ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа № 909/837/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Давид Л.Л.,

ОСОБА_1,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області, № 21/1-2239/чр від 30.09.2015 р. (вх. № 01-05/4772/15 від 22.10.2015 р.),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року

у справі № 909/837/15 (суддя Фрич М.М.),

порушеній за позовом

Позивача: Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», м. Київ,

До відповідача: Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ,

Про: стягнення заборгованості за договором № 01-15/1 про надання овердрафту за поточним рахунком від 19.01.2015 р., що станом на 17.07.2015 р. в загальному розмірі складає 241011,55 грн., з яких: 204800,00 грн. основна заборгованість за кредитом, 3901,97 грн. заборгованість за процентами, 32309,58 грн. пеня за невиконання грошового зобовязання та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: не прибув;

від позивача: ОСОБА_2 п/к за довіреністю № 4 від 04.01.2016 р.;

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником позивача подано письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 вересня 2015 року, справу № 909/837/15 Господарського суду Івано-Франківської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Кузь В.Л., Орищин Г.В.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2015 р. внесено зміни у склад судової колегії по справі № 909/837/15 Господарського суду Івано-Франківської області, замість судді Орищин Г.В. (перебування у відпустці) введено суддю Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 р. апелянту поновлено строк на подання апеляційної скарги та ухвалою суду від 26.10.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області, № 21/1-2239/чр від 30.09.2015 р. (вх. № 01-05/4772/15 від 22.10.2015 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 11.11.2015 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 р., від 23.11.2015 р. та від 05.01.2016 р. розгляд справи було відкладено та продовжено строк розгляду спору (ухвалою суду від 23.11.2015 р.), про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

В судове засідання, яке відбулось 11.01.2016 р. представник апелянта/відповідача не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі № 909/837/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», м. Київ, про стягнення заборгованості за договором № 01-15/1 про надання овердрафту за поточним рахунком від 19.01.2015 р., що станом на 17.07.2015 р. в загальному розмірі складає 241011,55 грн., з яких: 204800 грн. 00 коп. основна сума заборгованості за кредитом; 3901 грн. 97 коп. - заборгованість по процентах; 32309 грн. 58 коп. - пеня за невиконання грошового зобовязання, а також 3615,17 грн. судового збору відмовити (а. с. 71-75).

Представник позивача в судове засідання прибув, на виконання вимог ухвал суду, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду, подав відзив на апеляційну скаргу за вх. № ЛАГС 01-04/79/16 від 11.01.2016 р., проти викладеного в апеляційній скарзі заперечив, доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просить в задоволенні апеляційної скарги УДСО при УМВС України в Івано-Франківській області відмовити в повному обсязі, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі № 909/837/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги. Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року прийнято апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області, № 21/1-2239/чр від 30.09.2015 р. (вх. № 01-05/4772/15 від 22.10.2015 р.) до провадження та розгляд справи № 909/837/15 з підстав зазначених в ухвалах суду від 11.11.2015 р., від 23.11.2015 р. та від 05.01.2016 р. було відкладено та зокрема ухвалою суду від 23.11.2015 р. продовжено строк розгляду спору, про що сторони було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Представник апелянта/відповідача в судове засідання не прибув та про причини не прибуття суд не повідомив.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Відповідно до ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Крім того, в ухвалі суду від 05.01.2016 р. участь повноважних представників судом обовязковою не визнавалась.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 909/837/15 та прийшла до висновку, розглядати справу без участі представника апелянта/відповідача, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року по справі № 909/837/15 (суддя Фрич М.М.) вирішено: позов задоволити, стягнути з відповідача: Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, буд.2, ) на користь позивача: Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11А, ) заборгованість за договором №01-15/1 про надання овердрафту за поточним рахунком від 19.01.2015 року, що станом на 17.07.2015 року в загальному розмірі складає 241011 грн. 55 коп. (п. п. 1, 2 резолютивної частини рішення). Також вирішено стягнути з відповідача: Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, буд.2, ) в доход державного бюджету України судовий збір в розмірі 3615 грн. 17 коп. за наступними платіжними реквізитами: найменування суду - Господарський суд Івано-Франківської області, рахунок 3002 - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) за кодом класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ отримувача - 37952250, Банк - ГУДКСУ в Івано-Франківській області МФО банку - 836014 (п. 3 резолютивної частини рішення) (а. с. 43, 44-45).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду від 17.09.2015 р. у справі № 909/837/15, апелянт/відповідач (Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 71-75), просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі № 909/837/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», м. Київ, про стягнення заборгованості за Договором № 01-15/1 про надання овердрафту за поточним рахунком від 19.01.2015 р., що станом на 17.07.2015 р. в загальному розмірі складає 241011,55 грн., з яких: 204800 грн. 00 коп. основна сума заборгованості за кредитом; 3901 грн. 97 коп. - заборгованість по процентах; 32309 грн. 58 коп. - пеня за невиконання грошового зобов'язання, а також 3615,17 грн. судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права при недотриманні процесуального права, з неповним зясуванням судом усіх обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

З апеляційної скарги апелянта/відповідача вбачається, що факт укладення між позивачем та відповідачем спірного договору не заперечується, однак, апелянт вважає, що місцевим судом не було в повному обсязі досліджено умов договору, а саме п. 2.1.3 договору, відповідно до якого кінцевий термін погашення заборгованості за овердрафтом є 18 січня 2016 року включно та відповідно до підпункту 6.1.6, пункту 6.1. договору Позичальник (Апелянт/відповідач) зобовязаний здійснити остаточне погашення заборгованості за Договором в день настання кінцевого терміну погашення заборгованості за овердрафтом, зазначений в п. 2.1.3 договору. Таким чином, апелянт вважає, що позивач передчасно звернувся до місцевого господарського суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за спірним договором, однак суд першої інстанції не дослідив дані обставини справи та не витребував докази в яких містяться дані щодо суми заборгованості, та умов погашення заборгованості та порядку нарахування процентів, пені. Також апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що відповідачем/апелянтом після подання позовної заяви до місцевого господарського суд було частково сплачено заборгованість сумі 4337,61 грн. та крім того на поточному рахунку апелянта з 03.08.2015 р. є наявні не списані грошові кошти в сумі 3104,36 грн., тоді як відповідно до п. п. 3.3, 3.8 спірного договору при наявності заборгованості усі надходження на рахунок Позичальника спрямовуються на погашення заборгованості за договором, відтак на момент прийняття оскаржуваного рішення сума основної заборгованості складала 197358,03 грн., а не 204800,00 грн. як зазначено в судовому рішенні. Крім того, скаржник не погоджується із нарахуванням пені в сумі 32309,58 грн. та процентів в сумі 3901,97 грн. з тих підстав, що ч. 1 ст. 233 ГК України та п. 3 ст. 83 ГПК України передбачено право суду зменшити розмір нарахованої пені та процентів, оскільки на думку апелянта/відповідача, за не своєчасне погашення заборгованості позивачу не було спричинено збитків, а так як установа відповідача перебуває у скрутному фінансовому становищі, відсутні кошти для виплати працівникам заробітної плати, відповідач змушений був укласти спірний договір, просить за результатами перегляду рішення суду першої інстанції прийняти постанову про розстрочення виконання постанови у даній справі, про що подав Заяву від 10.11.2015 р. № 21/1-11/Чр (вх. № 01-05/5169/15 від 11.11.2015 р.). З огляду на в апеляційній скарзі та заяві про розстрочку виконання рішення суду, апелянт вважає, що рішення у справі № 909/837/15 підлягає скасуванню у звязку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог та розстроченню виконання постанови у даній справі.

Як вбачається з матеріалів даної справи, озивач: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи: 24214088, місцезнаходження юридичної особи: 04071, м. Київ, Подільський район, вул. Хорива, буд. 11-А, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 29-31).

Відповідач/апелянт: Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області, є юридичною особою, організаційно-правова форма: державна організація (установа, заклад), ідентифікаційний код юридичної особи: 08596908, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 76010, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, буд. 2, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 12-13) та Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 267756 (а. с. 15).

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом, 19.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (Банк за договором, Позивач у справі) та Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області (Позичальник за договором, Відповідач за договором) було укладено договір № 01-15/1 про надання овердрафту за поточним рахунком (надалі договір) (а. с. 7-10).

