ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Справа № 47/170-10(21/235-07)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Гетьман Р.А.;

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників:

апелянта - ОСОБА_1 (за довіреністю №Д-1260/2015 від 09.06.2015р.),

позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю від 15.12.2014р.),

відповідача ОСОБА_3 (за довіреністю №62-16 від 12.01.2016р.),

3-ї особи ОСОБА_4 (за довіреністю №б/н від 01.07.2015р.),

прокурор не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром (вх.№4618Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007р. по справі №21/235-07,

за позовом АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ СР "Укрсоцбанк", м. Харків,

до Державного підприємства "Завод ім.В.О. ОСОБА_5", м. Харків,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКО-КОМУНЕНЕРГО, м.Харків,

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року (суддя Пелипенко Н.М.) позов задоволено частково. На задоволення вимог Акціонернокомерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк за кредитним договором №805/6/18/6-008 від 30.01.2006р. у розмірі 14043713,06 грн., в тому числі, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 2709727,66 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 13684124,68 грн., та відсотки за користування кредитом в сумі 71205,62 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 359588,38 грн., звернуто стягнення за іпотечним договором №805/13/26/6-130, реєстровий №279 від 30.01.2006 року, на предмет іпотеки: нежитлову будівлю ОСОБА_2/1-2, загальною площею 4748,4 кв.м, що знаходиться за адресою: Україна, м.Харків, вул. Плеханівська,126. На задоволення вимог позивача за кредитними договорами: №805/6/18/6-008 від 30.01.2006р. у розмірі 14043713,06 грн., в тому числі, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 2709727,66 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 13684124,68 грн., та відсотки за користування кредитом в сумі 71205,62 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 359588,38 грн.; №805/6/18/6-106 від 05.09.2006року в сумі 1735018,02 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту, відсоткам та поточним відсоткам в сумі 255707,73 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1735018,02 грн., та №805/6/18/6-031 від 22.03.2006 року у розмірі 5749287,12 грн., в тому числі: заборгованості по кредиту в сумі 828500 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 5621521,63 грн., нараховані відсотки в сумі 9907,48 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2007 року складає 67224,04 грн., прострочені відсотки в сумі 8922,60 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 60541,45 грн., звернуто стягнення за іпотечними договорами: №805/13/26/6-130, реєстровий № 279 від 30.01.2006року; №805/13/26/6-2050, реєстровий № 5201 від 27.12.2006року та №805/13/26/6-408, реєстровий №964 від 22.03.2006 року, на предмет іпотеки: нежитлові приміщення в літ „П/1-7, загальною площею 26973,1 кв.м: підвалу №1-37, 1-го поверху №1-103, 2-го поверху № 5-66, 3-го поверху № 5-76, 4-го поверху № 1-39, 5 го поверху № 1-43, 6-го поверху № 1-44, 7-го поверху №1-37, технічного поверху №1-40., що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська,126. На задоволення вимог позивача за договором кредиту №805/6/18/6-031 від 22.03.2006 року у розмірі 5749287,12 грн., в тому числі: сума заборгованості по кредиту в сумі 828500 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 5621521,63 грн., нараховані відсотки в сумі 9907,48 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2007 року складає 67224,04 грн., прострочені відсотки в сумі 8922,60 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 60541,45 грн., та договором кредиту №805/6/18/6-111 від 19.09.2006 року у розмірі 2479925,37 грн., в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту в сумі 480000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 2424000,00 грн., прострочені відсотки в сумі 5114,33 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 25827,37 грн., та відсотки за користування кредитом за травень в сумі 5960 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 30098 грн., звернуто стягнення за іпотечними договорами: №805/13/26/6-408, реєстровий №964 від 22.03.2006 року, та №805/13/26/6-1492, реєстровий №3382 від 19.09.2006 року, на предмет іпотеки: нежитлову будівлю (ОСОБА_2 Р/1 -7) загальною площею 17323,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська,126. Надано Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі Харківської обласної філії право на продаж предметів іпотеки будь-якій особі покупцеві. Встановлено початкову ціну продажу предмету іпотеки для його подальшої реалізації :

- на нежитлову будівлю ОСОБА_2 О/1-2, загальною площею 4748,4 кв.м, що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська,126, в розмірі не менш 7497216 грн., в тому числі ПДВ у сумі 1249536 грн.;

- на нежитлові приміщення в літ „П/1-7, загальною площею 26973,1 кв.м: підвалу №1-37, 1-го поверху №1-103, 2-го поверху № 5-66, 3-го поверху № 5-76, 4-го поверху №1-39, 5 го поверху № 1-43, 6-го поверху № 1-44, 7-го поверху № 1-37, технічного поверху № 1-40, що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, в розмірі не менш 37590000 грн., в тому числі ПДВ у сумі 6265000 грн.;

- на нежитлову будівлю (ОСОБА_2 Р/1-7) загальною площею 17323,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська,126, у розмірі не менш 24141996 грн., в тому числі ПДВ в сумі 4023660 грн.

Зобовязано Державне підприємство „Завод ім. В.О. Малишева видати на момент продажу нерухомості на імя Акціонерно-комерційного банку „Укрсоцбанк податкові накладні за ціною фактичного продажу предметів іпотеки.

Стягнуто з Державного підприємства „Завод ім. В.О. Малишева (61001 м.Харків, вул. Плеханівська 126, р/р 0089 в ХВЦ ПІБ України м .Харків, МФО 351458, код 14315629) на користь Акціонерно-комерційного банку „Укрсоцбанк в особі Харківській обласної філії (61057, м.Харків, вул. Гоголя,10 р/р 0002, МФО 351016, код 09351014) витрати по сплаті державного мита в сумі 25500 гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень.

В частині звернення стягнення на предмети іпотеки для задоволення вимог Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк про стягнення пені в загальній сумі 412515, 26 гривень в позові відмовлено.

Державний концерн Укроборонпром з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року по справі №21/235-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ Укрсоцбанк у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що господарський суд Харківської області під час прийняття оскаржуваного рішення порушив норми матеріального права, зокрема, ст.5, ст.14 Закону України «Про іпотеку» та ст.1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.10.2015р. розгляд справи відкладено на 25 листопада 2015р. о 10:00 год. у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Гетьман Р.А., суддя Лакіза В.В.

Розпорядженням секретаря другої судової палати від 25.11.2015р. у звязку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Гетьман Р.А.

20.10.2015р. від ДП Завод імені ОСОБА_5 до суду надійшов відзив (вх.№14394) на апеляційну скаргу, в якому просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року по справі №21/235-07, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ Укрсоцбанк в повному обсязі.

20.10.2015р. від ПАТ Укрсоцбанк до суду надійшов відзив (вх.№14395) на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року по справі №21/235-09 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром - залишити без задоволення.

20.10.2015р. від ПАТ Укрсоцбанк до суду надійшло клопотання (вх.№14397) про залучення у справі №21/235-07 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, в якому просить суд прийняти клопотання до розгляду та долучити його до матеріалів справи. Залучити до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКО-КОМУНЕНЕРГО (61001, м.Харків, вул.Плеханівська,117, ідентифікаційний код 34754224) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача. Дане клопотання задоволено. Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.10.2015р. залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКО-КОМУНЕНЕРГО в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

21.10.2015р. від ДК Укроборонпром до суду надійшло клопотання (вх.№14411) про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, довідку та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Зазначені документи долучені колегією суддів до матеріалів справи.

24.11.2015р. від ТОВ ЕКО-КОМУНЕНЕРГО до суду надійшов відзив (вх.№15857) на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року по справі №21/235-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром - без задоволення.

25.11.2015р. від Державного концерну Укроборонпром до суду надійшли заперечення (вх.№15884) на відзив позивача.

25.11.2015р. від ПАТ Укрсоцбанк надійшли письмові пояснення (вх.№15887) по справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2015р. розгляд справи відкладено на 14 грудня 2015р. об 11:30 год.

26.11.2015р. від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшло клопотання (вх.№15958) про припинення провадження у справі №21/235-07 у порядку п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

07.12.2015р. від Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_5» надішли письмові пояснення (вх.№16483) по справі, в яких просить суд відмовити в задоволенні клопотання про припинення апеляційного провадження по справі №47/170-10 (21/235-07) за апеляційною скаргою ДК «Укроборонпром».

11.12.2015р. від ТОВ «Еко-комуненерго» до суду надійшли додаткові пояснення (вх.№16760) до відзиву на апеляційну скаргу.

14.12.2015р. від Державного концерну «Укроборонпром» до суду надішли заперечення (вх.№16787) проти відзиву ТОВ «Еко- Комуненерго» на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що вважає відзив ТОВ «Еко-Комуненерго» на апеляційну скаргу концерну в даній справі безпідставним і необґрунтованим.

14.12.2015р. від Державного концерну «Укроборонпром» до суду надішли письмові пояснення (вх.№16788) щодо додаткового обґрунтування апеляційної скарги.

14.12.2015р. від Державного концерну «Укроборонпром» до суду надішли письмові пояснення (вх.№16789) щодо порушення прав та інтересів ДК «Укроборонпром» оскаржуваним рішенням.

14.12.2015р. від Державного концерну «Укроборонпром» до суду надішли заперечення проти клопотань ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еко-Комуненерго» про припинення провадження.

У судовому засіданні 14.12.2015р. оголошено перерву до 13.01.2016р. до 11:00 год.

15.12.2015р. від ТОВ «Еко-Комуненерго» до суду надійшло клопотання (вх.№16916), в кому просить долучити до матеріалів справи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.12.2015р. по справі №922/4070/15.

У судовому засіданні 13.01.2016р. представник апелянта уточнив вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.0.7.2007 року у справі №21/235-07 у частині задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник ДП "Завод ім. В.О. Малишева" зазначив, що погоджується з вимогами апеляційної скарги, вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007р. суперечить нормам чинного законодавства, просить задовольнити апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром".

Як свідчать матеріали справи, у ході судового розгляду справи представниками АКБ СР «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АКБ СР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еко-Комуненерго» були заявлені клопотання про припинення апеляційного провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

В обґрунтування заявлених клопотань заявники посилались на те, що рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року переглядалося в апеляційному (касаційному) порядку.

У відповідності до п.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України», якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє та провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Колегія суддів, розглянувши заявлені клопотання АКБ СР «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АКБ СР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еко-Комуненерго» про припинення апеляційного провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, дійшла висновку про відмову в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року по справі №21/235-07 переглядалося в апеляційному порядку за нововиявленими обставинами.

За результатами розгляду заяви за нововиявленими обставинами 18.04.2011 року Харківським апеляційним господарським судом винесено постанову по даній справі (залишеною без змін судом касаційної інстанції), якою апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк в особі Харківської обласної філії - задоволено. Рішення господарського суду Харківської області від 02.07.2010 року по справі № 47/170-10 (н.в.о.№21/235-07) скасовано. В задоволені подання заступника прокурора Харківської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 р. по справі № 21/235-07 відмовлено. Рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року по справі № 21/235-07 залишено без змін.

Як стверджують заявники, оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року вже переглядалося в апеляційному (касаційному) порядку, однак судова колегія не погоджується з такими доводами заявників, оскільки, як убачається з матеріалів справи, а саме: з постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2011 року по даній справі, судом апеляційної інстанції надавалася оцінка заявленим прокурором нововиявленим обставинам справи, які суд не визнав нововиявленіми, а не переглядав по суті всі обставини справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про припинення апеляційного провадження у даній справі є необґрунтованими, доводи, викладені в заявлених клопотаннях, не підтверджуються матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується, що у даній справі брав участь прокурор, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи телефонограмою №09-71/509 від 14.12.2015р. (а.с.152, том7).

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши рішення господарського суду щодо правильного застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів справи, рішення господарського суду Харківської області від 18.07.20107 року оскаржувалося відповідачем в апеляційному порядку, однак ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2007 року по справі №21/235-07 апеляційну скаргу повернуто заявнику на підставі п.5 ст.97 ГПК України, а саме: до прийняття апеляційної скарги до провадження відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із заявою, в якій в порядку статті 100 Господарського процесуального кодексу України відмовився від апеляційної скарги та просив матеріали апеляційної скарги повернути у відповідності до п. 5 ст. 97 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ДК «Укроборонпром» зазначив, що є уповноваженим суб'єктом з управління майном Державного підприємства «Завод ім.В.О.Малишева».

Згідно з Додатком до Статуту Державного концерну «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №993 від 31.08.2011р., до складу підприємств-учасників Державного концерну «Укроборонпром» включено і Державне підприємство «Завод ім.В.О.Малишева».

Відповідно до ст.2 і ст.4 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» майно державних підприємств оборонно-промислового комплексу, які входять до складу ДК «Укроборонпром», належить до об'єктів управління державною власністю в оборонно-промисловому комплексі. Уповноваженим суб'єктом господарювання з управління вказаними об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі є ДК «Укроборонпром».

Державні підприємства оборонно-промислового комплексу входять до ДК «Укроборонпром» на основі фінансової залежності від одного або групи учасників ДК «Укроборонпром» і не перебувають в управлінні органів виконавчої влади.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» у процесі управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі ДК «Укроборонпром», серед іншого: здійснює регулювання, контроль та координацію діяльності учасників ДК «Укроборонпром» (пункт 1); затверджує річні фінансові та інвестиційні плани, а також інвестиційні плани на середньострокову перспективу (3-5років) учасників ДК «Укроборонппом» та здійснює контроль за їх виконанням у встановленому порядку (пункт 6); проводить моніторинг фінансової діяльності учасників ДК «Укроборонпром» (пункт 7); надає згоду на відчуження та списання об'єктів управління державною власністю в оборонно-промисловому комплексі, що належить учасникам ДК «Укроборонпром» (пункт 8); здійснює контроль за діяльністю учасників ДК «Укроборонпром» (пункт 14); веде облік об'єктів державної власності, що перебувають в управлінні ДК «Укроборонпром», здійснює контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів (пункт 15); забезпечує надання розпоряднику Єдиного реєстру об'єктів державної власності інформації про наявність і поточний стан майна об'єктів державної власності, що перебувають в управлінні ДК «Укроборонпром», та зміну його стану (пункт 20); забезпечує в установленому порядку проведення інвентаризації майна ДК «Укроборонпром» та його учасників (пункт 21); виконує інші функції з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі у випадках, передбачених законодавством (пункт 31).

Отже, ДК «Укроборонпром» наділений законодавчим органом - Верховною Радою України - владними повноваженнями щодо управління майном державних підприємств оборонно-промислового комплексу, які входять до складу ДК «Укроборонпром».

Згідно з п.5 ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України наділено повноваженнями здійснювати управління об'єктами державної власності відповідно до закону. Детальний перелік повноважень Кабінету Міністрів України у сфері управління об'єктами державної власності закріплено в ст. 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Абзацом 4 п. 1 ч. 1 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України здійснює делегування, зокрема, суб'єктам господарювання окремих повноважень щодо управління об'єктами державної власності.

Як зазначено вище, 31.08.2011р. постановою Кабінету Міністрів України №993 затверджено Статут ДК «Укроборонпром», відповідно до положень якого ДК «Укроборонпром» делеговано від Кабінету Міністрів України окремі повноваження щодо управління об'єктами державної власності.

