ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 Справа №917/2438/15

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтава-Банк", 36020, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а

до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

2. Приватного підприємства "ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС", 36029, м. Полтава, вул. Павленківська, буд.18, к.319 (гуртожиток)

про стягнення 90 913,56 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно за договором застави

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Кузь О.В., довіреність від 04.03.2014 року;

Від відповідача: 1 - не з'явився; 2 - не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача коштів в сумі 90 913,56 грн. (47917,38 грн. - пеня, 42996,18 грн. - інфляція за період з 05.11.2013 року по 10.11.2015 року) за кредитним договором №3987 від 16.08.2012 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем набуто право звернення стягнення на предмет застави за договором застави від 16.08.12 року, укладеним між позивачем та першим співвідповідачем для забезпечення виконання зобов'язань Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за кредитним договором № 3987 від 16.08.2012 року, умови якого щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами було порушено позичальником.

Співвідповідачі в судове засідання не з'явилися, витребуваних доказів не надали.

Ухвала про відкладення розгляду справи від 17.12.2015 року, яка направлялась 18.12.2015 року співвідповідачу - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на юридичну адресу згідно спеціального витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (38702, Полтавська область, Полтавський район, с. Бочанівка, вул. Низова, 7) неотримана адресатом, про що свідчить витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень (а.с. 98). На час підготовки повного тексту рішення по справі (15.01.2016 року вх.№ 604) ухвала повернута органом зв'язку з відміткою: «по закінченю терміну зберігання».

При цьому ухвала про порушення провадження у справі від 24.11.2015 року, направлена за цією ж адресою, також повернута органом зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Ухвала про відкладення розгляду справи від 17.12.2015 року, направлена на адресу другого співвідповідача - ПП "ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС", повернута органом зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

При з'ясуванні про належне повідомлення сторін про судове засідання суд керувався наступним.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (підпункт 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», далі постанова Пленуму ВГСУ №18).

Таким чином, суд вважає, що про час та місце проведення судового засідання співвідповідачі повідомлені належним чином.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму ВГСУ №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов'язковою, а також те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, беручи до уваги встановлений частиною 1 статті 69 ГПК України двомісячний строк розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності зазначених представників за наявними матеріалами у справі.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 14.01.2016 року.

Повне рішення складено та підписано 18.01.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

16.08.2012 між Публічним акціонерним товариством «Полтава-банк» (позивачем) як кредитором та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перший співвідповідач) як позичальником було укладено Кредитний договір № 3987 (далі - Кредитний договір, а.с 12-14, зворот), відповідно до п.1.1 якого Банк протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання Сторонами цього Договору надає в користування Позичальнику кредит у вигляді відновлюваної (револьверної) кредитної лінії для виконання Позичальником заходів з поповнення обігових коштів, на придбання основних засобів, обладнання, транспорту, робіт, послуг, виплати заробітної плата та відрахувань по заробітній платі, сплату податків, зборів та інших обов'язкових платежів та інші поточні потреби в сумі (загальний ліміт заборгованості) 100 000,00 (Сто тисяч) грн. 00 коп. на умовах, визначених цим Договором.

За п. 1.3. Кредитного Договору кошти кредиту в межах ліміту заборгованості за кредитною лінією, після укладання договору (договорів) у забезпечення виконання зобов'язань за Договором, надаються у безготівковій формі шляхом:

- їх перерахування на користь кредиторів Позичальника за його розпорядженням (дорученням), та(або)

- їх перерахування на поточний рахунок Позичальника відповідно до його доручень, та(або)

- в іншому порядку, що зазначається Позичальником, виходячи із цільового призначення кредиту.

У Додатку до Кредитного договору сторони Кредитного договору виклали графік повернення кредиту, відповідно до якого:

- до 16.02.2013 р. сума, що підлягає сплаті у звітному місяці складає 15000,00 грн.;

- до 16.05.2013 р. сума, що підлягає сплаті у звітному місяці складає 15000,00 грн.;

- до 16.08.2013 р. сума, що підлягає сплаті у звітному місяці складає 15000,00 грн.;

- до 16.02.2014 р. сума, що підлягає сплаті у звітному місяці складає 15000,00 грн.;

- до 16.05.2014 р. сума, що підлягає сплаті у звітному місяці складає 15000,00 грн.;

- до 16.08.2014 р. сума, що підлягає сплаті у звітному місяці складає 25000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник з моменту отримання до повного погашення кредиту сплачує Банку проценти в розмірі 25,0 % (Двадцять п'ять цілих нуль десятих) процентів річних.

Нарахування процентів проводиться Банком щомісячно 27 числа на суму щоденного залишку заборгованості за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (метод «факт/факт»), за грудень місяць - з розрахунку по 31 грудня включно, а по погашеним кредитам - не пізніше наступного робочого дня за днем погашення. До періоду розрахунку процентів включається день надання і не включається день повернення кредиту (п. 2.1.1. Кредитного договору).

Сплата процентів проводиться Позичальником щомісячно в день нарахування, а при недостатності коштів на поточному рахунку в день нарахування заборгованість сплачується в наступні дні, але не пізніше останнього робочого дня розрахункового місяця в порядку, передбаченому п 3.2.2. «б» цього договору.

У п. 7.1. Кредитного договору встановлено, що забезпеченням зобов'язань по ньому Договору є договори застави транспортних засобів. Документи, що встановлюють забезпечення, є додатком до цього Договору (п. 7.2. Кредитного договору).

У разі несвоєчасного виконання Позичальником грошових зобов'язань за цим Договором Банк має право погасити заборгованість в першу чергу за рахунок забезпечення (п. 7.3. Кредитного договору).

Як свідчать матеріали справи, 13.08.2012 року ФОП ОСОБА_1 подано до ПАТ «Полтава-банк» заявку-анкету на отримання кредиту - фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності (а.с. 58-62).

Згідно п. 3.1.2. (п.п. е) Кредитного договору облік операції за кредитом ведеться на рахунку НОМЕР_6. Розрахунковим рахунком підприємця (згідно заявки, а.с. 60) є рахунок НОМЕР_7.

У відповідності до виписки по особовому рахунку НОМЕР_7 за період з 16.08.2012 року по 14.01.2016 року, ПАТ «Полтава-банк» 20.12.2012 року надав ФОП ОСОБА_1 кредит у розмірі 100 000,00 грн. з призначенням платежу для поповнення обігових коштів за договором №3987 від 16.08.2012 року (а.с. 63).

16.08.2012 року між ПАТ «Полтава-банк» (заставодержатель) та ФОП ОСОБА_1 (заставодавець) укладено Договір застави транспортного засобу (далі - Договір застави), відповідно до п.1.1 якого в забезпечення повернення Заставодавцем в строк встановлений вимогою банку, а при відсутності такої вимоги - згідно графіка, але не пізніше 16 серпня 2014 року (включно) грошових коштів в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, отриманих за кредитним договором № 3987 (кредитна лінія) від 16 серпня 2012 року (далі по тексту - Основне зобов'язання), процентів за користування кредитом з розрахунку 25% (двадцять п'ять) процентів річних на умовах, визначених кредитним договором, неустойки передбачених Основним зобов'язанням, відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за Основним зобов'язанням, і зверненням стягнення па предмет застави, витрат на утримання і збереження предмета застави, витрат на страхування предмета застави, збитків, завданих порушенням Основного зобов'язання чи умов цього договору «Заставодавець» передає в заставу «Заставодержателю» належне їй на праві власності майно: автобус пасажирський марки БАЗ А079.25, випуску 2008 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 НОМЕР_8 НОМЕР_9, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований в Полтавському ВРЕР 24 квітня 2008 року, який належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10, виданого Полтавським ВРЕР 24 квітня 2008 (далі - предмет застави).

Місцезнаходження предмета застави: м. Полтава, вул. Тєвєлєва, 2.

За п. 1.2. договору застави за взаємною згодою сторін заставна вартість заставленого майна становить 140000 (сто сорок тисяч) гривень 00 копійок згідно Акту узгодження заставної вартості від 16 серпня 2012 року.

Заставодержатель має право в односторонньому порядку необмежену кількість разів переглядати вартість предмета застави з урахуванням зміни кон'юнктури ринку, стану збереження заставленого майна, але не рідше одного разу па півроку та одного разу на рік для виробничого обладнання.

Про зміну вартості предмету застави Заставодержатель складає акт оцінки заставленого майна. Зміна вартості предмета застави набирає чинності з моменту складання Заставодержателем акту оцінки заставленого майна.

Вартість предмета застави визначена цим пунктом договору (в тому числі вартість предмета застави визначена на підставі цього пункту договору) не враховується під час звернення стягнення на предмет застави Заставодержателем.

Згідно звіту про оцінку майна (автомобіль БАЗ Ф079,25 державний реєстраційний номер НОМЕР_11 власник ПП «ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС»), складеного 22.12.2015 року оцінювачем ТОВ «СХІД-П ЕКСПЕРТ» на замовлення позивача ринкова вартість об'єкту оцінки станом на дату оцінки складає 22.12.2015 року - 130 000,00 грн. (а.с. 82-86).

Згідно положень п. 6.1- п. 6.2 Договору застави у випадку переходу права власності на предмет застави від Заставодавця до другої особи, застава зберігає свою силу по відношенню до нового власника. Цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання основного зобов'язання.

Договір застави було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1727.

Як вбачається з витягу № 48758138 від 13.01.2016 (а.с. 92-93) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, приватне обтяження рухомого майна, що є предметом застави за Договором застави від 16.08.2012 року №1727 було зареєстроване Публічним акціонерним товариством «Полтава-банк».

Відповідно до п. 3.1.2 (д) Кредитного договору, Банк має право стягнути у судовому порядку з Позичальника суму кредиту та (або) нарахованих процентів та комісій у разі несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати процентів чи комісій з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також (додатково) за кожний день прострочення платежів пеню у розмірі, що розраховується, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період за який сплачується пеня, та суми боргу, штрафу у разі невиконання обов'язків, передбачених п.п. 3.2.1, 3.2.3., 5.1.2., 5.1.3, 5.4. Договору.

У п. 5.1.2 Кредитного договору встановлено, що при порушенні строків повернення наданого кредиту або неповного повернення суми кредиту, при порушенні строків сплати нарахованих процентів та комісій або при неповній сплаті нарахованих процентів та комісій Позичальник сплачує Банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також (додатково), за кожний день прострочення платежів, пеню y розмірі, що розраховується, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми боргу.

При цьому п. 5.5. Кредитного договору сторонами встановлено, що штрафні санкції (штрафи, пені), передбачені цим Договором, нараховуються та стягуються з боржника від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, до моменту повного погашення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами.

Таким чином, сторонами встановлено строк перерахування пені за межами шестимісячного строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України.

ОСОБА_1 своїх зобов'язань за Кредитним договором по поверненню кредиту не пізніше 16 серпня 2014 року не виконала, тому в силу положень Цивільного кодексу України строк виконання зобов'язання є таким, що настав, а боржник вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання з 05.11.2013 року.

При розгляді справи по суті суд приймає до уваги наступне.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із довідки, наданої суду ПАТ «Полтава-банк» за підписом голови правління банку (а.с.81) вбачається, що станом на 14.01.2016 року прострочена заборгованість ФОП ОСОБА_6 перед позивачем за Кредитним договором становить 61767,70 грн., та 22129,36 грн. простроченої заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону України, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись умовами Кредитного договору (п. 5.1.2., 5.5.), враховуючи порушення позичальником строків внесення процентів за користування кредитом та повернення кредитних коштів, позивачем було нараховано пеню на загальну суму 47917,38 грн. та 42996,18 грн. - інфляційних витрат за період з 05.11.2013 року по 10.11.2015 року (а. с. 22, зворот), з них пеня за прострочення повернення кредитних коштів складає 36 492,71 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 11424,67 грн., інфляційні втрати за прострочення повернення кредитних коштів - 33633,88 грн., інфляційні втрати за несвоєчасну сплату відсотків - 9362,30 грн.

Перевіривши розрахунок пені, інфляційних витрат суд встановив, що він є арифметично вірним.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

За приписами ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні положення містяться і в статті 19 Закону України «Про заставу».

Частиною першою статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно якої відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Положеннями пунктів 3.1.- 3.5.4. Договору застави передбачено право Заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у випадках і в порядку, що передбачені договором. Так, право звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог в повному обсязі виникає у Заставодержателя в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), а також в інших випадках встановлених цим договором застави та кредитним договором №3987 (кредитна лінія) від І б серпня 2012 року. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або за рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з Регламентом цього третейського суду - за вибором Банку або в позасудовому порядку. Заставодержатель має право на власний розсуд обрати один з таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: І) продаж Заставодержателем предмета застави шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах; 2) передача предмета застави у власність Заставодержателя в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов'язання.

За рахунок заставленого майна Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги по Основному зобов'язанню в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, неустойку відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги (п. 4.1. Договору застави).

ФОП ОСОБА_1 свої зобов'язання з повернення кредиту всупереч положень Кредитного договору не виконала, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» виникло право на підставі ст. 589 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», та Договору застави звернути стягнення на предмет застави.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

На виконання приписів ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивачем 17.08.2012 було зареєстровано відомості про приватне обтяження. Відомості щодо наявності інших обтяжувачів предмету забезпечувального зобов'язання за Договором застави відсутні.

