УХВАЛА

12.01.2016Справа №910/28665/15

За скаргоюПублічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»
на діїВідділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві
у справі №910/28665/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет»
доПублічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»
прозміну умов договору
та за зустрічним позовомПублічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет»
простягнення заборгованості за кредитним договором
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:
від позивача за первісним позовом:Гвоздецький А.М. (дов. б/н від 18.11.2015);
від відповідача за первісним позовом (скаржника):Кошлій Р.В. (дов. №696 від 12.10.2015);
від ВДВС:не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про зміну умов договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2015 порушено провадження у справі №910/28665/15, розгляд справи призначено на 17.12.2015.

10.11.2015 через загальний відділ господарського суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Дочірній банк Сбербанку Росії» у будь-який спосіб звертати стягнення і вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації стягнення на предмети застави та іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011 (зі змінами та доповненнями).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2015 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено та з метою забезпечення позову заборонено Публічному акціонерному товариству «Дочірній банк Сбербанку Росії» вчиняти дії щодо звернення стягнення у будь-який спосіб та проведення державної реєстрації звернення стягнення за всіма договорами забезпечення (в т.ч. застави, іпотеки), укладеними для забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» за Договором про відкриття кредитної лінії №115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011 (зі змінами та доповненнями), а саме:

- за Договором застави від 14.09.2011, укладеного з Товариством обмеженою відповідальністю «Фудмережа», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №4870, щодо основних засобів - торгівельного обладнання, згідно додатку, яке належить ТОВ «Фудмережа» на праві власності, та зберігається за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. 13/вул. Піонерська, буд. 73;

- за Договором застави від 14.09.2011, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №4872, щодо основних засобів - торгівельного обладнання, згідно додатку, яке належить ТОВ «Фудмаркет» на праві власності, та зберігається за адресами: м. Харків, пр. Московський, 256 Б; м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 99/101;

- за Договором застави цінних паперів від 14.09.2011, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Альта Експерт», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №4875, щодо цінних паперів, а саме: вид та тип цінних ЦП: акція проста іменна; форма існування ЦП: бездокументарна; код ЦП: UA , емітент ЦП: публічне акціонерне товариство «РІТЕЙЛ ГРУП»; адреса емітента: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 57; ідентифікаційний код емітента ЦП (ЄДРПОУ): 33785657; інформація про реєстрацію випуску ЦП: свідоцтво реєстраційний №43/1/12, дата реєстрації 03.04.2012, дата видачі Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку 31.07.2012 року; кількість ЦП, що передаються в заставу: 77 500 штук; номінальна вартість одного ЦП: 1,00 гривень; загальна номінальна вартість ЦП, що передаються в заставу: 77 500,00 грн.;

- за Іпотечним договором від 14.09.2011, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №4873, щодо комплексу будівель та споруд, а саме: основна будівля «А», прибудова «а», вартова «Б», навіси «В, Г» та споруди: дев'ять ганків до «А», три ганка до а, двоє сходів до «А», паркан №1, підпірна стінка №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5; ганок до «В», загальною площею 16 780,6 кв.м., який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. №13/вул. Піонерська, буд. №73, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 4.

01.12.2015 Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» звернулось до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої просить визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження №49361885 від 17.11.2015.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Привалова А.І. проведено повторний автоматичний розподіл скарги, за результатами якого скаргу у справі №910/28665/15 передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2015 розгляд скарги Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» призначено на 22.12.2015.

22.12.2015 від ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві до загального відділу господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення по суті скарги, а також засвідчена копія матеріалів виконавчого провадження №1657/21.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2015 із поданим представником позивача за первісним позовом клопотанням про відкладення розгляду справи, а також необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд скарги було відкладено на 12.01.2016.

12.01.2016 представником відповідача за первісним позовом (скаржником) через загальний відділ суду було подано додаткові письмові пояснення по суті скарги.

Розглянувши у судовому засіданні 12.01.2016 клопотання представника відповідача за первісним позовом (скаржника) про витребування доказів від 21.12.2015, суд відмовив у його задоволенні у зв'язку із невідповідністю приписам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання 12.01.2016 з'явився, надав додаткові письмові пояснення по скарзі згідно із змістом яких проти скарги заперечує та просить залишити її без задоволення.

Представник відповідача за первісним позовом (скаржник) в судове засідання 12.01.2016 з'явився, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, що належним чином повідомлене про час та місце розгляду скарги, в судове засідання 12.01.2016 свого представника не направило, при цьому, судом враховано клопотання ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про розгляд скарги за відсутності його уповноваженого представника, яке міститься в тексті письмових пояснень від 21.12.2015 поданих до суду 22.12.2015.

За таких обставин, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, скарга Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» розглядається по суті в судовому засіданні 12.06.2016.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив таке.

17.11.2015 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бурла В.Е., на підставі ст. ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №49361885.

Як на підставу для скасування оскаржуваної постанови скаржник посилається на те, що ухвала господарського суду міста Києва від 12.11.2015, стосовно якої було винесено вказану постанову про відкриття виконавчого провадження, в силу приписів ст. 85 Господарського процесуального кодексу України не набрала законної сили, оскільки була оскаржена банком в апеляційному порядку. Також як на підставу для скасування оскаржуваної постанови скаржник посилається на те, що ухвала господарського суду міста Києва від 12.11.2015 була пред'явлена неналежним стягувачем, оскільки видача оригіналів ухвал господарським судом учасникам процесу законодавством України не передбачена. Окрім того, скаржник зазначає про те, що ухвала не прошита належним чином у відповідності з правилами діловодства, з огляду на що не могла бути прийнята до виконання органом ДВС, а також те, що заборона стосувалася зобов'язань, що складають суму, яка перевищує еквівалент 10 млн. грн.

Суд з такими твердженнями скаржника погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено (ч. 2, 3 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України).

У пункті 25 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 №01-8/482 суд касаційної інстанції зазначає, що ухвала господарського суду, оскільки інше не встановлено законом, набирає законної сили в день її винесення.

Набрання ухвалою господарського суду законної сили після спливу строку її оскарження Господарським процесуальним кодексом не передбачено.

Згідно з п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом.

Отже, оскільки процесуальним законодавством не передбачено відмінного від загального, окремого порядку набрання чинності ухвалою про вжиття заходів до забезпечення позову то вона набирає законної сили в день її винесення.

Таким чином, ухвала господарського суду міста Києва про забезпечення позову набрала законної сили 12.11.2015, тобто з дня її винесення.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 16.02.2010 у справі №50/99-09 про стягнення заборгованості, у якій вказано, що ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, а тому вона набирає законної сили з дня її винесення. Наведеної правової позиції також дотримується Верховний Суд України (постанова ВСУ від 28.10.2008 у справі №32/97-21/111).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 8 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.02.2002 №01-8/155 «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів», відповідно до статті 86 ГПК ухвала виноситься господарським судом, якщо спір не вирішується по суті, тому приписи частин третьої і четвертої статті 85 ГПК не можуть застосовуватись до ухвал господарського суду.

З огляду на викладене, судом відхиляються доводи скаржника щодо не набрання ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2015 законної сили.

Також судом відхиляються посилання скаржника на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2012 у справі №14-10/5026/2337/2011, ухвали Вищого господарського суду України від 07.04.2009 та від 01.09.2015 у справі №Б15/341-08, оскільки предметом розгляду вказаних вище справ є банкрутство боржників, що здійснюється в особливому порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому вищевказані рішення не мають значення у межах розгляду цієї справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

В ухвалі про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» визначене як стягувач, а тому, враховуючи приписи Закону України «Про виконавче провадження», твердження скаржника про те, що ухвала господарського суду міста Києва від 12.11.2015 пред'явлена до примусового виконання неналежним стягувачем, визнаються судом безпідставними та необґрунтованими.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частинами 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Отже, з огляду на вказані приписи Закону України «Про виконавче провадження» ухвала господарського суду міста про вжиття заходів до забезпечення позову від 12.11.2015 є виконавчим документом, зміст якого відповідає вимогам ст. 18 вказаного закону, а тому до видачі зазначеної ухвали застосовуються положення Інструкції, що регулюють видачу виконавчих документів.

Зокрема, згідно з п. 2.6.13 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28, оригінал наказу господарського суду, підписаний суддею, засвідчується гербовою печаткою суду і видається стягувачеві під розписку або надсилається йому рекомендованим чи цінним листом після набрання судовим рішенням законної сили. Копія наказу засвідчується секретарем судового засідання або іншою відповідальною особою у порядку, передбаченому підпунктом 2.8.11 цього пункту, і долучається до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2.6.14 Інструкції з діловодства в господарських судах України встановлено, що на звороті копії наказу господарського суду, яка залишається у справі, проставляється відмітка про відправлення наказу поштою і засвідчується підписом працівника, що здійснював відправлення, а при врученні наказу у приміщенні суду під розписку проставляється відмітка про отримання уповноваженою на це особою та засвідчується її підписом. Враховуючи це, на примірнику ухвали про забезпечення, що залишилась в матеріалах справи, здійснено відмітку про одержання представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» ухвали з гербовою печаткою із зазначенням кількості примірників.

Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28, не передбачені окремі спеціальні правила щодо прошивання ухвал місцевих господарських судів. Приписи інструкції встановлюють лише вимоги до прошивання копій судових рішень за відповідним зверненням особи (п. 2.5.11 Інструкції), а також ухвали про повернення судового збору (п. 2.6.12 Інструкції). Таким чином, оформлення ухвали господарського суду міста Києва від 12.11.2015 не суперечило вимогам чинного законодавства, що регулює питання організації діловодства в господарських судах, з огляду на що посилання скаржника на те, що ухвала не прошита у відповідності з правилами діловодства, а тому не могла бути прийнята до виконання органом ДВС, судом визнаються безпідставними та необгрунтованими.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки, як встановлено судом, ухвала господарського суду міста про вжиття заходів до забезпечення позову від 12.11.2015 відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» у держаного виконавця не було правових підстав не приймати до виконання ухвалу господарського суду міста Києва від 12.11.2015.

Скаржник помилково посилається на положення п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання ухвали стосувалось заборони вчиняти дії, а тому пред'явлення ухвали до відділу виконавчої служби за територіальним принципом відповідало чинному законодавству.

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені главою 7 Закону України «Про виконавче провадження» (статті 75 - 79 Закону).

Так, ч. 4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, приписи ч. 2 ст. 20 Закону чітко встановлюють, що виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії. здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Таким чином, звернення з виконавчим документом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві є обґрунтованим та законним.

Крім того, судом відхиляються посилання скаржника на те, що в п. 6 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 12.11.2015 вказано іншу дату ухвали суду, а саме 11.11.2015, оскільки дана обставина не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, а виправлення допущених в рішенні, ухвалі описок чи арифметичних помилок здійснюється судом у відповідності до ст. 89 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, з огляду на все вище викладене суд дійшов доходить висновку, що визначені скаржником обставини не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №49361885 від 17.11.2015, а тому в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відмовити.

Суддя В.О. Демидов