ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 січня 2016 р. Справа № 918/1409/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Друк Волині"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Медіавектор"

про стягнення заборгованості в сумі 87 822 грн. 98 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 13.01.2016 року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Друк Волині" (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Медіавектор" (надалі-відповідач) про стягнення в сумі 87 823,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

09.01.2014 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 26 на друк та виготовлення газети (надалі-договір), за умовами якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов'язання на виконання монтажу текстових діапозитивів та діапозитивів ілюстрацій, фотовиводу, виготовлення друкарських форм, друкування (поліграфічні послуги) офсетним способом на власному газетному папері або папері замовника, газети "Рівненська правда", що виходить один раз на тиждень, день друку - середа.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, що стверджується видатковими накладними на загальну суму 153 723,02 грн.

Відповідач свої зобовязання з оплати виконаних робіт виконав не у повному обсязі, сплативши 65 900,00 грн., відтак за ним рахується заборгованість в розмірі 87 823,02 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 174, 193 ГК України.

Ухвалою суду від 18.12.2015 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 28.12.2015 року.

Ухвалою суду від 28.12.2015 року розгляд справи відкладено на 13.01.2016 року.

13.01.2016 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій останній просить суду стягнути з відповідача 87 822,98 грн. основного боргу.

Оскільки вказана заява подана у порядку в строк, визначені ст. 22 ГПК України, відтак приймається судом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 26 на друк та виготовлення газети (надалі-договір), за умовами якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов'язання на виконання монтажу текстових діапозитивів та діапозитивів ілюстрацій, фотовиводу, виготовлення друкарських форм, друкування (поліграфічні послуги) офсетним способом на власному газетному папері або папері замовника, газети "Рівненська правда", що виходить один раз на тиждень, день друку - середа (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 7.1. договору цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до його зміни чи виконання кожною із сторін своїх обов'язків.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що випуск газети здійснюється на папері виконавця або замовника за домовленістю. Папір повинен відповідати ГОСТ 6445-74, ширина рулонів - 84 см. У випадку постачання паперу замовником він забезпечує виконавця газетним папером, який відповідає вимогам специфікації, у необхідній кількості.

Відповідно до розділу 2 договору до обов'язків виконавця віднесено друк газети у строки, обумовлені графіком випуску газети, з якістю, яка відповідає галузевому стандарту ГСТУ 29.3-2000; виконання роботи з випуску газети з виконанням окремих процесів, видавання тиражних газет в стандартних пачках тощо. У свою чергу, до обов'язків замовника належить, зокрема своєчасна оплата роботи та вартості паперу виконавця згідно з виставленими виконавцем рахунками.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури для оплати за період з 03.01.2013 року по 03.12.2014 року, що стверджується описом вкладень та експрес-накладною № 6684.

За весь період існування договірних відносин між сторонами, у тому числі за договором № Т-26 від 09.01.2014 року, позивачем виконано робіт на загальну суму 496 838,02 грн., що стверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, оборотно-сальдовою відомістю (карткою рахунку: 361).

Сторонами станом на 30.09.2014 року підписано акт звірки розрахунків, згідно з яким станом на 30.09.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 83 077,82 грн. (за даними позивача) та 83 077,78 грн. (за даними відповідача), розходження на суму 0,04 грн. (часткове погашення боргу стверджується банківськими виписками, долученими до матеріалів справи).

Крім того, на підтвердження факту виконання своїх обов'язків за договором у період з жовтня по грудень 2014 року позивачем надано видаткові накладні № Т-0705 від 01.10.2014 року на суму 6 486,00 грн., № Т-0737 від 08.10.2014 року на суму 6 486,00 грн., № Т-0775 від 15.10.2014 року на суму 6 486,00 грн., № Т-0822 від 22.10.2014 року на суму 7 507,20 грн., № Т-0838 від 29.10.2014 року на суму 6 486,00 грн., № Т-0861 від 05.11.2014 року на суму 7 755,00 грн., № Т-0877 від 12.11.2014 року на суму 7 755,00 грн., № Т - 0919 від 7 176,00 грн., № Т-0935 від 03.12.2014 року на суму 7 176,00 грн., всього на суму - 70 645,20 грн.

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Доказів того, що роботи виконані неякісно чи не у повному обсязі, суду не надано.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

За п. 3.1. договору замовник проводить оплату згідно з рахунками-фактурами. Вартість поліграфічних робіт замовник оплачує виконавцю за цінами, що діють на період виготовлення тиражів газет згідно з калькуляцією з врахуванням вартості друкарні або паперу замовника, строк оплати - 3 банківських дні після отримання номеру газети.

У силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За ч.ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Судом встановлено, що відповідач здійснив часткові розрахунки на суму 65 900,00 грн. (після підписання акту звірки), про що свідчать банківські виписки, долучені позивачем до матеріалів справи.

Отже, розмір боргу відповідача перед позивачем складає 87 823,02 грн. (153 723,02 грн. (83 077,82 грн. + 70 645,20 грн.) - 65 900,00 грн.) (за даними позивача) та 87 822,98 грн. (153 722,98 грн. (83 077,78 грн. + 70 645,20 грн.) - 65 900,00 грн.) (за даними відповідача).

24.11.2015 року позивачем відправлено відповідачу претензію № 24/11 на суму 87 823,02 грн., що стверджується фіскальним чеком, яку відповідач отримав 26.11.2015 року, про що свідчить витяг з офіційного сайту "Укрпошта".

У силу вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Як зазначалося, відповідач отримав претензію позивача про сплату боргу 26.11.2015 року, отже повинен був сплатити борг у строк до 04.12.2015 року.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в розмірі 87 822,98 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З наведеного вбачається, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором. Факт наявності заборгованості відповідача підтверджено обставинами справи та наданими доказами на їх підтвердження. Натомість, відповідач доказів виконання зобов'язань за договором суду не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Медіавектор" (вул. Промислова,1А, с. Великий Олексин, Рівненський район, Рівненська область, 35302, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Друк Волині" (вул. Поліщука, 1Г, м. Рівне, 33018, ) 87 822,98 грн. основного боргу та 1 317,35 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 13.01.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.