Колегією суддів встановлено, що вищезазначений договір про надання овердрафту за поточним рахунком, укладено в письмовій формі єдиного документа, підписано повноважними представниками сторін, їх підписи посвідчено печатками сторін, що відповідає приписам ст. 181 ГК України, 207, 208 Цивільного кодексу України.

За своїми основними та другорядними ознаками, зазначений вище правочин є кредитним договором (ст. 1054 ЦК України), правовідносини за яким регулюються приписами Глави 71 ЦК України.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1 спірного договору, Банк зобовязується надати Позичальнику овердрафт, а Позичальник зобовязується погашати заборгованість за овердрафтом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором. Овердрафт надається шляхом сплати протягом операційного дня з поточного рахунку Позичальника № 001 (надалі рахунок) розрахункових документів на суму, що перевищує залишок на рахунку в межах ліміту овердрафту на наступних умовах: ліміт овердафту 1000000,00 грн., максимальний строк безперервного користування овердрафтом 90 календарних днів, кінцевий термін погашення заборгованості за овердрафтом 18 січня 2016 р. включно, тип процентної ставки за договором фіксована, процентна ставка 25% річних (п.п. 2.1.1. 2.1.5. договору).

Згідно п. 3.2. договору, днем початку користування кредитними коштами є перший день утворення дебетового сальдо на рахунку.

Пунктом 3.4.2. договору передбачено, що проценти нараховуються з дня початку користування кредитними коштами до дня, що передує дню виникнення кредитового чи нульового сальдо на рахунку, за фактичну кількість днів користування овердрафтом на суму щоденного залишку фактичної заборгованості за овердрафтом за методом факт/360 (виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році).

Відповідно до п.3.5. договору сплата позичальником процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісячно в день їх нарахування на рахунок № в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Згідно п.5.1. договору банк зобов'язаний, зокрема, сплачувати з рахунку позичальника розрахункові документи на суму, що перевищує залишок на рахунку, але в межах ліміту овердрафту з урахуванням вимог договору щодо цільового призначення кредитних коштів. Позичальник згідно п 6.1. договору зобов'язаний, зокрема: дотримуватись максимального строку безперервного користування овердрафтом (п.6.1.2.), забезпечити надходження на рахунок грошових коштів в сумі, достатній для сплати заборгованості за овердрафтом та сплати інших платежів за договором в терміни, передбачені договором.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що у разі порушення максимального строку безперервного користування овердрафтом та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, що діяла в період прострочення за кожен день прострочення.

Відповідно до умов спірного договору, Банком надано Позичальнику кошти, однак останній не виконав умов даного договору чим порушив договірні зобовязання та станом на 17.07.2015 р. надіслав на адресу Позичальника (Відповідач у справі) повідомлення про відкликання кредиту (а. с. 24), дане повідомлення отримано відповідачем/апелянтом 20.07.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 25).

Однак, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Згідно ч.2. ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківської області своїх зобовязань за договором щодо повернення суми кредиту (позики) не виконало, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість в сумі 241011 грн. 55 коп., з яких: 204800 грн. 00 коп. - основна сума заборгованості за кредитом, 3901 грн. 97 коп. - заборгованість по процентах, 32309 грн. 58 коп. - пеня за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Аналогічно, ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В розумінні ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено ч. 3 ст. 346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобовязання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як уже було вище зазначено у цій постанові, банк зобовязується надати позичальнику овердрафт, а позичальник зобов'язується погашати заборгованість за овердрафтом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором. Овердрафт надається шляхом сплати протягом операційного дня з поточного рахунку позичальника №001 розрахункових документів на суму, що перевищує залишок на рахунку в межах ліміту овердрафту (п. 2.1. договору). Пунктом 2.1.1. визначено, що ліміт овердрафту встановлюється в розмірі 1000000,00 гривень 00 копійок.

Відповідно до п.3.2. договору днем початку користування кредитними коштами є перший день утворення дебетового сальдо на рахунку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до п.5.1. договору банк зобов'язаний, зокрема, сплачувати з рахунку позичальника розрахункові документи на суму, що перевищує залишок на рахунку, але в межах ліміту овердрафту з урахуванням вимог договору щодо цільового призначення кредитних коштів. Відповідач в силу п.6.1. договору зобов'язаний, зокрема: дотримуватись максимального строку безперервного користування овердрафтом (п.6.1.2.), забезпечити надходження на рахунок грошових коштів в сумі, достатній для сплати заборгованості за овердрафтом та сплати інших платежів за договором в терміни, передбачені договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.1.2. договору передбачено, що максимальний строк безперервного користування овердрафтом - 90 (дев'яносто) календарних днів.

Пунктом 3.4.2. договору передбачено, що проценти нараховуються з дня початку користування кредитними коштами до дня, що передує дню виникнення кредитового чи нульового сальдо на рахунку, за фактичну кількість днів користування овердрафтом на суму щоденного залишку фактичної заборгованості за овердрафтом за методом факт/360 (виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році). Відповідно до п.3.5. договору сплата позичальником процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісячно в день їх нарахування на рахунок № в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачу овердрафт, що підтверджується випискою по особовому рахунку №001 за 19.01.20115 р. (а. с. 16-23).

Відповідно до вищенаведеного, основна сума заборгованості апелянта/відповідача перед позивачем становить 204800,00 грн. та підлягає стягненню.

Щодо тверджень апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, що у відповідача з 03.08.2015 р. є наявні не списані грошові кошти в сумі 3104,36 грн., які автоматично спрямовуються на погашення заборгованості за спірним договором, колегією суддів до уваги не приймаються оскільки суперечать положенням Закону України «про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб» так, як станом на час розгляду справи в суді першої інстанції постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» визнано неплатоспроможним.

Крім суми основного боргу, позивачем також заявлено до стягнення 32309,58 грн. процентів та 3901 грн. 97 коп. відсотків, які підлягають стягненню з наступних підстав.

Згідно із статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що у разі порушення максимального строку безперервного користування овердрафтом та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, що діяла в період прострочення за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку, загальна заборгованість відповідача станом на 17.07.2015 року становить 241011 грн. 55 коп., з яких: 204800 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 3901 грн. 97 коп. - заборгованість по процентах; 32309 грн. 58 коп. - пеня за невиконання грошового зобов'язання.

Крім того, апелянтом/відповідачем доказів протилежного у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами не спростовано протилежного.

Також слід зазначити, що апелянтом/відповідачем в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції було подано Заяву про розстрочку виконання рішення суду № 21/1-11/чр від 10.11.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5169/15 від 11.11.2015 р.)(а.с. 98-101), яка свідчить про те, що відповідач визнає суму заборгованості.

Разом з тим, заява апелянта про розстрочку виконання рішення суду № 21/1-11/чр від 10.11.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5169/15 від 11.11.2015 р.) відхилена, оскільки апелянт/відповідач, державний виконавець, прокурор, відповідно до статті 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, не позбавлені права звернутися до суду першої інстанції, який видав виконавчий документ, з заявою про розстрочення або відстрочення виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що окрім Заяви про розстрочку виконання рішення місцевого суду, апелянтом подано супровідний лист № 21/1-2/ст. від 04.01.2016 р. про долучення до матеріалів справи додатків: копії наказу МВС України від 07.11.2015 р. № 1399; копія наказу УДСО при УМВС України в Івано-Франківській області від 16.11.2015 р. № 1; копія наказу УДСО при УМВС України в Івано-Франківській області від 16.11.2015 р. № 2; копія Положення про ліквідаційну комісію УДСО при УМВС України в Івано-Франківській області.

З приводу вищенаведеного колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач до ст. 104 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Пунктом 2 частини 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Колегією суддів встановлено, що станом на час розгляду справи в апеляційній інстанції доказів припинення юридичної особи Управління державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області сторонами, зокрема скаржником не подано, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, апеляційну скаргу апелянта/відповідача залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2015 р. у справі № 909/837/15 - без змін.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2015 року у справі № 909/837/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кузь В.Л.

11.01.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 14.01.2016 р.