ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа № 922/5056/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

прокурор Х/о - ОСОБА_1;

1-го відповідача - ОСОБА_2;

2-го відповідача - не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого відповідача (вх.№5364 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 02.11.15 у справі № 922/5056/15

за позовом Прокурора м. Харкова

до 1. Харківської міської ради, м. Харків,

2.ОК ЖБК "Кастель", м. Харків

про скасування рішення та визнання недійсним акта

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (перший відповідач) та ОК ЖБК "Кастель" (другий відповідач) звернувся прокурор м. Харкова, в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати п.п. 26.3 додатку 1 до рішення 33 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 29.04.2009 року №85/09; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 18.09.2009 року серія ЯЕ №485067, площею 0,8687 га, яка розташована за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 276-г (кадастровий номер 6310136:13:001:0012); визнати відсутність в ОК "ЖБК "Кастель" () права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 276-г (кадастровий номер 6310136:13:001:0012).

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2015 року у справі №922/5056/15 (суддя Погорелова О.В.) позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано п.п. 26.3 додатку 1 до рішення 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 29.04.2009 року №85/09. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 18.09.2009 року серія ЯЕ №485067, площею 0,8687 га, яка розташована за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 276-г (кадастровий номер 6310136:13:001:0012). Стягнуто з Харківської міської ради на користь Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору. Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Кастель" на користь Державного 3456789бюджету України 1218,00 грн. судового збору. В решті позову - відмовлено.

Перший відповідач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, надав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що рішення Харківської міської ради 85/09 від 29.04.2009р. є незаконним, оскільки ОК "ЖБК"Костель" створено в порушення вимог ст. ст. 133, 134, 135 та 137 ЖК УРСР та приписам Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186, що Харківська міська рада вирішуючи питання про наявність правових та фактичних підстав для ухвалення рішеня мала можливість, і в силу покладених на неї публічних функцій діяти в інтересах усієї теріторіальної громади, мала обов'язок з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення ОК "ЖБК"Кастель", мала переконатись у додержанні ОК порядку його створення. Суд першої інстанції не врахував, що Харківська міська рада не є органом державної реєстрації юридичних осіб та може це зробити, виключно ознайомившись зі статутом ЖБК.

Перший відповідач вважає, що Харківська міська рада цілком обґрунтовано прийняла рішення, керуючись ст.41 Земельного кодексу України та іншими нормами чинного законодавства України та зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на невірне визначення прокурора в якості позивача.

Прокурор вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що оспорюване рішення прийнято всупереч вимог ст. 41 ЗК України, ст. ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186, що в свою чергу є підставою для визнання незаконним та скасування цього рішення згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України.

Представник другого відповідача в судове засідання не з'явився, відзивів чи пояснень по справі не надав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що у ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території м. Харкова, прокуратурою міста встановлено, що п. п. 26.3. додатку 1 до рішення 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування від 29.04.2009 року № 85/09 Обслуговуючому кооперативу ЖБК Кастель надано у власність земельну ділянку, за рахунок земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,8687 га (в межах договору оренди землі від 09.09.2005 року № 31) для будівництва об'єкту зі зміною функціонального призначення під житлову забудову по вул. Клочківській, 276-г та подальшої експлуатації об'єкту.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі вказаного рішення ОК ЖБК Кастель отримано державний акт на право власності на земельну ділянку від 18.09.2009 року серія ЯЕ № 485067 площею 0,8687 га.

Прокурор, не погодившись з даним рішенням Харківської міської ради, звернувся з позовом, з посиланням на те, що вказане рішення прийнято всупереч вимогам ст.41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру, підставою для представництва прокуратурою у суді інтересів громадянина або держави полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, а також інші форми представництва.Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь - якій стадії судочинства, в порядку передбаченому процесуальним законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві.

В абз. 4 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 7 Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам (у редакції, викладеній у пункті 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 №2 Про внесення до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України доповнень і змін, що стосуються участі прокурора у судовому процесі) встановлено про обов'язок прокурора зазначити у позовній заяві про відсутність такого органу також вказано, У даному випадку такий орган відсутній, оскільки особа, яка наділена територіальною громадою міста відповідними повноваженнями у даному випадку виступає у якості відповідача.

Відповідно до п.2.1. наказу Генерального прокурора України №6гн від 28.11.2012 Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави та їх захисту при виконанні судових рішень, пріоритетним напрямом представницької діяльності є захист інтересів держави у сфері земельних відносин.

Згідно з ст.13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень Харківської міської ради, у тому числі, віднесено розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Ч.1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що спірна земельна ділянка була безоплатно передана у власність другого відповідача на підставі положень ст. 41 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Земельного кодексу України, житлово-будівельним та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

Отже, наведеною нормою передбачено можливість безоплатної передачі земельних ділянок у власність юридичної особи для здійснення житлового будівництва за умови, що така особа створена як житлово-будівельний кооператив, а тому при вирішенні питання щодо безоплатного надання земельної ділянки в порядку, визначеному наведеною нормою, слід враховувати саме мету створення кооперативу, яка має відповідати встановленим вимогам до порядку створення такого кооперативу.

Положеннями ст. 133 Житлового Кодексу України, ст. 135 Житлового Кодексу України та абз. 1 п. 8 Примірного статуту, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру; до членів ЖБК приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст. 137 ЖК житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_3 народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності ЖБК установлюється цим Кодексом, Примірним статутом та іншими актами законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЖК та абз. 2 п.4 Примірного статуту рішення зборів про організацію кооперативу, список громадян, які вступають до кооперативу, і членів їх сімей, що виявили бажання оселитися в будинку кооперативу, затверджуються виконавчим комітетом місцевої ОСОБА_3 народних депутатів.

Відповідно до абз. 2 п. 5, п. 5, абз. 2 п. 7 абз. 1, п. 45 , абз. 1 п. 74 Примірного статуту, ЖБК діє на підставі статуту, прийнятого відповідно до цього Примірного статуту і зареєстрованого у виконавчому комітеті ОСОБА_3 народних депутатів, який затвердив рішення про організацію кооперативу; число громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у жилому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. При будівництві одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, визначається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_3 народних депутатів, але не може бути менше 5 чоловік; до членів ЖБК приймаються особи віком до 30 років; громадянин може бути членом тільки одного ЖБК, крім випадку вступу до новостворюваного кооперативу у зв'язку з потребою у поліпшенні житлових умов; контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків здійснюють виконавчі комітети місцевих ОСОБА_3 народних депутатів.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку при вирішенні питання про те, яким нормативно-правовим актом слід керуватись при створенні Житлово - будівельного кооперативу: ст. 7 Законом України Про кооперацію або Житловим кодексом України та Примірним статутом необхідно врахувати, що зазначені нормативно-правові акти співвідносяться як загальний (Закон України Про кооперацію) та спеціальний (Житловий кодекс України та Примірний статут), а тому обгрунтовано застосував норми спеціальних нормативно - правовових актів.

Аналогічного висновку прийшла колегія суддів Вищого господарського суду України при прийнятті рішення від 14.03.2013 у справі № 5002-22/1870-2012.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що Обслуговуючий кооператив ЖБК Кастель створено із порушенням вищевказаних норм, а саме: всупереч ч. 6 ст.137 ЖК та абз. 2 п. 4 Примірного статуту, рішення про створення ОК ЖБК Кастель та список членів кооперативу не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради, при тому що статут кооперативу зареєстровано саме у цій місцевій раді. Відповідно до статуту ОК ЖБК Кастель кооператив не створено при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст.137 ЖК.

В матеріалах справи відсутні докази того, що члени кооперативу на момент його створення, потребували поліпшення житлових умов, що суперечить вимогам ст. 135 ЖК України та абз. І п.8 Примірного статуту, а також відсутня вимога щодо необхідності поліпшення житлових умов, яка повинна бути передбачена у матеріалах реєстраційної справи ОК ЖБК Кастель та статутних документах.

Всупереч п. 5 Примірного статуту, з урахуванням того, що число членів кооперативу не визначено виконавчим комітетом Харківської міської ради, число його членів не повинно бути менше п'яти. При цьому відповідно до переліку членів кооперативу, як у редакції статуту на момент прийняття спірного рішення так і в новій редакції за 2009 рік - число його членів три.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що ОК ЖБК Кастель фактично не є житлово-будівельним кооперативом в розумінні вимог глави 5 ЖК та ст. 41 ЗК України, а зазначений кооператив фактично є обслуговуючим, його метою створення, порядок створення, організації та діяльності не відповідає вимогам до житлово-будівельного кооперативу.

Згідно зі ст.41 Земельного кодексу України, на підставі якої було ухвалене спірне рішення, передбачено можливість надання земельних ділянок не обслуговуючим, а лише житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам.

Суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про те, що спірне рішення (п.п.26.3 додатку 1 до рішення 33 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 29.04.2009 року №85/09 ) є незаконним, оскільки, перший відповідач вирішуючи питання про наявність правових та фактичних підстав для ухвалення спірного рішення мала можливість, і в силу покладених на неї публічних функцій діяти в інтересах усієї територіальної громади, мала й обовязок зясувати правовий статус, мету та підстави створення другого відповідача, мала переконатись у додержанні другим відповідачем порядку його створення та у відповідності його вимогам чинного законодавства, що регулює порядок передачі землі житлово-будівельним кооперативам.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що на підставі того, що п.п.26.3 додатку 1 до рішення 33 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 29.04.2009 року №85/09, яке слугувало підставою для подальшого оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.09.2009 року серія ЯЕ №485067, площею 0,8687 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 276-г (кадастровий номер 6310136:13:001:0012), є незаконним, то відповідний державний акт на право власності також не відповідає законові.

Аналогічного висновку неодноразово приходила колегія суддів Вищого господарського суду України при прийнятті рішень від 15.07.2014 року у справі №922/291/13-г, від 15.10.2013 року у справі №901/1432/13.

Суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позовної вимоги прокурора про визнаня відсутністі в ОК "ЖБК "Кастель" () права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 276-г (кадастровий номер 6310136:13:001:0012) , оскільки заявлена вимога фактично не спрямована на поновлення будь-яких прав прокурора, а є встановленням факту, що має юридичне значення, тобто вимога про визнання відсутності права власності у другого відповідача є вимогою про визнання факту, що суперечить вимогам ст. 12 Господарського процесуального кодексу України та не відповідає способам захисту порушеного права. Таким чином, прокурором невірно обраний спосіб захисту в цій частині позовних вимог, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачами не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви першого відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст. ст. 21 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 41, 116 Земельного кодексу України, ст. 94 Господарського кодексу України, ст. 6 Закону України "Про кооперацію", ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР, ст.ст.101-105 ГПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.11.15 у справі №922/5056/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 16.01.16

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.