ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р.Справа № 916/4334/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 13.01.2015р.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4334/15:

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"; в особі, якою є Філія "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз";

До відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ОДЕСАГАЗ";

про стягнення 4565,89 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі Позивач) звернулось до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ОДЕСАГАЗ" (далі- Відповідач) із позовом про стягнення 4565,89 грн.

Між Дочірнєю компанією «Укртрансгаз», правонаступником якої є ПАТ «Укртра нсгаз» (Позивач) та ПАТ по газопостачанню та газифікації Одесагаз (Відповідач) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П31 від 28.09.2011р. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1., предметом договору є надання позивачем відповідачу послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення -газорозподільчі станції, а відповідач зобовязався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу в розмірі, у строки та порядку, передбаченого умовами договору.

У відповідності до розпорядження КМ України "Про реорганізацію дочірніх компаній НАК "Нафтогаз України" від 13.06.2012 року № 360-р та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про реорганізація ДК "Укртрансгаз" "Нафтогаз України" від 18.07.2012 року № 530 було припинено діяльність позивача. внаслідок його реорганізації шляхом перетворення в Публічне акціонерне товарист во "Укртрансгаз". Відповідно до п.1.2 статуту ПАТ "Укртрансгаз" є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обовязків ДК "Укртрансгаз" НАК " Нафтогаз України". Вказане підтверджується й Витягом з ЄДР.

Враховуючи те, що Відповідач експлуатує розподільчі газопроводи по Одеській області, у листопаді 2012 року Позивач передав через ГРС відповідачеві природний газ у кількості 265665979 куб. метрів, що підтверджується відповідним актом №11 від 03.12.2012р.

Як вбачається з наданої Відповідачем ОСОБА_2 про використання природного газу по ПАТ «Одесагаз» за листопад 2012р., промисловим споживачам було передано 131125,849 тис. куб. метрів газу, які й були використані переліченими у Відомості фак тичного споживання природного газу промисловими споживачами Одеської області у листопаді 2012 року (надалі - Відомость) у визначених обсягах.

Так, у Відомості зазначено, що ПАТ «Ізмаїльський ЦКК» отримав 70,582 тис, куб. метрів природного газу.

Однак. ПАТ «Ізмаїльський ЦКК» сплатив на нашу користь за послуги з транспор тування природного газу лише за обсяг газу - 51433 куб.м, з посиланням на те, що ПАТ «Одесагаз» невірно визначив об'єм спожитого споживачем газу.

В зв'язку із виникненням заборгованості ПАТ «Укртрансгаз» звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Ізмаїльський ЦКК» про стягнення заборгованості за транс портування природного газу у листопаді 2012р. в обсязі 19149 куб. метрів на суму ос новної заборгованості - 4565.89 грн. та штрафних санкцій.

Судом залучено до участі у справі №916/3106/13 з вищевказаним позовом в якості 3-ї особи ПАТ «Одесагаз» .

Постановою ОАГС від 08.04.2014р., яка залишена без змін Постановою ВГСУ від 06.08.2014р., в задоволенні позовної заяви відмовлено, оскільки встановлено, що ПАТ «Одесагаз» невірно визначив обєм спожитого ПАТ «Ізмаїльський ЦКК» газу. Так, в судових рішенням визначено, що ПАТ «Ізмаїльський ЦКК» спожив 51433 куб.м., а не 70,582 тис, куб, газу, як зазначив Відповідач у Відомості.

Таким чином, Відповідач спожив на власні потреби додатково до визначених ще 19149 куб. метрів газу, однак не сплатив за їх транспортування в сумі 4565,89 грн., чим порушив умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П31 від 28.09.2011р.

З врахуванням положень абз. 2 п. 4.5 Договору Відповідач мав сплатити заборгованість до 20.12.2012р., чого не зробив та станом на сьогодні за Відповідачем виникла прострочена заборгованість в сумі 4565,89 грн. за послуги з транспортування газу.

Враховуючи те, що факт заниження Відповідачем власних обсягів споживання природного газу став відомий достеменно лише в день прийняття ОАГС Постанови по справі №916/3106/13 - 08.04.2014р., позивач звернувся до Відповідача з Вимогою №1185- 06/01 від 28.07.2015р. щодо сплати заборгованості у семиденний строк з врахуван ням положень ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України. Відповідачем отримано Вимогу 31.07.2015р., однак її не задоволено та відповіді не надано.

Враховуючи те, що строк виконання зобовязання Відповідача по сплаті забо ргованості за листопад 2012р. в сумі 4565,89 грн. настав найпізніше 07.08.2015р.,наразі заборгованість не сплачено, вважаємо, тому Позивач вважає, що Відповідачем порушені його права, що й є підставою для звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.258, 526, 527, 610, 612 ЦК України, Позивач просить позов задовольнити.

Відповідач в жодне засідання суду не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за адресою вказаною у позові та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (поштові повідомлення у справі). Відзив на позов не надав.

Таким чином, суд розглядує справу за наявними в ній матеріалами за приписами ст.75 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.12.2015р. строк розгляду спору по справі № 916/4334/15 продовжено на 15 днів до 12.01.2016р.

В засіданні суду 12.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення за правилами ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання по винні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не до пускається.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Госпо дарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу', сплатити гроші тощо) або ут риматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 12 Закону України „Про трубопровідний транспорт" визначено, що підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту здійснюють приймання, збереження, перевантаження і транспортування трубопроводами, у тому числі з метою транзиту, вуглеводнів, хімічних продуктів, води та інших продуктів і ре човин на основі договорів з урахуванням економічної ефективності та пропускної спроможності магістральних трубопроводів.

У відповідності до статті 13 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", транспортування природного газу здійснюється відповідно до дого вору. За договором транспортування природного газу газотранспортне підприємство зобов'язується транспортувати природний газ, довірений йому замовником, магістраль ними трубопроводами до пункту приймання-передачі газу та передати його замовнику, а замовник зобов'язується сплатити газотранспортному підприємству встановлену в до говорі вартість транспортування.

Ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що простро чив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом». Таким чином, Відповідач порушив зобовязання за договором та прострочив його виконання.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як випливає з матеріалів справи, приведені Позивачем обставини справи цілком підтверджуються наданими доказами: вказаним Договором, відомістю фактичного споживання прородного газу, актом приймання-передачі природного газу, вимогою про сплату заборгованості.

Проаналізувавши вказані докази, суд приймає їх до уваги як такі що доводять правомірність вимог Позивача. Вказані докази сумніву у суду не викликають.

Посилання Позивача на вищенаведені ним норми ЦК та ГК України суд вважає правильним, оскільки саме цими нормами ЦК та ГК України регулюються правовідносини по даному спору.

Зворотнього відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і тому підлягаючими задоволенню повністю з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ОДЕСАГАЗ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 48, код ЄДРПОУ (00153133) суму заборгованості у розмірі 4565 (чотири тисячі пятсот шістдесят пять) грн. 89 коп. та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Никифорчука М.І. з 13.01.2016р. по 20.01.2016р. включно на лікарняному, повний текст рішенння складено та підписано 21 січня 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук