «Українська залізниця», положення статей 1, 2 статуту якого визначають положення щодо правонаступництва, судова колегія дійшла висновку про можливість задоволення клопотання та здійснення в порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України заміни Державного підприємства «Придніпровська залізниця» його правонаступником Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код ВП 40081237).

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 09.03.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області (Вантажовідправник) відправило зі станції Довжанська Донецької залізниці на адресу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» ДТЕК Придніпровська ТЕС (Вантажоодержувач) за накладною №50082346 (а.с.10) на станцію призначення Ігрень Придніпровської залізниці вантаж антрациту «АШ (0-6) збагачений», вказавши його масу в н/вагоні №60499316 - 70000кг, а в н/вагоні №65487654 - 69000кг.

Між тим, по прибутті 19.03.2015р. вагонів на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, за заявкою Вантажоодержувача № 104 (а.с.16) залізницею було проведено перевірку маси вантажу на 150-тоних тензометричних вагонних вагах, справний стан яких підтверджується технічним паспортом №020 (а.с.а.с.13-14), під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі, вказаній Вантажовідправником у накладній, а саме маса нетто у н/вагоні №60499316 становить 68 150кг., що менша за зазначену в накладній масу на 1 850кг., а у н/вагоні №65487654 65 900кг., що менша за зазначену в накладній масу на 3 100кг.

Неправильне зазначення в накладній маси вантажу було засвідчено актом загальної форми № 37 від 19.03.2015р. (а.с.12) та комерційним актом РА №004099 від 19.03.2015р.(а.с.11).

Також в означеному комерційному акті було зазначено, що: навантаження у вагонах рівномірне, нижче бортів на 30-40см, без природних скосів і поглиблень; вантаж ущільнений розрівнювачем з поздовжніми смугами; маркування не порушене; люк, двері закриті, течі вантажу немає; відсутній вантаж у вагоні вміститися міг.

За таких обставин, враховуючи встановлений під час розгляду справи факт неправильного зазначення Відповідачем відомостей у накладній, а саме маси вантажу у вагонах №№60499316, 65487654, Господарський суд Луганської області задовольнив позовні вимоги в повному обсязі та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» 47 760,00грн. штрафу за невірно вказану масу вантажу, розмір якого визначено в порядку ст.118 Статуту залізниць України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне:

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Сутність розглядуваного спору, як вірно було встановлено судом першої інстанції, полягає у застосуванні штрафних санкцій за порушення у вигляді неправильного визначення маси вантажу у провізних документах.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин між ним, останні регламентуються насамперед Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами приймання вантажів до перевезення та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України. Оскільки ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України та ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України вказують на можливість підтвердження укладання договору перевезення вантажу фактом складання провізного документу , у тому числі накладної, складена залізнична накладна №50082346 є належним підтвердженням виникнення між Позивачем та Відповідачем договірних правовідносин з перевезення вантажу, а саме антрациту «АШ (0-6) збагачений» в н/вагонах №№ 60499316 та 65487654.

Між тим, ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України передбачає регламентацію умов перевезення вантажів серед іншого транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. В п.2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 встановлено, що Вантажовідправник (у даному випадку - Відповідач) при заповненні перевізних документів, а саме накладної №50082346 повинен був зазначити точну масу вантажу. А згідно із ст.24 Статуту залізниць вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу встановлена відповідальність відправника у вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі ст. 118 Статуту), застосування якого цілком узгоджується із ст.921 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами. В свою чергу, за змістом ст.24 Статуту залізниць залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Враховуючи, що факт неправильного визначення Відповідачем маси вантажу відносно н/вагонів №№ 60499316 та 65487654 встановлений належними у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказами згадуваними комерційним актом РА №004099 від 19.03.2015р. та актом загальної форми № 37 від 19.03.2015р. згідно приписів ст. 129 Статуту залізниць України, достовірність яких Відповідачем наразі спростована не була, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з Відповідача на користь Позивача штрафу за невірно вказану масу вантажу на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, розмір якого визначений у відповідності до встановлених матеріалами справи фактичних обставин. При цьому, місцевим судом слушно зауважено на обґрунтованості і достовірності здійсненого залізницею переважування з огляду на застосування належних засобів вимірювальної техніки.

З приводу посилань апелянта на неповне зясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого не було зясовано матеріальне положення Відповідача та відповідно, не було зменшено розмір штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції зазначає, що зменшення розміру штрафних санкцій у розумінні ч.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, які вимагають дослідження та встановлення наступних обставин: ступінь виконання зобов'язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; наявність збитків внаслідок невиконання зобов'язань та співвідношення розміру збитків із розміром стягуваних штрафних санкцій. В даному випадку скаржником (Відповідачем) заява про зменшення розміру штрафних санкцій до суду першої інстанції подана не була, доказів наявності підстав для їх зменшення також не надавалося, що унеможливлює, в свою чергу, розгляд даної вимоги апеляційним господарським судом на підставі ст.101 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апелянта щодо порушення Відповідачем строку перевезення вантажу, а саме його перевищення у 5-ть разів, що могло спричинити зменшення його маси понад встановлену норму внаслідок впливу сторонніх чинників, як природних, так і техногенних, також відхиляється апеляційним судом, оскільки п.27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, на який посилається скаржник, встановлює гранично допустиму норму недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) незалежно від терміну доставки та тривалості перевезення, а тому це не впливає на правильність вирішення справи у даному випадку.

Оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом не встановлено, апеляційна скарга Відповідача залишається без задоволення, а переглядуване рішення - без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області на рішення Господарського суду Луганської області від 19.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.) у справі №913/857/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 19.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.) у справі №913/857/15 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1,2 - сторонам, 3- у справу, 4- ГСЛО, 5- ДАГС