КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа№ 910/16153/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Гордієнко І.С. - представник;

Від відповідача: Брагінський П.О.- представник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015

у справі № 910/16153/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Банк „Київська Русь" від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ „Київська Русь Волков Олександра Юрійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет"

про стягнення 65 426 516,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Банк „Київська Русь" від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ „Київська Русь Волков Олександра Юрійовича звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" про стягнення 65 426 516,80 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 у справі №910/16153/15 позов було задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Банк „Київська Русь" 60 300 000,00 грн. основного боргу, 4 693 677,14 грн. відсотків за користування кредитом, 295 781,49 грн. пені, 133 088,18 грн. 27% річних та 4 000,00 грн. штрафу, 73 080,00 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 у справі № 910/16153/15 і прийняти нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" у справі №910/16153/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 було повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 у справі №910/16153/15 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" повторно звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" передано для розгляду головуючому судді (судді-доповідачу) Отрюху Б.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" у справі № 910/16153/15 сформовано колегію суддів у складі: Головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2015 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 22.12.2015.

21.12.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю взяти участь в іншому судовому процесі, яке колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" було відкладено на 19.01.2016.

19.01.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи, яке колегією суддів було оглянуте та долучене до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.01.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по справі.

В даному судовому засіданні 19.01.2016 представник відповідача підтримав клопотання про призначення у справі судово - економічної експертизи, для визначення розміру заборгованості за кредитним договором № 18996-20/13-1 від 27.02.2013.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012р. № 4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Колегія також враховує ту обставину, що відповідачем не було надано контррозрахунку щодо визначення заборгованості за кредитним договором з документальним підтвердженням невірності розрахунку який здійснив позивач та суд першої інстанції.

Щоб уникнути затягування розгляду даної справи в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

А тому враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню оскільки матеріали справи містять достатньо доказів які дають підстави розглядати апеляційну скаргу по справі і прийняти постанову на їх основі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (кредитодавець, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" (позичальник) було укладено кредитний договір № 18996-20/13-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії з урахуванням змін та доповнень до кредитного договору від 09.07.2014, від 18.12.2014 та від 13.02.2015.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором про надання кредиту.

У відповідності до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 1.1 договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах:

- ліміт кредитної лінії - 60 300 000,00 грн.

- кінцевий термін повернення кредиту - 26.01.2019 року;

- ціль використання кредиту - поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 1.1.5. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом складає - 27 % процентів річних.

Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № в ПАТ "Банк "Київська Русь", код банку (МФО) 319092.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до Графіка.

Відповідно до п. 4.2. кредитного договору у випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

У відповідності до п. 4.3. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком з дня надання кредиту по дату кінцевого терміну повернення кредиту, зазначену в п. 1.1.2 договору.

Сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25-го числа по останній робочий день місяця на рахунок, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом (п. 4.5. договору).

Відповідно до п. 4.11 кредитного договору всі платежі позичальника, передбачені договором, вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежів в повному розмірі надійшла на рахунок банку до закінчення операційного дня Банку, що є останнім днем строку сплати платежу, передбаченого договором.

Згідно з п. 9.2 (9.2.1) кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, винагород та штрафних санкцій, що передбачені договором (відкликання кредиту), а також відшкодування збитків, завданих банку в наслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або іншими особами, що є поручителями позичальника (в т.ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов договору та/або договорів забезпечення, а позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, або в інший строк встановлений у відповідній вимозі банку, повернути суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку.

Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та /або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

У випадку порушення позичальником строків (термінів) повернення кредиту або процентів, позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентам та іншими платежами згідно з договором з урахуванням встановлено індексу інфляції, а також 27 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення (п. 8.2 Кредитного договору з урахуванням змін та доповнень до договору).

За змістом п. 8.6 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити нараховані штрафні санкції за весь час прострочення ним виконання своїх зобов'язань за договором, починаючи з дня, наступного за днем коли зобов'язання мало бути виконане до дня його фактичного виконання.

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору він набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє по дату повного виконання зобов'язань за договором.

Позивач на виконання умов кредитного було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 79 953 988,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 5841 від 13.02.2015 та меморіальний ордер № 2915 від 18.12.2014.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання з повернення кредитних коштів виконував неналежним чином, у зв'язку з чим на адресу ТОВ "Фудмеркет" було направлено повідомлення про відкликання кредиту від 30.04.2015 № 3563/20. Проте відповідач, протягом встановленого Кредитним договором (п. 9.2) строку, а саме в строк до 29.05.2015 року не вжив жодних заходів щодо повного погашення простроченої заборгованості.

На адресу відповідача було надіслано лист від 09.06.2015 року № 4833/16 про відкликання кредиту та запропоновано у строк до 15.06.2015 достроково повернути кредит, та сплатити проценти за користуванням кредитом. Разом з тим, останній кредитні кошти не повернув, проценти не сплатив.

Що і призвело до звернення з позовом до суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 60 300 000,00 грн., заборгованості за відсотками за період з 01.03.15 р. по 17.06.15 р. у розмірі 4 693 677,14 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків за період з 01.04.15р. по 17.06.15р. у розмірі 295 751,49 грн., 27 % річних за несвоєчасне погашення процентів за період з 01.04.15р. по 17.06.15р. - 133 088,18 грн., а також штраф у зв'язку з невиконанням п. 6.1.15 кредитного договору за період з 01.04.15р. по 31.05.15р. у розмірі 4000,00 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно умов кредитного договору банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах: ліміт кредитної лінії - 60 300 000,00 грн., кінцевий термін повернення кредиту - 26.01.19 року; ціль використання кредиту - поповнення обігових коштів.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення 27 % колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх задоволення, у розмірі 133 088,18 грн.

Також позивач за прострочення строків сплати за надані послуги з кредитування, керуючись пунктом 8.1 та п. 6.1.15 договору нарахував та просив стягнути з відповідача 295 751,49 грн. пені та 4 000,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу, вона має бути передбачена законом або договором.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та /або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Також умовами п. 6.4. сторони погодили, що у випадку невиконання позичальником вимог п.п. 6.1.5 договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1 000,00 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу то колегія суддів також погоджується з розрахунком суду першої інстанції та вважає, що вони підлягають задоволенню у розмірі 295 781,49 грн. та 4 000,00 грн. відповідно.

Заперечення скаржника з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, та апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

З огляду на наведене, враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Фудмаркет" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 у справі № 910/16153/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/16153/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко