РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016Справа №910/6742/15-г

За позовомДержавного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»
ДоМіністерства оборони України
Простягнення 5 339 683,23 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Колесніков І.Г. - дов. № 5383 від 31.12.2015 р.; Пацала К.А. - дов. № 76 від 11.01.2016 р.

від відповідача: Ковальчук І.В. - дов. № 220/8/26/д від 30.12.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 5 339 683,23 грн.

Ухвалою суду від 23.03.2015 року було порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 06.04.2015 року.

Представник позивачів у судовому засіданні 06.04.2015 р. подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та проси суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.04.2015 р. подав відзив на позов, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 21.04.2015 р.

Представник позивача 21.04.2015 р. через канцелярію суду подав клопотання про призначення судово-економічної експертизи, а в судовому засіданні підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заперечував.

У судовому засіданні 21.04.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 27.04.2015 року о 09:45.

Представники позивача у судовому засіданні 27.04.2015 р. підтримав раніше подане клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про призначення судової економічної експертизи не заперечував.

В зв'язку з призначенням судово-економічної експертизи по даній справі, провадження у справі було зупинено.

Зважаючи на те, що Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса була проведена судова експертиза, що підтверджується висновком експерта, а також враховуючи те, що матеріали справи було повернуто до Господарського суду міста Києва, ухвалою суду від 07.12.2015 р. провадження у справі № 910/6742/15-г було поновлено, розгляд справи призначено на 21.12.2015 р.

21.12.2015 р. представник позивача через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі.

Представник відповідача подав письмові заперечення на експертний висновок.

Відповідно до статті 77 ГПК України, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 28.12.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 28.12.2015 р. підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

Представники сторін подали спільне клопотання про продовження строку розгляду спору, яке судом було розглянуто та задоволено.

У судовому засіданні 28.12.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 12.01.2016 року о 15:00.

Представники позивача у судовому засіданні 12.01.2016 р. надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримали позов у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 12.01.2016 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Міністерством оборони України (надалі - Генеральний Замовник, відповідач) та Державним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (надалі - Головний Виконавець, позивач) було укладено державний контракт (договір) на виконання дослідно-конструкторської роботи № 247/2/07-10.

За умовами пункту 1.1. зазначеного договору, Головний виконавець зобов'язується виконати та здати Генеральному замовнику, а останній зобов'язується прийняти й оплатити дослідно-конструкторську роботу (далі ДКР) по темі: «Модернізація вертольоту Мі-24», шифр: «Гелікоптер». Повний обсяг роботи, окремі її етапи та терміни виконання вказані у відомості виконання, що є невід'ємним додатком до договору.

Головний виконавець зобов'язується виконати та здати Генеральному замовнику, а останній зобов'язується прийняти й оплатити дослідно-конструкторську роботу (далі ДКР) по темі: «Модернізація вертольоту Мі-24», шифр: «Гелікоптер». Повний обсяг роботи, окремі її етапи та терміни виконання вказані у відомості виконання, що є невід'ємним додатком до договору (п.1.1 договору).

Передбачена договором робота виконується Головним Виконавцем у повній відповідності до Тактико-технічного завдання (далі ТТЗ) на ДКР шифр «Гелікоптер» (п. 2.1 державного контракту (договору) № 247/2/07-10 від 25.09.2007 р.).

Головний виконавець має право під свою відповідальність вносити зміни у вирішення окремих питань, в методику й зміст досліджень і випробувань, різні конструктивні зміни у зразки, що виготовлюються, направлені на покращення тактико-технічних показників, якщо ці зміни не суперечать вимогам, встановленим в п.2.1 даного договору (п.2.2).

Будь-які узгоджені з Головним виконавцем зміни технічних вимог, що вносяться в процесі виконання договору за письмовою вимогою Генерального Замовника та викликають зростання обсягу робіт, передбаченого відомістю виконання і вимогами, встановленими у п.2.1 цього договору, оформлюються додатковою угодою на підставі рішення, затвердженого сторонами (п. 2.3 договору).

Доробки, що пов'язані з неузгодженими з Генеральним замовником відхиленнями від ТТЗ та іншими вимогами, встановленими в п.2.1 цього Договору, виконуються Головним Виконавцем за власний рахунок (п. 2.4).

Умовами пункту 2.9 договору встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.99 р. № 279 «Про затвердження Положення про військові представництва на підприємствах, в установах і організаціях» військові представництва під час виконання підприємствами дослідно-конструкторських робот зобов'язані перевіряти і узгоджувати розрахунково-калькуляційні матеріали щодо договірних (твердих, фіксованих цін) та здійснювати контроль за правильністю визначених витрат, проведених згідно з кошторисом на всіх стадіях розроблення та виготовлення дослідних зразків. Перевірки проводяться за участю представників 615 Військового підрозділу Міністерства оборони (далі 615 ВП МО України).

Згідно з п. 2.10 договору, залучення до виконання ДКР співвиконавців може здійснюватися тільки з письмового дозволу Генерального замовника. Використання комплектуючих іноземного виробництва може застосовуватися тільки з дозволу Генерального замовника.

Умовами п. 3.2. договору передбачено, що Головний замовник приймає і оплачує таку роботу (етапи) згідно з умовами договору (п.3.2 договору).

Датою виникнення обов'язків Головного виконавця за договором в цілому і за окремими етапами вважається дата затвердження акту генеральним замовником про прийняття (етапу). 615 ВП МО України не пізніше наступного дня після отримання затвердженого Генеральним Замовником акту видає Головному виконавцю посвідчення за встановленою формою, яке є підставою для пред'явлення рахунку на оплату робіт (п. 3.3 договору).

Лімітна ціна ДКР на момент укладання договору встановлюється в сумі 456 94120,34 грн. та складається з попередньої ціни етапу 1, що становить 481 340,98 грн. та лімітних цін відповідних етапів ДКР згідно протоколу узгодження лімітної ціни від 25.09.2007 р. (додаток 2) (п. 6.1 договору).

Згідно з п. 6.3 договору, виконані і прийняті генеральним замовником у відповідності з вимогами, встановленими в п.2.1 договору роботи оплачуються за договірною (твердою, фіксованою, модель 1.1) ціною, яка розраховується головним виконавцем та затверджується генеральним замовником на підставі перевірки фактичних витрат головного виконавця та співвиконавців, що підтверджується документально. Перевірка фактичних витрат проводиться з урахуванням вимог 2.9 договору. Вартість роботи (етапу, під етапу) за договором підлягає зміні у випадку зміни тактико-технічного завдання, тарифів, цін, систем оплати праці, мінімальної зарплати й інших умов виконання роботи, обумовлених рішенням Уряду України.

За умовами п. 6.4 договору, генеральний замовник має право відмовитись від оплати робіт виконаного етапу (під етапу) роботи або роботи в цілому у наступних випадках: а) при відсутності затвердженого акту, протоколу ціни або посвідчення; б) при неналежному оформленні документів (відсутності печатки, підписів,ін.).

Оплата вартості виконаного етапу роботи за винятком виданої попередньої оплати (авансу) проводиться генеральним замовником за рахунком головного виконавця, який пред'являється з доданням оригіналу посвідчення 615 ВП МО України за встановленою формою. При недоданні до розрахунку посвідчення генеральний замовник має право відмовитися від оплати рахунку (п. 6.7 договору).

Головний виконавець і співвиконавці зобов'язані забезпечити у себе належний окремий бухгалтерський облік і аналіз фактичної вартості роботи, що виконується по кожному її етапу. Генеральний замовник має право аналізувати фактичні витрати за виконані роботи по первинних і зведених документах головного виконавця і співвиконавців. Фактичні витрати аналізуються за участю 615 ВП МО України. Для своєчасного попередження необґрунтованого проведення витрат по темі 615 ВП МО України надає головному виконавцю щоквартально акт аналізу первинних бухгалтерських документів по темі. Зміст актів використовується генеральним замовником для визначення ціни виконаних робіт (п.6.9 договору).

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2009 р. (п. 11.1 договору).

24.12.2010 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 4 від 24.12.10 р. до Державного контракту (договору) на виконання Дослідно-конструкторської роботи, шифр «Гелікоптер» від 25.09.07 р. № 247/2/07-10, в якій сторонами було викладено в новій редакції Протоколи узгодження попередньо ціни на етапи 3, 3.1, 3.1.1, 3.2 та лімітної ціни по роботі в цілому (Додаток № 2 до даної Додаткової угоди).

Згідно наданого «Протоколу узгодження попередніх цін на етапи 3, 3.1, 3.1.1, 3.2 та лімітної ціни по роботі в цілому на науково-технічну продукцію спеціального призначення по темі ДКР «Модернізація вертольоту Мі-24, шифр «Гелікоптер» договір № 247/2/07-10 від 25.09.2007 р.» № 1 від 23.12.10 р. (додаток №2 до Додаткової угоди № 4 Додержавного контракту (договору) № 247/2/07-10 від 25.09.2007 р.) узгоджена сторонами попередня ціна 3 етапу складає 358 187 873,86 грн.

У Додатковій угоді № 7 від 14.05.12 р. до Державного контракту № 247/2/07-10 від 25.09.07 р. на виконання ДКР, шифр «Гелікоптер» (далі Додаткова угода № 7 від 14.05.12 р.) викладено у новій редакції відомість виконання на науково-технічну продукцію (далі НТП) спеціального призначення по темі ДКР «Модернізація вертольоту Ми-24, шифр «Гелікоптер».

Згідно Додатку № 1 «Відомість виконання на науково-технічну продукцію спеціального призначення по темі ДКР «Модернізація вертольоту Ми-24, шифр «Гелікоптер» за Договором № 247/2/07-10 від 25.09.2007 р. визначено, що термін виконання 3 етапу робіт з 16.10.08 р. по 31.01.14 р. попередня ціна становить 358 187 873,86 грн.

Відповідно до «Узгоджувального протоколу до Державного контракту (Договору) № 247/2/07-10 від 25.09.07 р. ДКР шифр «Гелікоптер» № б/н від 23.05.2012 р. сторони виклали в новій редакції абзац перший п.6.4 договору, встановивши необхідність складання протоколу узгодження договірної (твердої фіксованої) ціни, який є підставою для оплати виконаних робіт.

За наслідками виконання робіт третього етапу сторонами договору складений акт приймання етапу 3 «Виготовлення дослідного зразка» дослідно-конструкторської роботи, шифр «Гелікоптер», який був затверджений відповідачем 10.04.2014 р.

На виконання пункту 2.9 договору та з метою погодження договірної ціни позивач направив відповідачу в особі 615 Військового представництва Міністерства оборони України із супровідним листом Проект протоколу погодження договірної ціни 3 етапу з розрахунково-калькуляційними матеріалами (РКМ) та пояснювальною запискою до них.

Позивачем була визначена ціна робіт 3-го етапу на рівні 333 373 512,00 грн., в свою чергу відповідачем відповідно до листа від 10.11.2014 р. № 247/5/6197 було визначено ціну робіт по третьому етапу на рівні 317 729 483,90 грн.

Відповідно до п.1.2 Протоколу погодження договірної ціни 3 етапу доданого до листа позивача від 01.12.2014 р. № 4068 загальна сума розбіжностей склала 15 644 028,10 грн.

Позивач вважає, що частина вартості виконаних робіт у розмірі 15 664 028,10 грн. безпідставно неврахована відповідачем у складі ціни 3-го етапу договору. При цьому за твердженнями позивача, відповідачем без наявності на те підстав змінений порядок формування прибутку з 25 % до 20% і 1 %, зменшена вартість робіт 3-го етапу на 7 967 999,99 грн., які складаються із 6,8 млн. грн. витрат на покриття різниці курсу валюти та 1,1 млн. грн. прибутку внаслідок використання отриманих від відповідача коштів в якості депозитних вкладів, з посиланням на подання Генеральної прокуратури України від 20.08.2014 р. № 10/2/2-26802-14. Зокрема, внаслідок односторонньої зміни розміру нарахування прибутку з 25 % до 20% і 1 % та безпідставного застосування зазначених у поданні вимог, розрахований позивачем прибуток було зменшено відповідачем на загальну суму 2 467 619,72 грн., в тому числі 1 299 619,71 грн. - за рахунок зміни відсотків; 1 168 000,01 грн. - внаслідок застосування подання.

Таким чином, позивач вважає, що виключення відповідачем із складу ціни 3-го етапу фактично понесених позивачем витрат, зміна порядку нарахування прибутку та неправомірного застосування Подання до відносин за Договором свідчать про порушення відповідачем встановленого п.6.3 Договору порядку визначення договірної ціни. Внаслідок односторонньої зміни умов Договору відповідачем порушено право позивача на отримання належної оплати за виконання робіт 3-го етапу Договору, вартість яких складає 333 373 512,00 грн.

Зважаючи на сплачений відповідачем аванс в розмірі 328 033 828,77 грн., позивач вважає наявною у відповідача заборгованість за виконані позивачем роботи 3-го етапу у розмірі 5 339 683,23 грн. про стягнення яких він звернувся до Господарського суду міста Києва.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем була зменшена вартість робіт третього етапу з огляду на те, що ним було застосовано інший спосіб визначення прибутку шляхом формування його як 1 % від витрат на купівлю комплектувальних виробів (напівфабрикатів), робіт (послуг) у інших суб'єктів господарювання та 20 % від решти витрат у складі собівартості ціни, внаслідок чого прибуток було зменшено на 1 299 619,71 грн. Також відповідачем зменшена вартість робіт 3-го етапу на 6,8 млн. грн. внаслідок витрат на покриття різниці курсу валюти та 1,1 млн. прибутку внаслідок використання отриманих від відповідача коштів в якості депозитних вкладів, з посиланням на подання Генеральної прокуратури України від 20.08.2014 р. № 10/2/2-26802-14.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 892 Цивільного кодексу України, за договором на виконання науково-дослідних робіт або дослідницько-конструкторських та технологічних робіт, підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Відповідно до ч. 1 статті 894 Цивільного кодексу України, виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 898 Цивільного кодексу України, замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до «Узгоджувального протоколу до Державного контракту (Договору) № 247/2/07-10 від 25.09.07 р. ДКР шифр «Гелікоптер» № б/н від 23.05.2012 р. сторони виклали в новій редакції абзац перший п. 6.4 договору, встановивши необхідність складання протоколу узгодження договірної (твердої фіксованої) ціни, який є підставою для оплати виконаних робіт.

З огляду на те, що сторонами так і не було погоджено договірну ціну робіт по третьому етапу ДКР, шифр «Гелікоптер» за державним контрактом від 25.09.2007 р. та її різниця становила 15 644 028,10 грн. судом було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено Сумському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса (40000, м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 27).

Судом на вирішення експерта було поставлено питання щодо того, чи підтверджується документально понесені Державним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» витрати та інші складові ціни, які не визнані та не враховані Міністерством оборони України у складі ціни 3-го етапу Державного контракту (договору) на виконання дослідно-конструкторської роботи, шифр «Гелікоптер» від 25.09.2007 р. № 247/2/07-10 за період з 01.04.2008 р. по 30.04.2014 р., перелік яких зазначений у додатку № 1 до позовної заяви.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи № 616 від 25.09.2015 р. проведеної Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, експертом встановлено, що в межах наданих документів, витрати та інші складові ціни, які не визнані та не враховані Міністерством оборони України у складі ціни 3-го етапу Державного контракту (договору) на виконання дослідно-конструкторської роботи, шифр «Гелікоптер» від 25.09.2007 р. № 247/2/07-10 за період з 01.04.2008 р. по 30.04.2014 р., перелік яких зазначений у додатку № 1 до позовної заяви:

- документально підтверджуються на суму 13 176 308,46 грн.;

- витрати на суму 99,92 грн. підтвердити чи спростувати не надається за можливе;

- дослідження інших складових ціни на суму 2 467 619,72 грн. передбачає оцінку договірних правовідносин, що не відноситься до компетенції експерта економіста та є прерогативою суду.

З огляду на висновок експерта суд приходить до висновку, що беззаперечними є витрати, які не визнані та не враховані Міністерством оборони України у складі ціни 3-го етапу Державного контракту (договору) на виконання дослідно-конструкторської роботи, шифр «Гелікоптер» від 25.09.2007 р. № 247/2/07-10 за період з 01.04.2008 р. по 30.04.2014 р., на суму 13 176 308,46 грн.

Стосовно витрат на суму у розмірі 99,92 грн. суд вражає їх такими, що підтверджені наявними в матеріалах справи документами з огляду на наступне.

Сума у розмірі 84,86 грн. є різницею в розмірі вартості постачання матеріалів отриманих за інвойсом № Р1417-1 від 15.03.13 р. за пунктами №№ 937-959 Додатка 9 до калькуляції витрат на суму проведення сертифікації продукції ДП «Сумистандартметрологія». Сума не підтверджена у зв'язку із тим, що зроблений позивачем розрахунок даної суми по вертольоту Мі-24 №26283 містить посилання на інвойс № Р1417-1 від 15.03.13 р., в свою чергу на дослідження експерту був наданий інвойс № Р1417-1 від іншої дати, а саме - від 08.02.13 р. Разом з тим, зазначена у розрахунку позивача дата 15.03.13 р. є опискою і доданий до розрахунку інвойс №Р1417-1 містить дату 08.02.13 р., що повністю співпадає із датою зазначеної в додатках до Акту ДП «Сумистандартметрологія» від 28.02.2013 № 4131053, у зв'язку з чим 84,86 грн. повинні бути враховані у складі ціни 3 етапу.

Суд вважає також обґрунтованою суму у розмірі 12,97 грн., яка становить різницю в розмірі вартості постачання «Муфт сращивания D-200-82» на суму проведення сертифікації підприємством ДП «Сумистандартметрологія» за Актом від 19.06.13 №4131226, оскільки під час розмитнення позивачем Муфт сращивания D-200-82 ДП «Сумистандартметрологія» здійснювалась сертифікація цієї продукції і згідно Акту від 19.06.13 р. № 4131226 її вартість склала 321,18 грн., а вартість використаних позивачем 25 од. муфт повинна розраховуватись із врахуванням вартості їх сертифікації.

Стосовно суми у розмірі 2,09 грн., яка є різницею вартості «Разветвитель D-500-0255-547-1» на суму проведення сертифікації продукції ДП «Сумистандартметрологія», то зазначена сума також є обґрунтованою та повинна бути включена в ціну третього етапу з огляду на те, що до вартості 4-х одиниць разветвителя в розмірі 39 989,57 грн. були включені витрати на сертифікацію, пропорційно віднесені позивачем згідно Акту ДП «Сумистандартметрологія» від 19.06.13 № 4131226.

Стосовно зменшення відповідачем ціни третього етапу на суму 2 467 619,72 грн. внаслідок односторонньої зміни розміру нарахування прибутку з 25 % до 20% і 1 % та безпідставного застосування зазначених у поданні вимог, в тому числі 1 299 619,71 грн. - за рахунок зміни відсотків та 1 168 000,01 грн. - внаслідок застосування подання, судом зазначається наступне.

Відповідачем був зменшений розмір прибутку позивача на 1 168 000,01 грн. з посиланнями на Подання Генеральної прокуратури України від 20.08.2014 №10/2/2-26802-14 до Міністерства оборони України.

Разом з тим, суд вважає зазначені дії безпідставними, оскільки зазначені у Поданні висновки про отримання позивачем 1,1 млн. грн. прибутку, внаслідок використання отриманої від відповідача попередньої оплати в якості депозитних вкладів, спростовуються Актом позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» за період з 01.09.2013 по 01.12.2014 р., що була проведена Конотопською об'єднаною державною фінансовою інспекцією.

На поставлене питання про використання ДП «Авіакон» у зазначений період одержаних від Міністерства оборони України за державним контрактом №247/2/07-10 від 25.09.2007 грошових коштів у якості депозитних вкладів у банківських установах Держфінінспекцією надана відповідь про те, що неможливо стверджувати, що ДП «Авіакон» протягом періоду, який підлягав ревізії, використовував грошові кошти, одержані від Міністерства оборони України за Держконтрактом №247/2/07-10 від 25.09.2007, у якості депозитних вкладів у банківських установах.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави зменшувати визначений позивачем прибуток на суму у розмірі 1 168 000,01 грн., внаслідок застосування подання.

В свою чергу виключення відповідачем зі складу ціни 3-го етапу договору суми у розмірі 1 299 619,71 грн. внаслідок зміни порядку формування прибутку з 25% від собівартості власних робіт без адміністративних витрат на інший спосіб визначення прибутку шляхом формування його як 1% від витрат на купівлю комплектувальних виробів (напівфабрикатів), робіт (послуг) у інших суб'єктів господарювання та 20% від решти витрат у складі собівартості робіт, суд вважає правомірним та таким, що відповідає нормам законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 26-3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 р. № 464 «Питання державного оборонного замовлення» (Порядок доповнено пунктом 26-3 гідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.09.2013 р. N 695), прибуток у складі ціни не може перевищувати 1 відсотка витрат суб'єкта господарювання на купівлю комплектувальних виробів (напівфабрикатів), робіт (послуг) у інших суб'єктів господарювання, а також 20 відсотків решти витрат у складі виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), а у разі надання суб'єктом господарювання державному замовнику документів, що підтверджують необхідність використання частини прибутку, одержаного від виконання державного контракту, на розвиток виробництва для ефективного виконання у подальшому оборонного замовлення, у тому числі для зменшення трудомісткості, матеріаломісткості та енергоємності виробництва і загальновиробничих витрат, - 25 відсотків решти витрат у складі виробничої собівартості продукції (робіт, послуг).

З огляду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.09.2013 р. N 695 було встановлено порядок визначення прибутку у складі ціни, то у позивача були відсутні підстави формувати прибуток підприємства шляхом вирахування 25 % від собівартості власних робіт без адміністративних витрат.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем при визначенні прибутку підприємства у складі ціни 3-го етапу мав бути використаний спосіб формування його у розмірі 1% від витрат на купівлю комплектувальних виробів (напівфабрикатів), робіт (послуг) у інших суб'єктів господарювання та 20% від решти витрат у складі собівартості робіт.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що зі складу ціни 3-го етапу Державного контракту (договору) на виконання дослідно-конструкторської роботи, шифр «Гелікоптер» від 25.09.2007 р. № 247/2/07-10 має бути виключена сума у розмірі 1 299 619, 71 грн., яка є різницею зміни відсотків при визначенні прибутку підприємства.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню сума у розмірі 4 040 063, 52 грн., яка розраховується шляхом вирахування з ціни робіт по третьому етапу заявленої позивачем сплаченої відповідачем суми попередньої оплати та спростованої суми прибутку (333 373 512,00 - 328 033 828,77 - 1 299 619,71).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (місцезнаходження: 41601, Сумська обл., м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25, ) 4 040 063 (чотири мільйони сорок тисяч шістдесят три) грн. 52 коп. основного боргу, 55 293 (п'ятдесят п'ять тисяч двісті дев'яносто три) грн. 14 коп. судового збору та 34 955 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 43 коп. витрат на проведення експертизи.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

18.01.2016 р.

Суддя Спичак О.М.