ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.16р. Справа № 904/9968/15

За позовом Приватного підприємства "АНСІ", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 9845,64 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: адвокат ОСОБА_1, довіреність від 20.11.2015;

від відповідача: провідний юрисконсульт юридичного відділу ОСОБА_2, довіреність №6/28-06 від 04.01.2016;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "АНСІ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 6005,66 грн, інфляційних нарахувань у сумі 3591,68 грн та 3% річних у сумі 248,30 грн.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої заявлені вимоги.

21.12.2015 відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти заявлених вимог та вказав, що 09.02.2004 між сторонами укладено договір на надання послуг з водопостачання, який виконувався сторонами належним чином, у тому числі і в спірний період з листопада 2012 року по червень 2014 року. За цей час позивачем підписані акти про надання послуг та здійснена їх оплата, що свідчить про згоду позивача з об'ємом отриманих послуг.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві до суду позивач вказав, що на підставі усної вказівки першого заступника голови Дніпропетровської міськради листом від 16.07.2012 на адресу комунального підприємства "Дніпроводоканал" він надав згоду на підключення строком на 1 рік до належного йому водопроводу двох водозабірних колонок для задоволення потреб населення по вулиці Ялиновій у м. Дніпропетровську.

При наданні згоди на підключення колонок ним були встановлені умови про відшкодування йому витрат на електроенергію для подачі води, встановлення прибору обліку води, компенсацію витрат на транспортування води по водогону та покладення обліку і оплати використаної води на КП "Дніпроводоканал".

Відповідач прийняв пропозицію позивача на викладених умовах, встановивши в місці підключення засіб обліку, що підтверджується Актом № 045833 від 15.11.2012, складеним представниками відповідача. З акту слідує, що після загального водоміру позивача, договір № 0195, на його трубопроводі по вул. Ялиновій (навпроти АБК) в колодязі мається врізка на дві дворові колонки для населення. В колодязі, на врізці встановлено водомір марки КВБ-10 № 07665, показання 00044 м3, працює, працівниками "Дніпроводоканал" опломбований пломбою № К10052229.

Відповідно до ч.2. ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Зазначені обставини також підтверджуються листом Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 28.04.15 № 2-24/839, відповідно до якого на лист позивача №74 від 27.04.15 Самарська районна у місті рада повідомила, що по вул. Ялиновій ж/м Чаплі відповідачем у 2012 році було встановлено 2 водозабірні колонки для потреб мешканців у споживанні питної води.

Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено договір шляхом надання пропозиції позивачем та прийняттям пропозиції відповідачем в порядку ст. ст. 641, 642, 646 ЦК України.

Свої зобов'язання за договором по постачанню води населенню через дворові водозабірні колонки позивач виконав належним чином, але відповідач не розрахувався за вказаним договором, а навпаки безпідставно нараховував позивачу до сплати грошові кошти за використану воду з дворових водозабірних колонок.

Тобто відповідач не враховував показники лічильника КВБ-10 № 07665, який обліковував кількість спожитої води безпосередньо з водозабірних дворових колонок, а рахував за лічильником, який встановлено перед врізкою дворових водозабірних колонок для населення (вул. Спортивна 43).

Відповідно до Акту № 045833 від 15.11.12, складеного представниками відповідача на момент підключення показники лічильника КВБ-10 № 07665, складали 00044 м , а на момент відключення показники використаної води згідно лічильника КВБ-10 № 07665 складають 01288 м3, що підтверджується Актом № 005021, складеним представниками відповідача.

Таким чином, загальна кількість використаної води через дворові водозабірні колонки складає 1244 м3.

14.03.2014 та 14.08.2014 позивач звертався до відповідача з листами, в яких просив вирішити питання по відшкодовуванню підприємству витрат за поставлені 1244 м3 води для населення.

Проте листом від 02.10.14 №10052/9-16 відповідач повідомив, що правові підстави для відшкодування, списання або проведення взаємозаліку між позивачем та відповідачем стосовно 1244 м3 води відсутні.

Станом на 18.06.14 заборгованість відповідача перед позивачем складала 6005,66 грн.

На підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу було нараховано 3% річних, які складають 248,30 грн. та інфляційні витрати у сумі 3 591, 68 грн.

Відповідачем 21.12.2015 наданий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив та вказав, що між ним та позивачем 09.02.2004 укладений договір № 0195 на надання послуг з водопостачання та водовідведення, згідно з яким сторони виконували свої зобов'язання без зауважень, отримані послуги позивач оплатив в повному обсязі, Інші договори між сторонами не укладались. Отримання від позивача листа № 107 від 16.07.2012, яким позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, та складання акту обстеження водозабірних колонок від 15.11.2012 ніяким чином не свідчать про бажання відповідача укласти договір.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з:

підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо

користуються централізованим питним водопостачанням;

підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення;

об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів;

власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що Істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є: режим надання послуг;

обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання;

порядок надання послуг з водовідведення;

розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і довідведення;

права та обов'язки сторін договору;

відповідальність сторін договору.

У договорі про надання послуг з питного водопостачання повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання.

За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" договір про надання послуг з питного водопостачання набирає чинності після досягнення домовленості з усіх його істотних умов та підписання сторонами.

За бажанням сторін договір про надання послуг з питного водопостачання посвідчується нотаріально.

Між сторонами даного спору відсутній будь-який договір стосовно питання про порядок користування у 2012-2014 роках водозабірними колонками по вулиці Ялиновій у м. Дніпропетровську та порядок оплати використаної води.

В листі від 16.07.2012 на адресу відповідача позивач зазначив про надання ним згоди на підключення до свого водопроводу двох водозабірних колонок по вулиці Ялиновій у м. Дніпропетровську. В той же час матеріали справи не містять документів, які б вказували на те, ким здійснено це підключення та чи брав будь-хто на себе певні зобов'язання з цього питання. В акті від 15.11.2012, що складений працівниками відповідача і на який позивач посилається як на доказ в обгрунтування свого позову, зазначено, що при обстеженні трубопровода на вулиці Ялиновій у м. Дніпропетровську у колодязі після загального водоміра виявлено врізку на дві водозабірні колонки для населення, на врізці є додатковий водомір, який опломбований працівниками КП "Дніпроводоканал". Таким чином зазначені в акті відомості не свідчать про взяття відповідачем зобов'язань оплачувати позивачу вартість води, яка використана в водозабірних колонках та нести інші пов'язані з цим витрати.

В ряді інших доданих до справи листів позивач стверджує, що ним була отримана усна вказівка від посадових осіб міської ради встановити водозабірні колонки і отримана обіцянка про оплату використаної населенням води комунальним підприємством "Дніпроводоканал", але ці доводи ніяким чином не підтверджені і усні обіцянки посадових осіб міськради не тягнуть за собою виникнення зобов'язань у відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даній справі слід визнати, що позивач не довів належними та допустимими доказами заявлений позов, вимоги позову є безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 33, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 16.01.2016.

Суддя В.Д. Воронько