ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" січня 2016 р.Справа № 916/4563/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до відповідача: Дочірнього підприємства "Чабанка";

про стягнення 278 421,02 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2. - ордер серії ОД № 048736 від 11.01.2015р., договір про надання правової допомоги від 21.12.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Чабанка", в якій просить суд стягнути з останнього суму основної заборгованості у розмірі 278 421,02 грн., з яких 161 747,81 грн. основної заборгованості; 71 093,96 грн. інфляційних втрат; 5 207,56 грн. 3 % річних та 40 371,69 грн. пені, а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами по справі договору купівлі-продажу № 310714 від 31.07.2014р. в частині повної та своєчасної сплати грошових коштів за поставлений товар, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 161 747,81 грн., на яку позивачем було нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати (ст. 625 ЦК України) у розмірах, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.11.2015р. було порушено провадження у справі № 916/4563/15 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 09.12.2015р.

Ухвалою суду від 09.12.2015р. з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, неподання витребуваних судом доказів, а також для додаткового дослідження матеріалів справи, розгляд справи було відкладено на 11.01.2016р.

23.12.2015р. до канцелярії суду від позивача на виконання вимог ухвал суду надійшли додаткові пояснення по справі (а.с.87), згідно яких останній зазначає про те, що у грудні 2014р. ним було поставлено відповідачу товар на загальну суму 161 097,68 грн. та зауважив, що у видатковій накладній від 29.12.2014р. за № 8243 помилково було зазначено суму поставки у розмірі 37 925,54 грн., тоді як вірною є 36 554,04 грн.

Позивач вказує, що зазначена сума підтверджується журналом видаткових накладних за грудень 2014р. та актом звірки взаєморозрахунків, складеним між ним та відповідачем станом на 01.01.2015р.

У судове засідання 11.01.2015р. з'явився представник позивача, який під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач - Дочірнє підприємство "Чабанка" про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової ухвали про порушення провадження у справі від 16.11.2015р. та ухвали про відкладення розгляду справи від 09.12.2015р. на адресу, зазначену у спеціальному витязі з ЄДР (а.с.78-79), а також шляхом здійснення телефонограми (а.с.80) у судові засідання не з'являвся, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Приймаючи до уваги, що вищевказані судові ухвали були завчасно отримані ДП „Чабанка", що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.82, 94), суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2014р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Продавець) та Дочірнім підприємством "Чабанка" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 310714 (а.с.9), згідно п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця продовольчі і супроводжуючі їм товари партіями в асортименті, кількості і по ціні, узгодженими сторонами і вказаними в накладних, які являються невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей товар в строки, вказані в договорі.

Згідно п. 1.2 договору, товар передається Покупцю в асортименті, кількості і в строки на підставі письмової заявки Покупця, узгодженої з Продавцем. Заявка повинна бути направлена будь-яким доступним шляхом не пізніше ніж за 2 дня до бажаної дати відвантаження і підписана повноваженою особою Покупця.

Право власності на товар переходить в момент передачі його від Продавця Покупцеві.

Відповідно до п. 5.1 договору, оплата товару здійснюється Покупцем на протязі 14 днів з дня отримання товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати, вказаних у п. 5.1 договору, Покупець за вимогою Продавця сплачує йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також 30 % річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 ЦК України. Сплата пені не звільняє Покупця від відшкодування Продавцю збитків, спричиненими цими порушеннями.

Згідно п. 8.1, договір вступає в законну силу з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін і діє до 31.12.2014р., у випадку, якщо розрахунки по договору проведені не повністю, то дія договору продовжується до повного закінчення розрахунків.

Якщо жодна із сторін в 30-денний строк до закінчення дії договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично продовжується на 1 рік.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як зазначено позивач та не спростовано відповідачем в процесі судового розгляду, позивач належним чином виконував умови договору та здійснив поставку товару на загальну суму 792 433,96 грн.

Однак відповідач, отримавши товар, свої зобов'язання за договором в частині повної та своєчасної оплати товару виконав частково, сплативши позивачу грошові кошти у розмірі 630 686,15 грн.(а.с.72-73), з огляду на що у нього виникла заборгованість у розмірі 161 747,81 грн.

Поставка товару та вказана позивачем сума заборгованості відображена у актах звірки взаєморозрахунків, складених та підписаних позивачем та ДП „Чабанка" (а.с.64-71).

Враховуючи, що наявність вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована, суд доходить висновку щодо задоволення вимог позивача про її стягнення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 40 371,69 грн., інфляційних втрат у сумі 71 093,96 грн. та 5 207,56 грн.3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. 6.2 договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати, вказаних у п. 5.1 договору, Покупець за вимогою Продавця сплачує йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також 30 % річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи вищезазначене, перевіривши розрахунок пені, 3% річних, з огляду на те, що право на стягнення річних у меншій сумі, ніж встановлено договором, не суперечить чинному законодавству, та індексу інфляції (а.с.75-77), дійшов висновків про правильність їх нарахування, у зв'язку із чим вимоги про стягнення пені у розмірі 40 371,69 грн., інфляційних втрат у сумі 71 093,96 грн. та 3 % річних у розмірі 5 207,56 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, витрати по сплаті судового збору згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Чабанка" (65005, Одеська область, м. Одеса, Малиновський район, вул. Прохорівська, буд. 45, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму основної заборгованості у розмірі 161 747/сто шістдесят одна тисяча сімсот сорок сім/грн. 81 коп.; інфляційні втрати у сумі 71 093/сімдесят одна тисяча дев'яносто три/грн. 96 коп.; 3 % річних у розмірі 5 207/п'ять тисяч двісті сім/грн. 56 коп.; пеню у сумі 40 371/сорок тисяч триста сімдесят одна/грн. 69 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 4 176 /чотири тисячі сто сімдесят шість/грн. 32 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 січня 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська