ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016р. Справа№ 914/4084/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю. О. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства Мокоша, м.Львів

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок, м.Львів

про стягнення 156 803,92 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 14.08.2015р.);

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Приватним підприємством Мокоша до ОСОБА_2 з обмежено відповідальністю Торгова мережа Барвінок про стягнення 156 803,92 грн. заборгованості, з яких 150 783,13 грн. сума основного боргу, 909,06 грн. інфляційні нарахування, 327,67 грн. три проценти річних та 4 784,06 грн. пені.

Ухвалою суду від 27.11.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14.12.2015р.

Ухвалою суду від 14.12.2015р. розгляд справи було відкладено на 11.01.2016р.

Представником позивача подано клопотання (вх.№704/16 від 11.01.2016р.), яким на виконання вимог ухвал суду просить долучити до матеріалів справи наступні документи: копію супровідного листа банку ПАТ «ОКСІ БАНК» та оригінал виписки про рух коштів по поточному рахунку ПП «Мокоша» за період з 01.08.2015р. по 10.12.2015р.; копію претензії; копію опису та поштової квитанції про відправлення претензії ОСОБА_4 Торгова мережа Барвінок; копію повідомлення про вручення претензії; копію акту звірки за листопад 2015р.; копію поштової квитанції про відправлення акту звірки; копія повідомлення про вручення акту звірки; копія витягу з ЄДР на позивача; копія витягу з ЄДР на відповідача.

Крім того, представником позивача до поданого клопотання (вх.№704/16 від 11.01.2016р.) долучено письмове пояснення, щодо розрахунку стягнення заборгованості, в якому повідомив суд про те, що в позовній заяві позивачем допущено описку та невірно зазначено суму часткової оплати відповідачем частини основного боргу. Відтак, правильно слід читати, що відповідачем частково сплачено заборгованість за поставлений товар по накладній №4994 від 24.08.2015р. на суму 612,15 грн. Відтак, по вищенаведеній накладній залишок неоплаченого боргу становить 270,21 грн.

Крім того, у вищенаведеному письмовому поясненні, представник позивача подав новий розрахунок суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, та просить стягну ти з відповідача 156 785,97 грн. заборгованості, з яких 150 783,13 грн. сума основного боргу, 909,06 грн. інфляційні нарахування, 326,53 грн. три проценти річних та 4 767,25 грн. пені.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з врахуванням поданого письмового пояснення підтримав, повністю, просив позов задоволити, з підстав викладених у позовній заяві та письмовому поясненні.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору №ТПР-216 товару під реалізацію від 10.12.2014р., у зв"язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин невиконання вимог ухвал суду та неявки представника в судове засідання не повідомив.

Про відкладення розгляду спору на 11.01.2016р. був належним чином повідомлений, що підтверджується підписом уповноваженого представника відповідача (ОСОБА_5О.) у бланку ознайомлення із датою та годиною відкладення розгляду спору.

Станом на день розгляду спору (11.01.2016р.) від відповідача на адресу суду відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

встановив:

10.12.2014р. між Приватним підприємством Мокоша (постачальник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок (покупець) було укладено договір №ТПР-216 поставки товару під реалізацію (надалі договір), за умовами якого постачальник зобовязувався на підставі замовлень покупця передавати у власність покупця, під реалізацію кінцевим споживачам, визначений цим договором товар, а покупець зобовязувався приймати вказаний товар, реалізовувати його у своїй торгівельній мережі та здійснювати оплату згідно умов цього договору. Під реалізацією сторони домовились розуміти продаж товару покупцем за цим договором, кінцевому споживачу (фізичній та/або юридичній особі).

Відповідно до п.1.2. договору предметом поставки за цим договором є товар: молочні товари.

Відповідно до п.2.4. договору постачальник зобовязувався поставити товар на торгові підрозділи або ЛЦ відповідно до інформації, вказаної у додатку №2 до договору.

Згідно п.3.1. договору постачальник зобовязувався поставляти (передавати у власність покупця) товари за цінами зазначеними у специфікації затвердженій сторонами (додаток №1). Ціна товару включає вартість упаковки.

Відповідно до п.3.3. договору розрахунки за реалізований покупцем кінцевим споживачам товар здійснюються в безготівковому порядку кожні 30 (тридцять) календарних днів за товар, який реалізований покупцем кінцевим споживачам (фізичним та/або юридичним особам) протягом цих 30 календарних днів за умови своєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на товар, що постачається. У випадку несвоєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається, термін розрахунків продовжується на відповідну кількість днів протермінування. Якщо товар не було реалізовано протягом 30 календарних днів він підлягає поверненню постачальнику. Постачальник повинен безумовно прийняти від покупця нереалізований товар, який підлягає поверненню. Прийняття такого товару здійснюється відповідно до п.2.8. цього договору.

Згідно п.3.4. договору ціна договору дорівнює ціні всього товару, поставленого постачальником покупцеві та реалізованого покупцем кінцевим споживачем відповідно до умов цього договору протягом строку чинності договору.

Відповідно до п.3.5. договору сторони зобовязані щомісячно в період з 1 по 10 число місяця, наступного за місяцем поставки товару, проводити звірку взаєморозрахунків.

За умовами п.6.1. договору за несвоєчасну оплату товару за поставлений та реалізований покупцем кінцевим споживачам товар покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний протермінований день від несвоєчасно сплаченої, несплаченої чи сплаченої в неповному обсязі суми. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобовязань за цим договором.

Відповідно до п.9.1. договору цей договір набуває чинності з 01 січня 2015р. (з урахуванням положень п.10.3. цього договору) та діє до 31 грудня 2015р.

На виконання умов договору №ТПР-216 поставки товару під реалізацію від 10.12.2014р., позивачем здійснено поставку ряду партій товару за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. на загальну суму 152 221,42 грн., а саме:

- у серпні 2015р. на загальну суму 40 106,59 грн.;

- у вересні 2015р. на загальну суму 65 385,50 грн.;

- у жовтні 2015р. на загальну суму 46 729,33 грн., згідно наявних в матеріалах справи видаткових накладних за цей же період. Оригінали видаткових накладних оглянуто в судовому засіданні.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриманий товар за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. здійснив частково, а саме частково сплатив заборгованість за поставлений товар по накладній №4994 від 24.08.2015р. на суму 612,15 грн.

Відповідно до п.3.3. договору якщо товар не було реалізовано протягом 30 календарних днів він підлягає поверненню постачальнику. Постачальник повинен безумовно прийняти від покупця нереалізований товар, який підлягає поверненню.

Із поставленого товару за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. відповідачем (ОСОБА_4 Торгова мережа Барвінок) повернуто позивачу товар, який не був реалізований у торговій мережі протягом визначеного договором терміну на загальну суму 826,14 грн., а саме:

- у серпні 2015р. на загальну суму 582,06 грн.;

- у вересні 2015р. на загальну суму 244,08 грн., згідно наявних в матеріалах справи накладних на повернення товару. Оригінали накладних на повернення товару оглянуто в судовому засіданні.

Відтак, залишок неоплаченого боргу зі сплати основного боргу за товар поставлений за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. становить 151 609,27 грн.

Враховуючи повернутий відповідачем товар (у серпні 2015р. на загальну суму 582,06 грн. та у вересні 2015р. на загальну суму 244,08 грн.), основний борг за товар поставлений за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. становить 150 783,13 грн.

10.11.2015р. позивач звернувся до відповідача із претензією (вих.№10/11), в якій повідомив про те, що у разі несплати заборгованості в 7-денний строк, з моменту отримання даної претензії позивач змушений буде звернутись з позовом до господарського суду. Проте, відповідач залишив дану претензію без відповіді та задоволення.

Позивачем надано суду підписаний та скріплений печатками сторін у справі акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого станом на 31.10.2015р. заборгованість на користь Приватного підприємства Мокоша становить 150 783,13 грн.

Згідно умов ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3% річних, які згідно поданого уточненого розрахунку позовних вимог становлять 909,06 грн. інфляційних нарахувань та 326,53 грн. 3% річних.

Крім того, позивач керуючись умовами п.6.1. договору, у звязку із порушенням строків оплати, нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого уточненого розрахунку позовних вимог, становить 4 767,25 грн.

Отже, загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 156 785,97 грн., з яких 150 783,13 грн. сума основного боргу, 909,06 грн. інфляційні нарахування, 326,53 грн. три проценти річних та 4 767,25 грн. пені.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2.4. договору постачальник зобовязувався поставити товар на торгові підрозділи або ЛЦ відповідно до інформації, вказаної у додатку №2 до договору.

Відповідно до п.3.1. договору постачальник зобовязувався поставляти (передавати у власність покупця) товари за цінами зазначеними у специфікації затвердженій сторонами (додаток №1). Ціна товару включає вартість упаковки.

Факт поставки позивачем товару (молочні товари) по договору №ТПР-216 поставки товару під реалізацію від 10.12.2014р. за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. на загальну суму 152 221,42 грн., підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р., з відміткою відповідача ОСОБА_4 Торгова мережа Барвінок про отримання товару.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони в п.3.3. договору погодили, що розрахунки за реалізований покупцем кінцевим споживачам товар здійснюється в безготівковому порядку кожні 30 (тридцять) календарних днів за товар, який реалізований покупцем кінцевим споживачам (фізичним та/або юридичним особам) протягом цих 30 календарних днів за умови своєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на товар, що постачається. У випадку несвоєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається, термін розрахунків продовжується на відповідну кількість днів протермінування. Якщо товар не було реалізовано протягом 30 календарних днів він підлягає поверненню постачальнику. Постачальник повинен безумовно прийняти від покупця нереалізований товар, який підлягає поверненню. Прийняття такого товару здійснюється відповідно до п.2.8. цього договору.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриманий товар за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. здійснив частково на загальну суму 612,15 грн. (оплачувались накладні за попередні поставки і залишок боргу в сумі 612,15 грн. був зарахований позивачем в оплату накладної №4994 від 24.08.2015р.).

Відповідно до п.3.3. договору якщо товар не було реалізовано протягом 30 календарних днів він підлягає поверненню постачальнику. Постачальник повинен безумовно прийняти від покупця нереалізований товар, який підлягає поверненню.

Із поставленого товару за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. відповідачем (ОСОБА_4 Торгова мережа Барвінок) повернуто позивачу товар, який не був реалізований у торговій мережі протягом визначеного договором терміну на загальну суму 826,14 грн., а саме:

- у серпні 2015р. на загальну суму 582,06 грн.;

- у вересні 2015р. на загальну суму 244,08 грн., згідно наявних в матеріалах справи накладних на повернення товару. Оригінали накладних на повернення товару оглянуто в судовому засіданні.

Враховуючи повернутий відповідачем товар (у серпні 2015р. на загальну суму 582,06 грн. та у вересні 2015р. на загальну суму 244,08 грн.), оплачений частково борг, основний борг за товар поставлений за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. становить 150 783,13 грн. (152 221,42 грн. - 612,15 грн. - 582,06 грн. - 244,08 грн.).

Представником позивача надано суду акт звірки взаєморозрахунків підписаний між Приватним підприємством Мокоша та ОСОБА_2 з обмежено відповідальністю Торгова мережа Барвінок станом на 31.10.2015р., згідно якого заборгованість на користь ПП Мокоша становить 150 783,13 грн.

Відтак, станом на дату прийняття рішення у справі (11.01.2016р.), у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар за період з 24.08.2015р. по 27.10.2015р. в сумі 150 783,13 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 150 783,13 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, які існують в силу прострочення боржником терміну виконання грошового зобов'язання та є за своєю правовою природою відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається із первісно поданого розрахунку позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача три проценти річних на загальну суму 327,67 грн. та інфляційні нарахування на загальну суму 909,06 грн.

Слід зазначити, що представником позивача до поданого клопотання (вх.№704/16 від 11.01.2016р.) долучено письмове пояснення, яким він подав новий розрахунок суми інфляційних нарахувань та 3% річних, згідно якого він просить стягнути з відповідача 909,06 грн. інфляційних нарахувань та 326,53 грн. три проценти річних.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано інфляційні нарахування на загальну суму 909,06 грн. та 3% річних на суму 326,53 грн., які правомірно підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У відповідності до п.6.1. договору за несвоєчасну оплату товару за поставлений та реалізований покупцем кінцевим споживачам товар покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний протермінований день від несвоєчасно сплаченої, несплаченою чи сплаченої в неповному обсязі суми. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобовязань за цим договором.

Як вбачається із поданого первісно розрахунку позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 4 784,06 грн. пені.

Слід зазначити, що представником позивача до поданого клопотання (вх.№704/16 від 11.01.2016р.) долучено письмове пояснення, яким він подав новий розрахунок суми пені, та просить стягну ти з відповідача 4 767,25 грн. пені.

Перевіривши новий розрахунок пені суд дійшов висновку правомірності її нарахування, відтак пеня в сумі 4 767,25 грн. підлягає до стягнення з відповідача.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що у зв"язку з поданням нового розрахунку 3% річних та пені, позивач не подавав заяви про зменшення позовних вимог, відтак, суд дійшов висновку підставності позовних вимог до задоволення частково.

З відповідача підлягає до стягнення 156 785,97 грн., з яких 150 783,13 грн. сума основного боргу, 909,06 грн. інфляційні нарахування, 326,53 грн. три проценти річних та 4 767,25 грн. пені.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №234 від 24.11.2015р. на суму 2 352,06 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 627-629, 712 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230-232, 265 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмежено відповідальністю Торгова мережа Барвінок (79040, м.Львів, Залізничний район, вул.Городоцька, 359, ) на користь Приватного підприємства Мокоша (79054, м.Львів, Залізничний район, вул.С.Петлюри, буд.2; ) 150 783,13 грн. основний борг, 909,06 грн. інфляційні нарахування, 326,53 грн. три проценти річних, 4 767,25 грн. пені та 2 351,79 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати згідно вимог ст.116 ГПК України, після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 18.01.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.