За п. 6.1. Договору застави у випадку переходу права власності на предмет застави від Заставодавця до другої особи, застава зберігає свою силу по відношенню до нового власника.

ФОП ОСОБА_1 з заявою до позивача про відчуження автобусу БАЗ А079.25, НОМЕР_12 - не зверталася та банк такого дозволу не надавав.

Як вбачається з матеріалів справи, на початку 2014 року ФОП ОСОБА_1 без згоди Банку зняла з реєстрації в Полтавському ВРЕВ автобус пасажирський марки БАЗ А079.25, випуску 2008 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 НОМЕР_8 НОМЕР_13, номерний знак НОМЕР_3, та зареєструвала його на Приватне підприємство «ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС», місце реєстрації: м.Полтава. вул. Павленківська, буд.18, кім. 319 (гуртожиток), , де згідно витягу з ЄДР (а.с. 42) власником та директором являється ОСОБА_1.

12.11.2014 року ПП «ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС» в Полтавському ВРЕВ провело заміну номерного знаку автобусу з НОМЕР_3 на НОМЕР_4.

Згідно копії Реєстраційної картки транспортних засобів ВРЕВ (а.с. 24) автобус пасажирський марки БАЗ А079.25, випуску 2008 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 НОМЕР_8 НОМЕР_13, номерний знак НОМЕР_3, на даний час зареєстрований за ПП «ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС» та має номерний знак НОМЕР_4. - автобус пасажирський марки БАЗ А079.25, випуску 2008 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 НОМЕР_8 НОМЕР_13.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Статтею 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Як встановлено вище, приватне обтяження рухомого майна, що є предметом застави за Договором застави було зареєстроване Публічним акціонерним товариством «Полтава-банк» в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17.08.2012, що підтверджується витягом № 48758138. Як свідчить вказаний витяг, відсутні інші обтяжувачі, на користь яких було б встановлено обтяження вказаного заставленого майна.

Докази того, що Публічним акціонерним товариством «Полтава-банк» надавалась згода на відчуження ФОП ОСОБА_1 предмету застави за Договором застави на користь Приватного підприємства «Еталон Пас Сервіс» без збереження обтяження, матеріали справи не містять.

За таких обставин, застава за Договором застави від 16.08.2012 № 1727 зберегла свою юридичну силу, а обтяження вказаного майна є чинним.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Згідно із ст.26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати, в тому числі, такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Згідно із положенням статті 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що оскільки боржник своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет застави - автобус пасажирський марки БАЗ А079.25, випуску 2008 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 НОМЕР_8 НОМЕР_13, номерний знак НОМЕР_4, що зареєстрований на ПП «ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС» , шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Витрати по оплаті судового збору покладаються на співвідповідачів порівну в порядку ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85, ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. В рахунок виконання зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_5) на користь Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» (36020, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а ), визначеного Кредитним договором № 3987 від 16..08.2012 року в розмірі 47 917 грн. 38 коп. пені (з них пеня за прострочення повернення кредитних коштів складає 36 492 грн. 71 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 11424 грн. 67 коп.); 42996 грн. 18 коп. інфляційних витрат (з них: інфляційні втрати за прострочення повернення кредитних коштів - 33633 грн. 88 коп., інфляційні втрати за несвоєчасну сплату відсотків - 9362 грн. 30 коп.), звернути стягнення на предмет застави за Договором застави від 16.08.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Полтава-Банк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, посвідченого Набокою Ю.В., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області 16.08.2012р. за реєстровим номером 1727, а саме:

- транспортний засіб автобус пасажирський марки БАЗ А079.25, випуску 2008 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 НОМЕР_8 НОМЕР_13, номерний знак НОМЕР_4, що зареєстрований за Приватним підприємством «ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС» (36029, м. Полтава, вул. Павленківська, буд.18, к.319 (гуртожиток).

Встановити спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації 130 000 грн. 00 коп.

3. Стягнути з Приватного підприємства «ЕТАЛОН ПАС СЕРВІС» (, 36029, м. Полтава, вул. Павленківська, буд.18, к.319 (гуртожиток) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтава-Банк" (36020, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а ) - 681 грн. 85 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_5) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтава-Банк" (36020, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а ) - 681 грн. 85 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати накази при набранні рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.01.2016 року.

Суддя І.І.ПУШКО