ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.01.16р. Справа № 904/9628/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТіЕлСі Логістік", м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 452 889, 97 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: ОСОБА_2, договір № б/н від 30.11.15р., адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТіЕлСі Логістик" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 452 889, 97 грн., що складають суму збитків завданих відповідачем внаслідок втрати вантажу при його перевезенні, яке відбувалось на підставі договору б/н від 16.10.2015 р.

Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача посилаючись на те, що нестача товару виникла внаслідок злочинних дій невстановлених осіб, за ознаками яких порушено кримінальне провадження, що, на думку відповідача, звільняє останнього від відповідальності.

Крім того, відповідач зазначає, відповідно до п. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем, в той час, як позивач є експедитором, у зв'язку з чим останній безпідставно звернувся із даним позовом.

До того ж, позивачем не надано доказів, як б підтверджували факт завдання йому збитків.

У судовому засіданні 08.12.15 р. оголошувалась перерва до 22.12.15 р.

14.01.16 року в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Для виконання умов договору транспортного експедирування 3В, укладеного позивачем 04.09.14 р. з Компанією ICS «ROLLING INTERNATIONAL», ТОВ «ТіЕлСі Логістик» (позивачем) 16.10.2015 р. укладено також Договір (далі - Договір перевезення) з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) відповідно до якого експедитор, діючи від імені і за рахунок Замовника, згідно Договору доручення або транспортного експедирування долучає третю сторону Перевізника, для доставки вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні.

Перевізник доставляє заявлені вантажі, а Експедитор оплачує послуги Перевізника із коштів Замовника на узгоджених в договорі умовах.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 1.3. Договору перевезення, організовуючи перевезення вантажів, сторони керуються цим Договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів (КДМВ ООН, Женева 1956 р.), чинним законодавством України, а так само законодавством тих країн по території яких здійснюється перевезення.

Згідно п. 2.1. Договору перевезення, Експедитор надає Перевізнику оригінал або факсимільну копію контракт-заявки на здійснення міжнародного перевезення вантажу в довільній формі з вказівкою інформації: маршрут; найменування вантажу; вага і об'єм вантажу (на один автомобіль); митне оформлення; кількість автомобілів; дата і час завантаження; термін доставки; адреса завантаження; фірма відправник; контактна особа при завантаженні і його телефон; адреса відвантаження; контактна особа при відвантаженні і його

телефон; найменування кордонного переходу; вартість послуг в гривні; умови оплати; додаткові умови вантаж в складі збірного - при необхідності).

В п. 3.4. Договору перевезення, сторони узгодили обов'язок Перевізника нести всі ризики, пов'язані з перевезенням вантажу, перед Вантажовідправником (Ввантажоодержувачем) і третіми особами.

16.10.2015 року ТОВ «ТіЕлСі Логістік» та ФОП ОСОБА_1 погодили контракт-заявку №256/8, відповідно до якої побутова техніка доставляється за маршрутом: ТОВ «Самсунг Електроніко Україна Компані» (Україна, Київська область, смт. Гостомель, вул. Садова, 26-А) - компанія ICS «ROLLING INTERNATIONAL» SRL (Республіка Молдова, м. Кишинів, склад в Петриканах) (а.с. 14).

На підставі міжнародної товарно-транспортної накладної (СМК) № 156806 вантаж, відправником якого є ТОВ «Самсунг Електронік Україна Компані» згідно контракт-заявки №256/8 було доставлено вантажоодержувачу - ICS «ROLLING INTERNATIONAL» (а.с. 15).

За результатами приймання вантажу на складі вантажоодержувача було встановлено недостачу 35 телевізорів, про що вказано в міжнародній товарно-транспортній накладній (СМК) №156806 та в акті приймання товару №15/15 від 26 жовтня 2015 року, складеного за участю відповідача (а.с. 20).

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що внаслідок втрати вантажу, йому завдані збитки у розмірі вартості втраченого вантажу, що складають суму 19 696,24 доларів США. Зважаючи на те, що відповідно до умов укладеного договору перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження вантажу, останній і просить стягнути зазначену суму з відповідача.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Сстаттею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою зазначеної вище статті визначено що, збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкоджено або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо) понесені стороною , яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Необхідною умовою відповідальності за заподіяння збитків є наявність складу правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправна поведінка заподіювача збитків, причинний зв'язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача збитків, а також вина.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів звільняє від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Вони є фактом об'єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов'язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які б свідчили, що в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору перевезення, позивачеві завдано збитки, суду надано не було.

Крім того, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно ч. 2 ст. 925 Цивільного кодексу України, позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Як вже зазначено вище, відповідно до умов укладеного сторонами договору, позивач не є відправником вантажу або його одержувачем, що свідчить про те, що у останнього відсутні будь-які правові підстави для звернення із даним позовом.

Доказів, які б підтверджували перехід права вимоги до позивача щодо стягнення вартості втраченого вантажу на підставі правочину, укладеного відповідно до чинного в Україні законодавства, суду також надано не було. надано.

З огляду на вище викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 623, 908, 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 19.01.16 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко