ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2016 р. Справа № 911/4783/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Техфарфор», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гревніч», м.Київ

Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортторгпостач», м.Київ

За участю третьої особи ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві

про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Від відповідача 1: ОСОБА_3

Від відповідача 2: ОСОБА_4

Третя особа: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Техфарфор» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гревніч» (далі відповідач1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортторгпостач» (далі відповідач2) за участю третьої особи ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту.

Провадження у справі №911/4783/15 порушено відповідно до ухвали суду від 02.11.2015 року та призначено справу до розгляду на 01.12.2015 року.

Відповідач 1, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 01.12.2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Представник відповідача 2 у судовому засіданні 01.12.2015 року подав відзив в якому позов визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні 01.12.2015 року подав письмові пояснення на виконання вимогу ухвали суду. Розгляд справи відкладався 17.12.2015 року.

Відповідач 1, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 17.12.2015 року не зявився та 16.12.2015 року надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи відкладався до 05.01.2016 року. Таож, ухвалою суду від 17.12.2015 року було продовжено строк розгляду справи.

В судовому засіданні 05.01.2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач1 проти позову заперечував, відповідач2 позов визнавав, представник третьої особи в судове засідання не зявився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач в позові, рішення Господарським судом м.Києва від 12.03.2014 року у справі №914/1615/14 задоволено позовні вимоги ТОВ «Гревніч» (відповідача1) до ТОВ «Імпортторгпостач» (відповідача2) про стягнення заборгованості. На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2014 року у справі №910/1615/14 було видано судовий наказ.

Зазначений наказ було подано ТОВ «Гревніч» до виконання до Відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві, та на підставі зазначеного судового наказу №910/1615/14 було відкрито виконавче провадження №42816640.

Позивач зазначає, що 17.04.2014 року в ході виконання судового наказу №910/1615/14 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві було складено ОСОБА_5 опису й арешту майна, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Сквира, вул. К. Лібкнехта. 153, а саме описано і накладено арешт на майно: Станок деревообробний Delle vedove 200; Лінія оздоблювання поганажних виробів; Компресор ВК 25-10; Станок деревообробний К3-30 банберан; Транспортерна стрічка РVC-20АG; Верстат деревообробний гільйотинні ножиці ТG; Станок деревообробний SUPERSET XL серАВ2/000188.

Однак, як стверджує позивач, державний виконавець при складанні вищезазначеного ОСОБА_5 опису й арешту майна, не розібравшись належним чином в ситуації, помилково вважав, що зазначене майно належить боржникові - ТОВ «Імпортторгпостач» (відповідачу2).

Позивач зазначає, що на час здійснення 17.04.2014 року опису та арешту спірного майна, останнє боржнику - ТОВ «Імпортторгпостач» не належало, оскільки таке майно було відчужено за Договорами поставки: №05-03/14 від 05.03.2014 року (на користь ТОВ «ЦВІР»), № 10-03/14 від 10.03.2014 року (на користь ТОВ «Пантеон Стандарт»), № 10-03/14-1 від 10.03.2014 року (на користь ТОВ «Локал-Трейд») та № 12-03/14 від 12.03.2014 року (на користь ТОВ «Віенто Груп»), що були укладені між боржником та третіми особами в період з 05.03.2014 року по 12.03.2014 року, за якими ТОВ «Імпортторгпостач» було продано описане державним виконавцем спірне майно.

Таким чином, спірне майно належало ТОВ «Імпортторгпостач» лише до березня 2014 року і в період з 01.04.2014 року по 03.04.2014 року було придбане позивачем за Договорами поставки № 1-04/14 від 01.04.2014 року у ТОВ «Віенто Груп»; № 02-04/14 від 02.04.2014 року у ТОВ «Локал Трейд»; № 03-04/14 від 03.04.2014 року у ТОВ «Пантеон Стандарт»; № 03-0414-01 від 03.04.2014 року у ТОВ «ЦВІР».

Відповідно, як станом на момент складення ОСОБА_5 опису й арешту майна, так і на даний час, відповідне майно належить позивачу.

У звязку з тим, що спірне майно належить ТОВ «Альянс Техфарфор» на праві власності, а накладення арешту на це майно порушує права ТОВ «Альянс Техфарфор» як власника майна, відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» ТОВ «Альянс Техфарфор» звернулось до суду з позовом про визнання права власності на вказане майно та звільнення майна з-під арешту.

Відповідач1 надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував, зазначив, що у відділі Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження (зведене) №42816640 з примусового виконання наказів Господарського суду м. Києва: №№ 910/1612/14, 910/1614/14, 910/1615/14, 910/1617/14, 910/1618/14, 910/1622/14, 910/1623/14, 910/1625/14 та 910/1627/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортторгпостач» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гревніч» боргу на загальну суму 1 782 868,64 грн.

Відповідач1 зазначає, що в ході проведення виконавчих дій було виявлено, що коштів на банківських рахунках ТОВ «Імпортторгпостач» не достатньо для виконання судових рішень, у звязку з чим, 18.04.2014 року здійснено опис та арешт рухомого майна боржника (ТОВ «Імпортторгпостач»), про що складено акт опису й арешту майна боржника, відповідно до якого майно описано, вилучено та передано на відповідальне зберігання стягувачу (ТОВ «Гревніч») у виконавчому провадженні по виконанню наказу суду у справі № 910/1614/14 (одному з наказів у зведеному виконавчому провадженні).

Відповідач1 зазначив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2014 року у справі №910/1614/14 було змінено спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду м. Києва від 18.03.2014 року у справі № 910/1614/14, а саме: змінено спосіб та порядок з стягнення суми боргу на передачу стягувану в рахунок погашення боргу спірного майна: Станок деревообробний Delle vedove 200; Лінія оздоблювання поганажних виробів; Компресор ВК 25-10; Станок деревообробний К3-30 банберан; Транспортерна стрічка РVC-20АG; Верстат деревообробний гільйотинні ножиці ТG; Станок деревообробний SUPERSET XL серАВ2/000188.

Таким чином, відповідач1 стверджує, що на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 19.08.2014 року у справі №910/1614/14 вищевказане майно було передано у власність стягувачу (ТОВ «Гревніч»).

Також, відповідач1 у відзиві зазначив, що 18.04.2014 року потерпілою ОСОБА_6 до Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області було подано заяву про вчинення злочину та внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом шахрайських дій та зловживання службовим становищем посадовими особами та співзасновниками ТОВ «Імпортторгпостач» та ТОВ «АЗС групп Д». На даний час в провадженні Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження №0000234 від 18.04.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.І ст.190, ст.356, ч.І ст.382 КК України, в рамках якого здійснено обшук приміщення ТОВ «Люкс-Двері» та вилучено обладнання, що там знаходилось, в тому числі й те, що було передано стягувачу (ТОВ «Гревніч»).

Відповідач1 зазначає, що на даний момент майно, яке передано ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.08.2014 року у справі №910/1614/14 у власність стягувачу (ТОВ «Гревніч»), вилучено слідчим та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000234 від 18.04.2014 року, тому правовий статус вищевказаного майна визначається статтею 100 Кримінального процесуального кодексу України і відповідна категорія справ щодо звільнення майна з під арешту підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача1, оскільки позов не стосується звільнення майна з-під арешту, накладеного у кримінальному провадженні, позов подано про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту на підставі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні по виконанню наказу Господарського суду м. Києва у справі № 911/1615/14 за останнім достовірно відомими місцезнаходженням майна.

Крім того, відповідач1 вважає, що справу не можливо вирішити до розгляду відповідної кримінальної справи, у звязку з чим, просив зупинити провадження у справі.

Судом було відхилено клопотання відповідача1 про зупинення провадження у справі, оскільки не обґрунтовано повязаність справи, що розглядається, з кримінальною справою і з огляду на ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність кримінальної справи, яка не передана до суду, не визначено підставою зупинення провадження в господарській справі.

Крім того, Договори поставки, як про відчуження відповідачем2 спірного майна третім особам, так і про придбання такого майна позивачем, з огляду на ст.204 Цивільного кодексу України є чинними, не оскаржені і не визнані недійсними.

Щодо посилання відповідача1 на обставини справи Господарського суду міста Києва №910/1614/14, судом встановлено, що опис та арешт майна здійснювався державним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні окремо по виконанню наказів у справах №№ 910/1614/14 та 910/1615/14 на одне й те ж спірне майно.

Ухвала від 19.08.2014 року про зміну способу й порядку виконання судового рішення була скасована постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 у справі № 911/1614/14, в тому числі з мотивів не дослідження чи дійсно на той момент вказане майно, за рахунок якого повинно було виконуватись рішення суду від 18.03.2014 року належало боржнику на праві власності і чи можлива заміна способу виконання рішення суду у визначений державним виконавцем спосіб.

Таким чином, відсутні підстави для передачі відповідачу1 в погашення заборгованості відповідача2 саме спірного майна, яке до того ж не належить відповідачу2 (боржнику).

В ході розгляду спору позивач надав пояснення та докази, що придбане за Договорами поставки №1-04/14 від 01.04.2014 року (між ТОВ «Альянс Техфарфор» і ТОВ «Віенто Груп»), №02-04/14 від 02.04.2014 року (між ТОВ «Альянс Техфарфор» та ТОВ «Локал Трейд»), №03-04/14 від 03.04.2014 року (між ТОВ «Альянс Техфарфор» та ТОВ «Пантеон Стандарт»), №03-04/14-01 від 03.04.2014 року (між ТОВ «Альянс Техфарфор» та ТОВ «ЦВІР») майно оплачено за платіжними дорученнями: №2 від 24.04.2014 року, №3 від 24.04.2014 року, №4 від 24.04.2014 року, №5 від 24.04.2014 року з відповідними призначеннями платежу.

Майно, яке придбавалося позивачем за вказаними вище Договорами поставки було ним отримано фактично, що підтверджується наявними в матеріалах справи ОСОБА_5 приймання-передачі товару: акту прийому-передачі майна від 10.04.2014 року до Договору №01-04/14 від 01.04.2014 року; акту прийому-передачі майна від 10.04.2014 року до Договору №02-04/14 від 02.04.2014 року; акту прийому-передачі майна від 10.04.2014 року до Договору №03-04/14 від 03.04.2014 року; акту приймання-передачі майна від 10.04.2014 року до Договору №03-04/14-1 від 03.04.2014 року.

Позивач пояснив та надав докази, що спірне майно правомірно знаходилося в м. Сквира за адресою: м. Сквира, вул. Карла Лібкнехта, 153, так як склад, що розташований за цією адресою позивач орендував на момент придбання товару за Договором оренди №31/03/2014 від 31.03.2014 року, укладеним між ПП «Паркет-Люкс» та ТОВ «Альянс Техфарфор», про що надано суду копію Договору оренди №31/03/2014 від 31 березня 2014 року з копією акту прийому-передачі майна по Договору оренди №31/03/2014 від 31.03.2014 року та копією Додатку №1 до Договору оренди №31/03/2014 від 31.03.2014 року.

В ході розгляду спору відповідач 2 надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав та підтвердив факти, викладені в позовній заяві. Також, відповідач2 зауважував на відсутності спору з позивачем.

Таким чином, матеріалами справи та наданими позивачем доказами підтверджується факт придбання позивачем у власність спірного майна, на яке безпідставно накладено арешт у виконавчому провадженні стосовно іншої особи-боржника.

Також, позивач зазначив, що в рамках досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000234 листом Слідчого управління Головного управління МВС України в Київській області № 14/56-234 к.п. від 19.01.2015 року, наданим у відповідь на запит ТОВ «Альянс Техфарфор», крім іншого вказується, що слідством встановлено, що власником майна, яке є обєктом даного судового розгляду, є ТОВ «Альянс Техфарфор». Тому після обшуку та вилучення вказане майно було передано на зберігання ОСОБА_7, Генеральному директору ТОВ «Альянс Техфарфор» - власнику майна, у якого це майно знаходиться і зараз. Саме ОСОБА_7 визнано потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000234.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України «Про виконавче провадження»), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, враховуючи, що судом в ході розгляду спору з'ясовано обставини щодо факту набуття права власності на спірне майно позивачем і снування такого права позивача як на момент складення ОСОБА_5 опису та арешту майна, так і на момент розгляду спору, з огляду на ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як передбачено ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за наслідками розгляду спору позовні вимоги задоволені в повному обсязі, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 1218 грн. та 5633,10 грн., всього 6851,10 грн. покладається на відповідачів порівну по 3425,55 грн. При цьому, суд не приймає посилання відповіача2 на відсутність його вини у виникненні спору, оскільки відповідачем2 в ході виконання судового рішення у справі № 910/1615/14 не вжито всіх залежних від нього заходів для своєчасного зясування належності майна позивачу.

Керуючись ст. ст. 33-34, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Техфарфор» (01133, АДРЕСА_1, код 31777542) право власності на майно: Станок деревообробний Delle vedove 200; Лінія оздоблювання поганажних виробів; Компресор ВК 25-10; Станок деревообробний К3-30 банберан; Транспортерна стрічка РVC-20АG; Верстат деревообробний гільйотинні ножиці ТG; Станок деревообробний SUPERSET XL серАВ2/000188.

3. Зняти арешт з належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс Техфарфор» (01133, АДРЕСА_1, код 31777542) майна, який накладено на підставі ОСОБА_5 опису й арешту майна державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 17.04.2014 року в ході виконання судового наказу №910/1615/14 у виконавчому провадженні №42816640, а саме: Станок деревообробний Delle vedove 200; Лінія оздоблювання поганажних виробів; Компресор ВК 25-10; Станок деревообробний К3-30 банберан; Транспортерна стрічка РVC-20АG; Верстат деревообробний гільйотинні ножиці ТG; Станок деревообробний SUPERSET XL серАВ2/000188.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гревніч» (02092, м. Київ, вул. Машиністівська, 10, код 35083316) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Техфарфор» (01133, АДРЕСА_1, код 31777542) 3425,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортторгпостач» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 29, код 31568103) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Техфарфор» (01133, АДРЕСА_1, код 31777542) 3425,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 14.01.2016 р.