КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа№ 910/22547/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Скрипки І.М.

розглянув апеляційну скаргу ПрАТ" СК "Нова" на рішення господарського суду м.Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/22547/15 (суддяО.М.Спичак.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія

"Альфа-Гарант"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"

про стягнення 48 798,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 09.11.2015 р. у справі № 910/22547/15 позов ТОВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення з ПрАТ" СК "Нова" про стягнення 48 798,51грн. задоволений частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 21 711,40грн. основного боргу, 3 444,08грн. три відсотка річних, 19 691,56грн. інфляційних втрат, 1 679,06грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач до Київського апеляційного господарського суду звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом всіх обставин, що мають значення, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, причина суду не відома.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначив, що за ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наявність у матеріалах справи поштових повідомлень про отримання сторонами ухвали апеляційного суду про призначення справи до розгляду, відсутність будь-яких клопотань чи заяв, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представників сторін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 27.12.2005 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" укладено договір №91-017/06-03 облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого сторони встановили умови взаємовідносин при здійсненні облігаторного (обов'язкового) перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум.

Відповідно до п. 1.3. договору його дія розповсюджується на всі договори добровільного страхування засобів наземного транспорту (КАСКО транспортних засобів), які укладені перестрахувальником зі страхувальниками (юридичними та фізичними особами).

Пунктом 2.13. договору визначено, що основний документообіг між сторонами здійснюється шляхом оформлення перестрахувальником щомісячних Рахунків-бордеро премій (Додаток 2 до цього договору), Рахунків-бордеро збитків (Додаток № 3 до цього договору) та щоквартального Переліку збитків, які заявлені, але не сплачені (Додаток № 4 до цього договору). Відповідальність перестраховика за кожним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, який підпадає під дію цього договору, починається та закінчується одночасно з відповідальністю перестрахувальника.

У подальшому між сторонами укладались Додаткові угоди №1 від 02.01.2006, №2 від 01.02.2006 та №4 від 14.04.2007 року.

Згідно з умовами п. 3.2.2 договору (у редакції Додаткової угоди №4 від 14.04.2007) позивач один раз на місяць, не пізніше 17 числа місяця, наступного за звітнім, надає відповідачу рахунки-бордеро премій та рахунки-бордеро збитків. Один раз в квартал, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім кварталом (календарні квартали 2006 та 2007 років), надавати перестраховику бордеро заявлених, але не сплачених збитків.

Пунктом 3.2.3. договору сторони погодили, що перестрахувальник зобов'язаний направляти перестраховику разом з рахунком-бордеро збитків копії певних документів, у залежності від розміру страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення коштів, мотивуючи вимоги тим, що відповідачем прийнято на перестрахування транспортні засоби за 19 (дев'ятнадцять) укладеними договорами добровільного страхування, що підтверджується підписаними сторонами рахунками-бордеро премій. За вказаними вище договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів, позивачем було здійснено виплату страхових відшкодувань.

Позивач зазначив, що деякі збитки не включено до щомісячного Рахунку-бордеро збитків, у зв'язку із чим 01.04.2010 р. позивач направляв лист за вих. № 09/977, який зареєстровано відповідачем 09.04.2010 за вх. № 1528/0/1-10 разом з листами - вимогою, розрахунками сплати частки у сумах страхового відшкодування, оригіналами Додаткових угод до Рахунків-бордеро збитків для підписання. Проте, відповідачем виплати здійснені не були.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що позивач на виконання умов п.п. 3.2.3.2 договору перестрахування направляв позивачу лист-вимогу про здійснення виплати частки страхового відшкодування № 09/977 від 01.04.2010 р., до якого додав документи, що регламентують страхові випадки. Даний лист отримано відповідачем 09.04.2010 та зареєстровано за номером №1528/0/1-10, чим спростовуються заперечення відповідача щодо неотримання вказаного листа.

У позивача відсутній обов'язок надсилати на адресу відповідача документи згідно переліку зазначеного в п.п. 3.2.3.3 договору, оскільки відсутні страхові випадки за якими позивач сплачував би страхове відшкодування в розмірі, що дорівнювало б чи перевищувало б 20 000грн.

Відповідач виставлених рахунків не підписав та частку у сумах страхового відшкодування позивачу не сплатив, зауважень до вказаного переліку збитків, які заявлені, але не сплачені, відповідачем до суду не надано. Також, у матеріалах справи відсутнє мотивоване рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування в порядку, передбаченому пунктом 3.3.6. Договору.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню повністю у розмірі 3 444,08 грн. та 19 691,56 грн. відповідно.

Разом з тим, з урахуванням заявленого відповідачем застосування строку позовної давності, господарський суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені.

Заперечуючи проти рішення суду, відповідач наполягає на тому, що встановити направлення позивачем пакету документів не можливо, оскільки як послався позивач оригінали документів вже знищено за строком зберігання; листи позивача викликають сумнів оскільки виконані не на фірмовому бланку, містять підпис що виконані не генеральним директором позивача.

За таких обставин, відповідач вважає, що строк виконання для перерахування коштів не настав.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Дослідивши і з'ясувавши всі обставини та матеріали справи, які мають значення для вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 987 ЦК України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про страхування" перестрахування - це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Отже, у разі настання страхового випадку у перестраховика виникають певні зобов'язання, зокрема, виплатити свою частину страхового відшкодування. У свою чергу у перестрахувальника теж виникають зобов'язання.

Договір перестрахування за своєю суттю є договором страхування, що укладається між спеціальними суб'єктами і об'єктом якого є ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика, а тому до такого договору мають застосовуватись загальні положення про договір страхування.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарським судом, за договором №91-017/06-03 від 27.12.2005р. відповідач взяв на себе зобов'язання на визначених умовах приймати від позивача у перестрахування частину відповідальності за укладеними позивачем договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів. П. 3.4.3 договору передбачено обов'язок відповідача сплачувати позивачу свою частку страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з моменту підписання рахунку-бордеро збитків та пакетів документів на виплату страхових відшкодувань (перелік відповідно до п. 3.2.3), сплатити перестрахувальнику свою частку у сумі страхового відшкодування, зазначеному в такому рахунку-бордеро збитків.

Господарський суд вказав, що відповідно до п. 3.4.2. договору перестрахування, відповідач зобов'язаний протягом 5-х робочих днів з дня отримання від позивача Рахунку-бордеро премій та Рахунку-бордеро збитків, підписати ці рахунки, скріпити печаткою та направити по одному з примірників на адресу перестрахувальника, а у відповідності до п. 3.4.3 договору перестрахування відповідач зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання від перестрахувальника документів на виплату страхових відшкодувань (09.04.2010) сплатити перестрахувальнику свою частку у сумі страхового відшкодування, отже оплату відповідно до умов договору відповідач мав здійснити не пізніше 23.04.2010 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору; ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі; за правилами ч. 1 ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що розрахунки часток перестраховика у сумах страхового відшкодування виконані у серпні 2015року, що підтверджується картками рахунку, тому не могли бути направлені з листами вимогами про сплату частки страхового відшкодування у 2010році.

Підпис генерального директора СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_3( договір , додаткових угодах, наказ по Товариству, довіреність а.с. 189,192, 24-133) різниця з підписами, виконаними на листах- вимогах, рахунках-бордеро адресовані СК «Нова».

Відповідно до п.7.1 договору, доказів направлення поштовим зв'язком, кур'єрською службою, наручно, зазначених документів на адресу відповідача, у матеріалах справи не має.

Щодо листа позивача № 09/977 від 01.04.2010 (а.с. 132) на якому нібито є штрих-код відповідача, який підтверджує отримання останнім рахунки-бордеро та листи-вимогу, то колегія суддів не приймає його до уваги, оскільки відповідач заперечує, а позивач не може надати оригінал документу для огляду.

Крім того, даний лист не містить перелік документів, відповідно до п.3.2.3 договору, що повинні бути направлені разом з рахунком-бордеро.

Висновки місцевого суду про те, що в обов'язок позивача не входить направлення відповідачеві додаткові документи, оскільки сплата перестраховиком перестрахувального відшкодування здійснюється згідно підписаного сторонами рахунку-бордеро збитків є помилковими, з огляду на те, надсилання зазначених документів не викладено альтернативно, а покладено як обов'язок позивача.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 N 88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.95 за N 168/704, первинними документами вважаються документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. При цьому, колегія суддів критично ставиться до того, що оригінали документів позивачем знищено за строком зберігання, тоді як чомусь копії документів збережені та на підставі зі спливом п'яти років, від дати нібито повідомлення відповідача листами-вимогами, рахунками-бордеро збитків позивач звертається з позовом, тоді як страхові відшкодування здійснені протягом 2006-2007р.р.

Слід також зазначити, що довідка за підписом директора та головного бухгалтера про знищення документів за строком їх зберігання у матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів направлення відповідачу пакету документів що є підставою для сплати частки страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що позивач належним чином не повідомив відповідача про настання збитків та їх розмір у терміни та в порядку, передбаченому договором , а тому строк виконання у відповідача не настав, отже рішення в частині сплати основного боргу підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена у постанові Київського апеляційного господарського суду № 37/111 від 01.06.2009, залишену в силі постановою Верховного суду України від 08.09.2009р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання не настав, додаткові вимоги про стягнення нарахованих відсотків річних, інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 101,103,105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" задовольнити, рішення господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/22547/15 - скасувати.

Прийняти нове рішення. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про стягнення 48 798,51 грн.

Стягнути з Товариству з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" () на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" () судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 009,70грн. (дві тисячі дев'ять грн.. 70 коп.)

2. Матеріали справи повернути,доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

І.М. Скрипка