Беручи до уваги ст. 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», серед делегованих ДК «Укроборонпром» повноважень, зокрема такі: ДК «Укроборонпром» має право утворювати підприємства, у тому числі спільні, засновані на державній власності, приймати рішення щодо їх реорганізації та ліквідації (підпункт 9 пункту 12 Статуту ДК «Укроборонпром»); Генеральний директор ДК «Укроборонпром», зокрема, здійснює контроль за ефективним використанням та збереженням об'єктів державної власності, що знаходяться в управлінні ДК «Укроборонпром»; забезпечує проведення в установленому порядку інвентаризації майна ДК «Укроборонпром» та його учасників; погоджує укладення учасниками ДК «Укроборонпром» договорів про спільну діяльність, згідно з якими використовується нерухоме майно, що перебуває в їх господарському віданні чи оперативному управлінні; забезпечує визначення умов реструктуризації та санації учасників ДК «Укроборонпром», що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (підпункт 6 пункту 51 Статуту ДК «Укроборонпром»); Генеральний директор ДК «Укроборонпром» має право організувати контроль за використанням орендованого державного майна, що перебуває в управлінні учасників ДК «Укроборонпром» (підпункт 23 пункту 51 Статуту ДК «Укроборонпром»).

Також, згідно з пп.19 п.12 Статуту ДК «Укроборонпром», ДК «Укроборонпром» відповідно до законодавства має право, зокрема, забезпечувати в установленому законом порядку ефективне управління об'єктами майнового комплексу учасників ДК «Укроборонпром» для реалізації прав держави як власника таких об'єктів.

Таким чином, ДК «Укроборонпром» є уповноваженим суб'єктом, якому надано Верховною Радою України та делеговано Кабінетом Міністрів України владні повноваження з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, до яких, належить майно Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_5».

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення зачіпає права та інтереси ДК «Укроборонпром» як субєкта господарювання, який забезпечує управління майном Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_5», на яке оскаржуваним рішенням звернуто стягнення.

Як убачається з матеріалів справи, протягом 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (позивач) та Державним підприємством «Завод імені ОСОБА_5» (відповідач) укладено чотири кредитних договори, та в забезпечення виконання зобовязань відповідача перед позивачем укладено чотири договори іпотеки, а саме: 30 січня 2006р. між позивачем та відповідачем укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №805/6/18/6-008, відповідно до умов якого позивачем на виконання зобовязання щодо надання кредиту перераховано відповідачу грошові кошти: 31.01.2006 року у сумі 2020000,00 доларів США; 10.02.2006 року у сумі 1140000,00 доларів США та 07.08.2006 року 300000,00 доларів США, всього, у загальній сумі 3460000,00 доларів США, які відповідач зобовязався повернути не пізніше 01.04.2007 року.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору 30.01.2006р. між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір №805/13/26/6-130, реєстровий № 279, за умовами якого відповідач (іпотекодавець) передав в іпотеку позивачу (іпотекодержателю) нерухоме майно, що розташоване за адресою: м.Харків, вул.Плеханівська, 126, а саме: нежитлову будівлю ОСОБА_2 О/1-2, загальною площею 4748,4 кв.м та нежитлові приміщення в літ „П/1-7, загальною площею 26973,1 кв.м: підвалу №1-37, 1-го поверху №1-103, 2-го поверху № 5-66, 3-го поверху № 5-76, 4-го поверху № 1-39, 5 го поверху № 1-43, 6-го поверху № 1-44, 7-го поверху № 1-37, технічного поверху № 1-40.

На укладання зазначеного іпотечного договору відповідачем у порядку, передбаченому ч.2 ст.75 Господарського кодексу України та ч.2 ст.6 Закону України „Про іпотеку, отримано дозвіл №10/7-1-44 від 23.01.2006 року Міністерства промислової політики України, як органу управління майном.

Відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за кредитним договором, не здійснив своєчасно та в повному обсязі повернення кредитних коштів та сплату відсотків, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 14 043713,06 грн., в тому числі, прострочена заборгованість по кредиту у сумі 2709727,66 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 13684124,68 грн. та відсотки за користування кредитом у сумі 71205,62 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2007 року складає 359588,38 грн.

Відповідно до ст. 13 Закону України „ Про іпотеку предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку (ч.1), а у разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути на нього стягнення.( п.4 ст. 13). Враховуючи, що зазначена нерухомість знаходилася в забезпеченні виконання інших кредитних договорів (№805/6/18/6-106 від 05.09.2006 року на суму 250000,00 Євро та №805/6/18/6-031 від 22.03.2006 року на суму 828500,00 Євро) відповідно до іпотечних договорів №805/13/26/6-2050 від 27.12.2006 року, реєстровий №5201 та №805/13/26/6-408 від 22.03.2006 року, реєстровий №964, укладених з дозволу Міністерства промислової політики (листи №№ 10/3-2-1835 від 27.12.2006 року та 10/3-2-359 від 22.03.2006 року), незважаючи на те, що термін виконання зобовязань за наведеними кредитними договорами ще не настав, позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення своїх вимог за цими кредитними договорами у звязку з прострочкою.

Станом на 04.06.2007 року заборгованість відповідача за цими кредитними договорами складала: за договором кредиту №805/6/18/6-106 від 05.09.2006 року - 1735226,82 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту, відсоткам та поточним відсоткам в сумі 255707,73 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1735018,02 грн. та за договором кредиту №805/6/18/6-031 від 22.03.2006 року - 5749972,42 грн., в тому числі: сума заборгованості по кредиту в сумі 828500 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 5621521,63 грн., нараховані відсотки в сумі 9907,48 ЄВРО, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 67224,04грн., прострочені відсотки в сумі 8922,60 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 60541,45 грн.

Наведена вище будівля також знаходилась в наступній іпотеці відповідно до іпотечного договору №805/13/26/6-1492 від 19.09.2006 року, реєстровий №3382, укладеного з відповідного дозволу №10/3-2-1351 від 12.09.2006 року Міністерства промислової політики, в забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідача перед позивачем за договором кредиту №805/6/18/6-111 від 19.09.2006 року на суму 480000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення основного зобовязання 31.05.2007 року.

Заборгованість відповідача по кредиту та відсоткам за договором №805/6/18/6-111 від 19.09.2006 року станом на 04.06.2007 року складала 2482507,39 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту в сумі 480000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 2424000,00 грн., прострочені відсотки в сумі 5114,33 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 25827,37 грн. та відсотки за користування кредитом за травень в сумі 5 960 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 30098 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що факт виконання позивачем своїх зобовязань за кредитними договорами підтверджується відповідними виписками по особливому рахунку.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правомірно відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України визнав наявність заборгованості по кредиту та відсоткам за договорами, оскільки відповідач прострочив виконання зобовязань за кредитними договорами: №805/6/18/6-008 від 30.01.2006 року, №805/6/18/6-106 від 05.09.2006 року, №805/6/18/6-031 від 22.03.2005 року, №805/6/18/6-111 від 19.09.2006 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що окремі із зазначених договорів іпотеки були визнані недійсними.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2015р. у справі №5023/7457/11 (н.р.60/318-10) рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2015р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. у справі №5023/7457/11(60/318-10) залишено без змін. Зазначеними судовими актами визнано недійсним іпотечний договір №805/13/26/6-408 від 22.03.2006р.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2015р. у справі №910/2507/14 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 року у справі № 910/25071/14, якою залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2015 року у справі №910/25071/14, яким визнано недійсним іпотечний договір №805/13/26/6-1492 від 19.09.2006 року.

Зазначені апелянтом факти визнання недійсними договорів іпотеки в судовому порядку колегія суддів не бере до уваги, оскільки на момент винесення оскаржуваного рішення від 18.07.2007 року зазначені іпотечні договори були чинними, а вищезазначені судові рішення винесені у 2015 році.

Господарський суд Харківської області, приймаючи оскаржуване рішення, звернув стягнення на нерухоме майно, яке перебувало у власності держави та господарському віданні Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_5», виходив з того, що нерухомість, що була передана в іпотеку позивачу, не включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації та відповідно не забезпечує ведення виробничої діяльності відповідача, а тому дія мораторію на застосування примусової реалізації на це майно не розповсюджується.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, зазначаючи наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) предметом іпотеки може бути нерухоме майно за умови, що воно може бути відчужене іпотекодавцем і на таке майно відповідно до законодавства може бути звернене стягнення.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Відповідно до ч.1 статті 14 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що є об'єктом права державної чи комунальної власності і закріплене за відповідним державним чи комунальним підприємством, установою, організацією на праві господарського відання. Передача в іпотеку цього майна здійснюється після отримання у встановленому законом порядку згоди органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, до сфери господарського відання якого належить відповідне державне чи комунальне підприємство, установа або організація. Продаж предмета іпотеки, що є об'єктом права державної чи комунальної власності, здійснюється з урахуванням вимог законів України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва".

Частиною 2 ст.14 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що забороняється передача в іпотеку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають обєкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. Загальнодержавне значення мають: а) обєкти та майно, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, та обєкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» перелік державних підприємств, що не підлягають приватизації, та акціонерних товариств, державні пакети акцій яких не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» прийнятого Верховною Радою України 07.07.1999 р. Державне підприємство «Завод імені ОСОБА_5» входить до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

До вказаного переліку Державне підприємство «Завод імені ОСОБА_5» включено з моменту набрання чинності цим Законом і до моменту вирішення даного спору.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, майно Держаного підприємства «Завод імені ОСОБА_5» є об'єктом права державної власності, що не підлягає приватизації та не може передаватись в іпотеку.

Крім того, частиною 1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає, зокрема, в його примусовій реалізації.

Тобто, виходячи зі змісту наведених положень законодавства України, предметом іпотеки може бути лише те майно, яке можна примусово реалізовувати.

Однак нерухоме майно державного підприємства не може бути примусово реалізоване.

Статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державного підприємства.

Відповідно до статті 2 цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємства розуміється відчуження обєктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цих підприємств.

Конституційний Суд України у п. 3.3 рішення від 10 червня 2003 року у справі №1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) розяснив, що за змістом ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж обєктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Державне підприємство «Завод імені ОСОБА_5» є державним підприємством, нерухоме майно, на яке звернено стягнення як на предмет іпотеки, віднесено до його основних засобів виробництва.

При цьому сам по собі факт використання чи невикористання майна в господарській діяльності державним підприємством у силу норм ст.2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не є визначальним, оскільки за змістом цього закону мораторій встановлюється на застосування примусової реалізації обєктів нерухомого майна, які віднесені до основних засобів підприємства-боржника.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 25.02.2012р. у справі №6-18174вов10.

Виходячи зі змісту п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.05.2006 р. №01-8/1114, дія мораторію, який запроваджено Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», поширюється на будь-яке нерухоме майно державних підприємств.

Враховуючи норми ст. 1, 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» як на момент прийняття оспорюваного рішення, так і на момент розгляду справи в апеляційній інстанції, діє мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Щодо відмови в задоволенні вимоги позивача в частині стягнення пені у загальній сумі 412515,26 грн., що нарахована відповідно до умов кредитних договорів у період дії мораторію, введеного ухвалою господарського суду Харківської області від 24.05.2006 року по справі № Б-48/60-06 про банкрутство Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_5», колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та в цій частині рішення господарського суду Харківської області є обґрунтованим і правомірним, оскільки відповідно до ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів.

Згідно зі ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково були застосовані ст.33, ст.38, ст.39 Закону України «Про іпотеку», оскільки це суперечить вимогам ст.5, ст.14 Закону України «Про іпотеку», ст.1,2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» та ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року у справі №47/170-10 (21/235-07) прийнято без урахування діючого законодавства, тому підлягає скасуванню у частині задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, а апеляційна скарга - задоволенню.

Таким чином, керуючись ст.ст. 99, 101, п.2 ст.103, ст.ст. 104-105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року у справі №47/170-10 (21/235-07) скасувати у частині задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2007 року у справі №47/170-10 (21/235-07) залишити без змін.

Стягнути з Акціонерно-комерційного банку „Укрсоцбанк в особі Харківській обласної філії (61057, м.Харків, вул. Гоголя,10 р/р 0002, МФО 351016, код 09351014) на користь Державного концерну «Укроборонпром» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36 ) 28179,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 18.01.2016 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя Р.А.Гетьман