ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р.Справа № 922/6127/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Пустовалова І.С.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, м. Кременчук
до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про стягнення 27 510, 00 грн.
за участю представників:

позивача - не з"явився

відповідача - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2015 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (відповідач) 27 510, 00 грн. заборгованості за надані транспортні послуги.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо повної та своєчасної сплати вартості наданих позивачем послуг згідно договору №26/05, який було підписано між сторонами 26.05.2015.

Ухвалою суду від 25 листопада 2015 року було порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 09 грудня 2015 року.

Позивач надав до суду документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження по справі від 25.11.2015 (вх. №48820 від 07.12.2015), які долучені судом до матеріалів справи.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву (вх. №48835 від 07.12.2015) відповідно до яких вказує, що п. 4.2 Договору № 26/05 від 26.05.2015 р. Експедитор (ФО-П ОСОБА_4) сплачує послуги Експедитора-2 (ФО-П ОСОБА_2) із коштів, що надходять від Замовника перевезення на протязі 14 банківських днів після надання необхідних документів. Зважаючи на те, що ТОВ "Керриер" не виконав умови п. 5.2 Договору № МП7 від 18.05.2015 р., що спричинило невиконання відповідачем умов Договору № 26/05 від 26.05.2015 р., він просить суд відмовити в задоволенні позову. Вказані заперечення та додані до них документи долучені судом до матеріалів справи.

Розгляд справи було відкладено на 21.12.2015.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися, вимоги ухвали суду від 09.12.2015 не виконали.

Розгляд справи було відкладено на 13 січня 2016 року.

Позивач надав суду клопотання (вх. №51425 від 28.12.2015) про розгляд справи без участі його представника, яке суд вважає за можливе задовольнити.

Також, позивачем надані до суду заперечення на відзив відповідача (вх. №51422 від 28.12.2015) які долучені судом до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 13 січня 2016 року свого представника не направив.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, сторони надали суду письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору без участі представників сторін.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

26 травня 2015р. між ФОП ОСОБА_2 та замовником транспортних послуг ФОП ОСОБА_4 був укладений Договір №26/05 про надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до п.1.3. Договору, - експедитор в порядку, передбаченому даним договором, виплачує належну експедитору-2 винагороду.

За своєю правовою природою, укладений сторонами Договір є договором про надання послуг з ознаками договорів перевезення та експедирування.

Як вбачається зі змісту «прав та обов'язків» сторін, визначених п.п. 2, 3 Договору, експедитором-2 узяті на себе зобов'язання перевізника по організації перевезення вантажів, а експедитором - обов'язки замовника по оплаті наданої послуги перевезення.

Відповідно до змісту пп. 2.2.1. Договору, експедитор зобов'язаний направити експедитору-2 заявку на перевезення.

26 травня 2015р. від експедитора - ФОП ОСОБА_4 експедитору-2 - ФОП ОСОБА_2 надійшов Договір-Заявка №26/05 на перевезення вантажу в міжнародному сполученні за маршрутом м. Рязань (Росія) - м. Дніпропетровськ. Умови Договору-Заявки погоджені експедиторм-2, - документ з підписом та печаткою ФОП ОСОБА_2 направлений замовнику перевезення.

Вартість перевезення, згідно Договору-Заявки, склала 14000,00грн. Форма оплати - безготівкова, протягом 15-20 банківських днів після отримання оригіналів документів, котрі за звичаями ділового обороту, що склалися в галузі міжнародних перевезень, підтверджують належне виконання послуги та є підставою для здійснення оплати.

На підтвердження укладення Договору та на виконання вимоги ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, сторонами складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної СМR А№0582899

Послуга була надана якісно, без будь-яких зауважень та застережень ФОП ОСОБА_4 та вантажоодержувача. Вказану обставину засвідчує відмітка відповідальної особи вантажоодержувача в графі №24 накладної СМR, а також, підписаний сторонами Договору, Акт здачі-приймання виконаних послуг №б/н від 29 травня 2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, оригінали документів, отримання, яких за умовами Договору-Заявки, є підставою дня проведення оплати, були направлені на адресу ФОП ОСОБА_4 листом №389 та вручені (згідно даних інформаційної веб - сторінки Укрпошти) адресату особисто 08 червня 2015р. З наступної дати - 09 червня 2015р., 20 банківських днів, визначених для проведення оплати, минули 06 липня 2015р. З 07 липня 2015р. у правовідносинах, що склалися між сторонами, ФОП ОСОБА_4 виступив боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання на суму 14000,00грн.

28 травня 2015р. від ФОП ОСОБА_4 експедитору-2 надійшов Договір-Заявка №28/05 на перевезення вантажу в міжнародному сполученні за маршрутом м. Рязань (Росія) - м. Дніпродзержинськ (Дніпропетровська обл.). Умови Договору-Заявки погоджені експедиторм-2, - документ з підписом та печаткою ФОП ОСОБА_2 направлений замовнику перевезення.

Вартість перевезення, згідно Договору-Заявки, склала 15000,00грн. Форма оплати - безготівкова, протягом 15-20 банківських днів після отримання оригіналів документів, котрі за звичаями ділового обороту, що склалися в галузі міжнародних перевезень, підтверджують належне виконання послуги та є підставою для здійснення оплати.

На підтвердження укладення Договору та на виконання вимоги ч. 3 ст. 909 ЦК України, сторонами складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної СМК. А№0582889

Послуга була надана якісно, без будь-яких зауважень та застережень ФОП ОСОБА_4 Вказану обставину засвідчує підписаний сторонами Договору, Акт здачі-приймання виконаних послуг №б/н від 04 червня 2015р.

Оригінали документів, отримання, яких за умовами Договору-Заявки, є підставою для проведення оплати були направлені на адресу ФОП ОСОБА_4 відправленням (згідно експрес - накладної) №2107 та вручені адресату особисто (згідно даних веб - сторінки сервісу відстеження ТОВ «НОВА ПОШТА») 10 червня 2015р. З наступної дати - 11 червня 2015р., 20 банківських днів, визначених для проведення оплати, минули 08 липня 2015р. З 09 липня 2015р. у правовідносинах, що склалися між сторонами, ФОП ОСОБА_4 виступив боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання на суму 15000,00грн.

Таким чином, загальна вартість наданих та не оплачених ФОП ОСОБА_4 послуг склала 29000,00 грн. (14000,00+15000,00).

12 жовтня 2015р. боржник здійснив часткову оплату наданих послуг, у сумі 1490,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 27510,00грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, - положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦКУ, - за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. За змістом укладеного сторонами Договору, експедитор-2 узяв на себе зобов'язання організувати перевезення, а експедитор оплатити надану послугу. За умовами ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Обов'язки клієнта, за змістом Договору, узяті на себе ФОП ОСОБА_4 Згідно ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України, - розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату,

В порушення вказаних вимог Закону, надана послуга ФОП ОСОБА_4 не оплачена.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частини першої 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стосовно обставин, викладених відповідачем у своїх запереченнях стосовно позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ризик є однією із ознак підприємництва (згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку). Більш того принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності (ст. 44 ГК України). Отже складнощі, які виникли у відповідача із виконанням своїх зобов'язань перед позивачем охоплюються саме його підприємницьким ризиком. Тому у суду немає правових підстав перекладати комерційний ризик відповідача на позивача шляхом відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Оцінюючи докази, надані відповідачем, неможливо встановити які заходи протягом більш як півроку прострочення платежу були вжиті відповідачем для забезпечення належного виконання узятого на себе грошового зобов'язання перед позивачем (чи звернувся він в господарський суд, чи в інший, визначений законодавством спосіб, намагався забезпечити виконання узятого на себе зобов'язання).

Більш того, з наданих відповідачем документів не вбачається, яке відношення до спірного перевезення має ТОВ «Керриер», хто уповноважив його приймати участь у цьому перевезенні, на яких умовах та на яких правових підставах по відношенню до вантажовідправника, вантажоодержувача чи перевізника він діяв. В договорі про надання послуг, за яким позивач просить суд стягнути заборгованість, в актах виконаних робіт за цим договором, заявках не міститься жодного посилання на те, що вказані послуги замовлялися відповідачем у позивача саме для ТОВ «Керриер», або будь-якої іншої особи.

Таким чином, суд не приймає заперечення відповідача на позовну заяву.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст. ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору, ознайомлення з документами, підготовки позовної заяви та юридичного супроводу справи, позивачем понесені витрати на правову допомогу адвоката у сумі 2 751,00 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 218,00 грн., та 2 751,00 грн. сплачених за послуги адвоката, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 549-552, 610, 611, 612, 901, 903, 909 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в ПАТ «УКРСИББАНК», МФО 351005) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (39602, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_2, р/р НОМЕР_4 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 331401) - 27 510, 00 грн. заборгованості, судового збору у розмірі 1 218,00 грн. та 2 751,00 грн. сплачених за послуги адвоката.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.01.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя С.А. Прохоров

(справа №922/6127/15)