ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р.Справа № 915/1511/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпоряджень щодо повторного автоматичного розподілу справи в.о. керівника апарату суду №913 від 09.12.2015р., №50 від 13.01.2016р. та протоколів автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2015р., 13.01.2016р.)

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» - ОСОБА_1- за ордером, договором; ОСОБА_2 за довіреністю;

від ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» - ОСОБА_4 за ордером, договором

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-АГРО»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року

по справі №915/1511/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-АГРО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ОСОБА_3»

про стягнення 1502370,60грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 10.12.2015р. оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 14.01.2016р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

20.08.2015р Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-АГРО» (надалі позивач, ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО») звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ОСОБА_3» (надалі відповідач, ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3»), в якому просило суд стягнути з відповідача 1502370,60грн. збитків, заподіяних самовільним зайняттям земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» зазначило, що позивач є орендарем (землекористувачем) земельних ділянок загальною площею 1520,1737га в межах Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.08.2013р. у справі №915/1111/13 (яке набрало чинності) зобов'язано ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» повернути ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» самовільно зайняті земельні ділянки без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. З 29.12.2012р. внаслідок протиправної поведінки відповідача ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» позбавлене можливості використовувати у власній господарській діяльності земельні ділянки загальною площею 1520,1737га, при цьому на виконання власних зобов'язань, що випливають з укладених договорів оренди землі, ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» сплатило 773 фізичним особам-орендодавцям орендну плату за землю (1277014,80грн.) та у відповідності до норм Податкового кодексу України 225355,8грн. - податку з доходів фізичних осіб, сплачених ним до бюджету як податковим агентом. Таким чином сплачена орендна плата є майновою шкодою, завданою відповідачем позивачу, у розумінні ст.1166 ЦК України та є такою, що підлягає відшкодуванню у відповідності до ст.1192 ЦК України.

З посиланням на норми ч.2 ст.16, ст.ст.22,1166,1192 ЦК України, ст.ст.152,157 ЗК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

15.10.2015р. ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» подало суду першої інстанції відзив по суті позовних вимог, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 28.10.2015р. (суддя Васильєва Л.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що 29.12.2012р. ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» уклало 773 аналогічних за змістом договори оренди землі з фізичними особами. Визначена цими договорами орендна плата за земельні ділянки становить платіж, який орендар (ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО») вносить орендодавцю за кожен рік фактичного користування земельною ділянкою. Орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 5% від нормативно грошової оцінки (пункт 9 Договору оренди землі від 29.12.2012р). Аналогічний пункт міститься у кожному із 773 договорів оренди землі. Таким чином, у період листопада - грудня 2013 року ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» здійснило виплату орендної плати своїм орендодавцям на виконання пунктів 9-11 договорів оренди, укладених між позивачем та третіми особами. Тобто, позивач у відповідності з укладеними договорами оренди виконував свої договірні зобовязання перед орендодавцями, а не здійснював будь-які витрати, повязані з неправомірною поведінкою відповідача. Аналогічно це стосується сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, оскільки в силу вимог п. 14.1.180 ст. 14 та п. 162.1.3 ст. 162 Податкового Кодексу України це його обовязок як податкового агента. Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів підстави для цивільної відповідальності відсутні. Тому суд не вбачає причинно-наслідкового звязку між обовязком позивача сплатити орендну плату, перерахувати податок до бюджету та протиправною поведінкою відповідача. Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що сплата орендної плати та податків не є збитками у розумінні 22 ЦК України.

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні погодився з доводами відповідача стосовно того, що шкода, заподіяна внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначається та відшкодовується у порядку, передбаченому ст.ст.152, 157 Земельного кодексу України, Постановою Кабінету міністрів України від 25.07.2007р. №963 та зазначив, що на час ухвалення рішення вказані позовні вимоги є предметом позову у справі №915/1125/13 за позовом ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» до ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» про стягнення збитків, що знаходиться у провадженні Одеського апеляційного господарського суду.

Не погодившись з рішенням суду від 28.10.2015р., ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» зазначило, що рішення підлягає скасуванню з наступних підстав:

- факт протиправної поведінки ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3», що виразилась у самовільному зайнятті земельних ділянок ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО», зафіксовано судовими рішеннями у справі №915/1111/13. Цими ж судовими рішеннями встановлено той факт, що внаслідок вказаної протиправної поведінки відповідача ТОВ «Партнер-Агро» було позбавлене можливості протягом 2013 року користуватись належними йому земельними ділянками. При цьому на виконання власних зобов'язань, що випливають з укладених договорів оренди землі, ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» сплатило 773 фізичним особам-орендодавцям орендну плату за землю, якою ТОВ «Партнер-Агро» внаслідок протиправного самовільного її зайняття ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» було позбавлено можливості користуватись. Таким чином сплачена орендна плата є майновою шкодою, завданою відповідачем позивачу, у розумінні ст.1166 ЦК України та є такою, що підлягає відшкодуванню у відповідності до ст.1192 ЦК України;

- встановлене порушення ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, пов'язаної із використанням землі сільськогосподарського призначення, призвело до порушення прав і охоронюваних законом інтересів ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО», зокрема, його права, передбаченого статті 25 ЗУ «Про оренду землі», самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи;

- витрати ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО», зазначені в розрахунку позовних вимог, відповідають його договірним зобов'язанням перед орендодавцями та законодавчим зобов'язанням суб'єкта господарювання, при цьому фактичне використання земельних ділянок ним не здійснювалось, а зазначені земельні ділянки використовувались відповідачем, що не звільняло позивача від вказаних витрат; через неправомірні дії відповідача у 2013 році позивач не зміг своєчасно приступити до використання орендованих ним земельних ділянок, відповідно, отримати продукцію та доходи, проте на виконання зобов'язань з використання цих земельних ділянок позивач поніс витрати, які згідно зі статті 28 ЗУ «Про оренду землі» не можуть покладатись на орендодавців, які виконали свої договірні зобов'язання з передачі земельних ділянок.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) апеляційну скаргу ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» прийнято провадження та призначено її до розгляду.

10.12.2015р. ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» подало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відхилити апеляційну скаргу та залишити оскаржене рішення без змін.

У звязку із тимчасовою непрацездатністю судді Таран С.В., розпорядженням в.о. керівника апарату №913 від 09.12.2015р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №915/1511/15.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 09.12.2015р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Поліщук Л.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 09.12.2015р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Поліщук Л.В.) справу №915/1511/15 прийнято до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.12.2015р.

В судовому засіданні 10.12.2015р. оголошено перерву до 14.01.2016р.

У звязку із відпусткою судді Поліщук Л.В., розпорядженням в.о. керівника апарату №50 від 13.01.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №915/1511/15.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 13.01.2016р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 13.01.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) справу №915/1511/15 прийнято до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 14.01.2016р.

10.12.2015р. відповідач подав Одеському апеляційному господарському суду два клопотання про зупинення провадження у справі до:

- набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №915/1125/13 за позовом ТОВ «Партнер-Агро» до ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення 1377970,44грн. шкоди;

- набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №814/2071/15 за позовом ОСОБА_3 до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області про скасування розпоряджень голови Первомайської райдержадміністрації Миколаївської області від 12.10.2012р. №470-р, від 12.10.2012р. №471-р, від 20.11.2012р. №523-р.

В засіданнях суду апеляційної інстанції 10.12.2015р. та 14.01.2016р., відповідно, вищезазначені клопотання колегією суддів були відхилені у звязку із тим, що дана справа, хоча і є повязаною із справами №915/1125/13 та №814/2071/15 обставинами, з яких виникли спори, може бути розглянута в суді апеляційної інстанції з переглядом оскаржуваного рішення від 28.10.2015р. відповідно до вимог ст.101 ГПК в апеляційному порядку.

Норма ч.1 ст.79 ГПК України встановлює імперативний обовязок господарського суду зупинити провадження у справі лише у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, проте в даному випадку такої неможливості не убачається, оскільки усі обставини, що входять до предмету доказування в даному господарському спорі, можуть бути встановлені апеляційним господарським судом самостійно з наданням їм відповідної правової оцінки.

В судовому засіданні представники скаржника підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» є орендарем земельних ділянок загальною площею 1520,1737га що розташовані в межах Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на підставі договорів оренди, які 29.12.2012р. укладені між ним із 773 фізичними особами строком на 20 років з моменту їх державної реєстрації.

Дані договори оренди зареєстровані відділом Держкомзему у Первомайському районі Миколаївської області 29.12.2012р. за відповідними порядковими номерами.

29.12.2012р. між 773 фізичними особами та ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» були складені та підписані акти приймання-передачі земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, що є фактом, встановленим рішенням господарського суду Миколаївської області у справі №915/1111/13 від 23.08.2013р., який не повинен доказуватись виходячи з положень ч.3 ст.35 ГПК України.

Пунктами 9,11 Договорів оренди землі встановлено, що орендна плата за земельні ділянки становить платежі, які ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» вносить фізичним особам за кожний рік фактичного користування земельною ділянкою; орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки; орендна плата вноситься ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» протягом терміну дії Договорів за фактичний термін оренди землі, але не пізніше 31 грудня кожного року користування.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.08.2013р. по справі №915/1111/13 за позовом ТОВ «Партнер-Агро» до ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» (залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2014р.) зобовязано ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» повернути ТОВу «ПАРТНЕР-АГРО» самовільно зайняті ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» земельні ділянки загальною площею 1520,1737га, розташовані в межах Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з наступними кадастровими номерами: :01:000:0015; :01:000:0016; :01:000:0017; :01:000:0018; :01:000:0019; :01:000:0020; :01:000:0021; :01:000:0022; :01:000:0023; :01:000:0024; :01:000:0025; :01:000:0026; :01:000:0027; :01:000:0028; :01:000:0029; :01:000:0030; :01:000:0031; :01:000:0032; :01:000:0033; :01:000:0034; :01:000:0035; :01:000:0036; :01:000:0037; :01:000:0038; :01:000:0039; :01:000:0040; :01:000:0041; :01:000:0042; :01:000:0043; :01:000:0044; :01:000:0045; :01:000:0046; :01:000:0047; :01:000:0048; :01:000:0049; :01:000:0050; :01:000:0051; :01:000:0052; :01:000:0053; :01:000:0054; :01:000:0055; :01:000:0056; :01:000:0057; :01:000:0058; :01:000:0059; :01:000:0060; :01:000:0061; :01:000:0062; :01:000:0063; :01:000:0064; :01:000:0065; :01:000:0066; :01:000:0067; :01:000:0068; :01:000:0069; :01:000:0070; :01:000:0071; :01:000:0072; :01:000:0073; :01:000:0074; :01:000:0075; :01:000:0076; :01:000:0077; :01:000:0078; :01:000:0079; :01:000:0080; :01:000:0081; :01:000:0082; :01:000:0083; :01:000:0084; :01:000:0085; :01:000:0086; :01:000:0087; :01:000:0088; :01:000:0089; :01:000:0090; :01:000:0091; :01:000:0092; :01:000:0093; :01:000:0094; :01:000:0095; :01:000:0096; :01:000:0097; :01:000:0098; :01:000:0099; :01:000:0100; :01:000:0101; :01:000:0102; :01:000:0103; :01:000:0104; :01:000:0105; :01:000:0106; :01:000:0107; :01:000:0108; :01:000:0109; :01:000:0110; :01:000:0111; :01:000:0112; :01:000:0113; :01:000:0114; :01:000:0115; :01:000:0116; :01:000:0117; :01:000:0118; :01:000:0119; :01:000:0120; :01:000:0121; :01:000:0122; :01:000:0123; :01:000:0124; :01:000:0125; :01:000:0126; :01:000:0127; :01:000:0128; :01:000:0129; :01:000:0130; :01:000:0131; :01:000:0132; :01:000:0133; :01:000:0134; :01:000:0135; :01:000:0136; :01:000:0137; :01:000:0138; :01:000:0139; :01:000:0140; :01:000:0141; :01:000:0142; :01:000:0143; :01:000:0144; :01:000:0145; :01:000:0146; :01:000:0147; :01:000:0148; :01:000:0149; :01:000:0150; :01:000:0151; :01:000:0152; :01:000:0153; :01:000:0154; :01:000:0155; :01:000:0156; :01:000:0157; :01:000:0158; :01:000:0159; :01:000:0160; :01:000:0161; :01:000:0162; :01:000:0163; :01:000:0164; :01:000:0165; :01:000:0166; :01:000:0167; :01:000:0168; :01:000:0169; :01:000:0170; :01:000:0171; :01:000:0172; :01:000:0173; :01:000:0174; :01:000:0175; :01:000:0176; :01:000:0177; :01:000:0178; :01:000:0179; :01:000:0180; :01:000:0181; :01:000:0182; :01:000:0183; :01:000:0185; :01:000:0186; :01:000:0187; :02:000:0028; :02:000:0029; :02:000:0030; :02:000:0031; :02:000:0032; :02:000:0033; :02:000:0034; :02:000:0035; :02:000:0036; :02:000:0037; :02:000:0038; :02:000:0039; :02:000:0040; :02:000:0041; :02:000:0042; :02:000:0043; :02:000:0044; :02:000:0045; :02:000:0046; :02:000:0047; :02:000:0048; :02:000:0049; :02:000:0050; :02:000:0051; :02:000:0052; :02:000:0053; :02:000:0054; :02:000:0055; :02:000:0056; :02:000:0057; :02:000:0058; :02:000:0059; :02:000:0060; :02:000:0061; :02:000:0062; :02:000:0063; :02:000:0064; :02:000:0065; :02:000:0066; :02:000:0067; :02:000:0068; :02:000:0069; :02:000:0070; :02:000:0071; :02:000:0072; :02:000:0073; :02:000:0074; :02:000:0075; :02:000:0076; :02:000:0077; :02:000:0078; :02:000:0079; :02:000:0080; :02:000:0081; :02:000:0082; :02:000:0083; :02:000:0084; :02:000:0085; :02:000:0086; :02:000:0087; :02:000:0088; :02:000:0089; :02:000:0090; :02:000:0091; :02:000:0092; :02:000:0093; :02:000:0094; :02:000:0095; :02:000:0096; :02:000:0097; :02:000:0098; :02:000:0099; :02:000:0100; :02:000:0101; :02:000:0102; :02:000:0103; :02:000:0104; :02:000:0105; :02:000:0106; :02:000:0107; :02:000:0108; :02:000:0109; :02:000:0110; :02:000:0111; :02:000:0112; :02:000:0113; :02:000:0114; :02:000:0115; :02:000:0116; :02:000:0117; :02:000:0118; :02:000:0119; :02:000:0120; :02:000:0121; :02:000:0122; :02:000:0123; :02:000:0124; :02:000:0125; :02:000:0126; :02:000:0127; :02:000:0128; :02:000:0129; :02:000:0130; :02:000:0131; :02:000:0132; :02:000:0133; :02:000:0134; :02:000:0135; :02:000:0136; :02:000:0137; :02:000:0138; :02:000:0139; :02:000:0140; :02:000:0141; :02:000:0142; :02:000:0143; :02:000:0144; :02:000:0145; :02:000:0146; :02:000:0147; :02:000:0148; :02:000:0149; :02:000:0150; :02:000:0152; :02:000:0153; :02:000:0154; :02:000:0155; :02:000:0156; :02:000:0157; :02:000:0158; :02:000:0159; :02:000:0161; :02:000:0162; :02:000:0163; :02:000:0164; :02:000:0165; :02:000:0166; :02:000:0167; :02:000:0168; :02:000:0169; :02:000:0170; :02:000:0171; :02:000:0172; :02:000:0173; :02:000:0174; :02:000:0175; :02:000:0176; :02:000:0177; :02:000:0178; :02:000:0179; :02:000:0180; :02:000:0181; :02:000:0182; :02:000:0183; :02:000:0184; :02:000:0185; :02:000:0186; :02:000:0187; :02:000:0188; :02:000:0189; :02:000:0190; :02:000:0191; :02:000:0192; :02:000:0193; :02:000:0194; :02:000:0195; :02:000:0196; :02:000:0197; :02:000:0198; :02:000:0199; :02:000:0200; :02:000:0201; :02:000:0202; :02:000:0203; :02:000:0204; :02:000:0205; :02:000:0206; :02:000:0207; :02:000:0208; :02:000:0209; :02:000:0210; :02:000:0211; :02:000:0212; :02:000:0213; :02:000:0214; :02:000:0215; :02:000:0216; :02:000:0217; :02:000:0218; :02:000:0219; :02:000:0222; :02:000:0223; :02:000:0224; :02:000:0225; :02:000:0226; :02:000:0227; :02:000:0228; :02:000:0229; :02:000:0230; :02:000:0231; :02:000:0232; :02:000:0233; :02:000:0234; :02:000:0235; :02:000:0236; :02:000:0237; :02:000:0238; :02:000:0239; :02:000:0240; :02:000:0241; :02:000:0242; :02:000:0243; :02:000:0244; :02:000:0245; :02:000:0246; :02:000:0247; :02:000:0248; :02:000:0249; :02:000:0250; :02:000:0251; :02:000:0252; :02:000:0253; :02:000:0254; :02:000:0255; :02:000:0256; :02:000:0257; :02:000:0258; :02:000:0259; :02:000:0260; :02:000:0261; :02:000:0262; :02:000:0263; :02:000:0264; :02:000:0265; :02:000:0266; :02:000:0267; :02:000:0268; :02:000:0269; :02:000:0270; :02:000:0271; :02:000:0272; :02:000:0273; :02:000:0273; :02:000:0274; :02:000:0275; :02:000:0276; :02:000:0277; :02:000:0278; :02:000:0279; :02:000:0280; :02:000:0281; :02:000:0282; :02:000:0283; :02:000:0284; :02:000:0285; :02:000:0286; :02:000:0287; :02:000:0288; :02:000:0289; :02:000:0290; :02:000:0291; :02:000:0292; :02:000:0293; :02:000:0294; :02:000:0295; :02:000:0296; :02:000:0297; :02:000:0298; :02:000:0299; :02:000:0300; :02:000:0301; :02:000:0302; :02:000:0303; :02:000:0304; :02:000:0305; :02:000:0306; :02:000:0307; :02:000:0308; :02:000:0309; :02:000:0310; :02:000:0311; :02:000:0312; :02:000:0313; :02:000:0314; :02:000:0315; :02:000:0316; :02:000:0317; :02:000:0318; :02:000:0319; :02:000:0320; :02:000:0321; :02:000:0322; :02:000:0323; :02:000:0324; :02:000:0325; :02:000:0326; :02:000:0327; :02:000:0328; :02:000:0329; :02:000:0330; :02:000:0331; :02:000:0332; :02:000:0333; :02:000:0334; :02:000:0335; :02:000:0336; :02:000:0337; :02:000:0338; :02:000:0339; :02:000:0340; :02:000:0341; :02:000:0342; :02:000:0343; :02:000:0344; :02:000:0345; :02:000:0346; :02:000:0347; :02:000:0348; :02:000:0349; :02:000:0350; :02:000:0351; :02:000:0352; :02:000:0353; :02:000:0354; :02:000:0355; :02:000:0356; :02:000:0357; :02:000:0358; :02:000:0359; :02:000:0360; :02:000:0361; :02:000:0362; :02:000:0363; :02:000:0364; :02:000:0365; :02:000:0366; :02:000:0367; :02:000:0368; :02:000:0369; :02:000:0370; :02:000:0371; :02:000:0372; :02:000:0373; :02:000:0374; :02:000:0375; :02:000:0376; :02:000:0377; :02:000:0378; :02:000:0379; :02:000:0380; :02:000:0381; :02:000:0382; :02:000:0383; :02:000:0384; :02:000:0385; :02:000:0386; :02:000:0387; :02:000:0388; :02:000:0389; :02:000:0390; :02:000:0391; :02:000:0392; :02:000:0393; :02:000:0394; :02:000:0395; :02:000:0396; :02:000:0397; :02:000:0398; :02:000:0399; :02:000:0400; :02:000:0401; :02:000:0402; :02:000:0403; :02:000:0404; :02:000:0405; :02:000:0406; :02:000:0407; :02:000:0408; :02:000:0409; :02:000:0410; :02:000:0411; :02:000:0412; :02:000:0413; :02:000:0414; :02:000:0415; :02:000:0416; :02:000:0417; :02:000:0418; :02:000:0419; :02:000:0420; :02:000:0421; :02:000:0422; :02:000:0423; :02:000:0424; :02:000:0425; :02:000:0426; :02:000:0427; :02:000:0428; :02:000:0429; :02:000:0430; :02:000:0431; :02:000:0432; :02:000:0433; :02:000:0434; :02:000:0435; :02:000:0436; :02:000:0437; :02:000:0438; :02:000:0439; :02:000:0440; :02:000:0441; :02:000:0442; :02:000:0443; :02:000:0444; :02:000:0445; :02:000:0446; :02:000:0447; :02:000:0448; :02:000:0449; :02:000:0450; :02:000:0451; :02:000:0452; :02:000:0453; :02:000:0454; :02:000:0455; :02:000:0456; :02:000:0457; :02:000:0458; :02:000:0459; :02:000:0460; :02:000:0461; :02:000:0462; :02:000:0463; :02:000:0464; :02:000:0465; :02:000:0466; :02:000:0467; :02:000:0468; :02:000:0469; :02:000:0470; :02:000:0471; :02:000:0472; :02:000:0473; :02:000:0474; :02:000:0475; :02:000:0476; :02:000:0477; :02:000:0478; :02:000:0479; :02:000:0480; :02:000:0481; :02:000:0482; :02:000:0483; :02:000:0484; :02:000:0485; :02:000:0486; :02:000:0487; :02:000:0488; :02:000:0489; :02:000:0490; :02:000:0491; :02:000:0492; :02:000:0493; :02:000:0494; :02:000:0495; :02:000:0496; :02:000:0497; :02:000:0498; :02:000:0499; :02:000:0500; :02:000:0501; :02:000:0502; :02:000:0503; :02:000:0504; :02:000:0505; :02:000:0506; :02:000:0507; :02:000:0508; :02:000:0509; :02:000:0510; :02:000:0511; :02:000:0512; :02:000:0513; :02:000:0514; :02:000:0515; :02:000:0516; :02:000:0517; :02:000:0518; :02:000:0519; :02:000:0520; :02:000:0521; :02:000:0522; :02:000:0523; :02:000:0524; :02:000:0525; :02:000:0526; :02:000:0527; :02:000:0528; :02:000:0529; :02:000:0530; :02:000:0531; :02:000:0532; :02:000:0533; :02:000:0534; :02:000:0535; :02:000:0536; :02:000:0537; :02:000:0538; :02:000:0539; :02:000:0540; :02:000:0541; :02:000:0542; :02:000:0543; :02:000:0544; :02:000:0545; :02:000:0546; :02:000:0547; :02:000:0548; :02:000:0549; :02:000:0550; :02:000:0551; :02:000:0552; :02:000:0553; :02:000:0554; :02:000:0555; :02:000:0556; :02:000:0557; :02:000:0558; :02:000:0559; :02:000:0560; :02:000:0561; :02:000:0562; :02:000:0563; :02:000:0564; :02:000:0565; :02:000:0566; :02:000:0567; :02:000:0568; :02:000:0569; :02:000:0570; :02:000:0571; :02:000:0572; :02:000:0573; :02:000:0574; :02:000:0575; :02:000:0576; :02:000:0577; :02:000:0578; :02:000:0579; :02:000:0580; :02:000:0581; :02:000:0582; :02:000:0583; :02:000:0584; :02:000:0585; :02:000:0586; :02:000:0587; :02:000:0588; :02:000:0589; :02:000:0590; :02:000:0591; :02:000:0592; :02:000:0593; :02:000:0594; :02:000:0595; :02:000:0596; :02:000:0597; :02:000:0598; :02:000:0599; :02:000:0600; :02:000:0601; :02:000:0602; :02:000:0603; :02:000:0604; :02:000:0605; :02:000:0606; :02:000:0607; :02:000:0608; :02:000:0609; :02:000:0610; :02:000:0611; :02:000:0612; :02:000:0613; :02:000:0614; :02:000:0615; :02:000:0616; :02:000:0617; :02:000:0618; :02:000:0619; :02:000:0620; :02:000:0621; :02:000:0622; :02:000:0623; :02:000:0624; :02:000:0625; :02:000:0626; :02:000:0627; :02:000:0628; :02:000:0629; :02:000:0630; :02:000:0631.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи №915/1111/13 судом встановлено, що з 29.12.2012р. земельна ділянка загальною площею 1520,1737га, яка розташована в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, перебуває у володінні та користуванні ПОВ «ПАРТНЕР-АГРО» на підставі належним чином оформлених правовстановлюючих документів, а саме договорів оренди землі, які є чинними.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.08.2013р. у справі №915/1111/13 встановлений преюдиційний для даної справи факт самовільного використання ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» орендованих позивачем земель загальною площею 1520,1737га, підтверджений складеними Державною інспекцією сільського господарства у Миколаївській області документами (акти перевірки від 04.04.2013р., 16.04.2013р., 14.06.2013, акти обстеження земельних ділянок, припис №№000380 від 22.04.2013р. з вимогою до ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» про звільнення у місячний термін самовільно зайнятої земельної ділянки, протокол про адміністративне правопорушення №000144 від 22.04.2003р. щодо директора ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» ОСОБА_5, тощо).

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок.

Отже обставина протиправного зайняття земельних ділянок загальною площею 1520,1737га ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» встановлена судовим рішенням у справі №915/1111/13 та може не доводитись в межах даної справи.

На виконання рішення по справі №915/1111/13 господарським судом Миколаївської області 20.02.2014р. був виданий виконавчий лист, на підставі якого Відділом державної виконавчої служби Первомайського міжрайонного управління юстиції було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного наказу.

28.08.2015р. державним виконавцем Відділу ДВС Первомайського міжрайонного управління юстиції ОСОБА_6 в присутності представників ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» був складений ОСОБА_6 про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі рішення по справі №915/1111/13 було виконане та постановою держвиконавця ОСОБА_6 від 04.09.2015р. виконавче провадження з примусового виконання наказу №915/1111/13 від 20.02.2014р. було закінчене.

ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» зазначає, що з моменту укладання договорів оренди (29.12.2012р.) воно не може реалізувати своє право на користування орендованими земельними ділянками у звязку з їх самовільним використанням ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3», у звязку із чим позивачу завдані збитки, які підлягають стягненню з відповідача на його користь та складаються з витрат по виплаті орендної плати за 2013 рік у сумі 1502370,6грн., з яких: 1277014,80 грн. орендна плата, сплачена безпосередньо орендодавцям; 225355,8грн. податок з доходів фізичних осіб, сплачений до бюджету у якості податкового агента. На підтвердження фактів сплати фізичним особам орендної плати позивачем надано копії відомостей на виплату грошей цим фізичним особам.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,9 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно із ст.95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.ст.1,13,14, ч.ч.1,2 ст.21 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Одним із способів захисту прав на земельні ділянки відповідно до п.3 «г» ст. 152 ЗК України є відшкодування заподіяних збитків, яке може застосовуватись при усуненні будь-яких порушень прав власника на землю чи землекористувача.

Підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначені ст.156 ЗК України.

Згідно із ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007р. затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, відповідно до п.1 якої ця Методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - розмір шкоди).

Як вбачається з матеріалів справи, наразі в провадженні Одеського апеляційного господарського суду перебуває справа №915/1125/13 за апеляційною скаргою на рішення господарського суду Миколаївської області від 30.08.2013р. за позовом ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» до ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» про стягнення збитків, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача шкоду, завдану самовільним зайняттям земельних ділянок площею 1520,1737га, які розташовані в межах Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в розмірі 1377970,44грн. В обґрунтування цього позову ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» послалося на те, що воно орендує земельні ділянки загальною площею 1520,1737га в межах Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на підставі 773-х договорів оренди, які укладені 29.12.2012р. з фізичними особами. З початку 2013 року позивач фактично позбавлений права користування земельними ділянками у звязку з їх використанням відповідачем для ведення власної господарської діяльності. Як на докази самовільного використання відповідачем земельних ділянок позивач послався на документи складені Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області, а саме: акти перевірок дотримання вимог земельного законодавства; акти обстеження земельних ділянок; розрахунки розміру заподіяної шкоди; припис внесений керівництву ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» з вимогою усунути порушення земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення. Правовою підставою свого позову позивач вказує приписи ст.ст.90,95,152 ЗК України.

Отже в межах іншої господарської справи ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» реалізує визначений ст.152 ЗК України спосіб захисту своїх прав землекористувача у вигляді відшкодування збитків, заподіяних самовільним зайняттям відповідачем земельних ділянок, що перебувають в оренді.

Позивач стверджує, що на виконання зобов'язань, які випливають з укладених договорів оренди землі, ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» сплатило 773 фізичним особам-орендодавцям орендну плату за землю, а також відповідно до вимог Податкового кодексу України сплатило за них у якості податкового агента податок на доходи фізичних осіб за 773 власника земельних ділянок.

Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Застосування такого способу захисту прав як відшкодування збитків визначається положенням ст.22 ЦК України і проводиться як у договірних зобов'язаннях (ст.611 ЦК України), так і в позадоговірних зобов'язаннях (глава 82 ЦК України «Відшкодування шкоди»), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно із ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України визначає два способи відшкодування шкоди: з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів підстави для цивільної відповідальності відсутні.

Суд першої інстанції цілком правомірно відхилив доводи позивача, що сплачені ним безпосередньо фізичним особам-орендодавцям грошові кошти є збитками у розумінні вимог ст.ст.22,1166 ЦК України, оскільки орендна плата сплачувалась згідно із умовами пунктів 9-11 договорів оренди за фактичний термін оренди за 2013 рік у листопаді-грудні 2013 року, тобто на виконання власних господарських зобовязань ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» перед власниками земельних ділянок за укладеними 29.12.2012р. договорами оренди.

Витрати, понесені ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» зі сплати орендної плати, не підпадають під ознаки реальних збитків у розумінні норми ст.22 ЦК України, адже не є ані втратами у звязку із пошкодженням (знищенням) майна позивача, ані витратами, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права користування орендованими земельними ділянками.

Сплата орендної плати є виконанням договірних зобовязань перед власниками земельних ділянок і не повязана будь-яким чином із необхідністю повернення земельних ділянок позивачу як титульному землекористувачу, тобто не є витратами, зробленими для відновлення порушеного права володіння і користування земельними ділянками.

Внаслідок того, що такі витрати не є збитками позивача, відсутній причинно- наслідковий зв'язок між необхідністю сплати орендної плати та протиправною поведінкою відповідача, адже зворотнє означало би, що саме внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок ТОВом «Агрофірма ОСОБА_3» позивач сплатив власникам земельних ділянок орендну плату за договорами оренди.

Проте таке припущення є юридично неспроможним.

Отже ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій не довело обставини заподіяння йому збитків у розумінні норм ст.22 ЦК України, оскільки сплата позивачем орендної плати та податку з доходів фізичних осіб не є збитками в розумінні ст.ст.22, 1192 ЦК України, ст.156 ЗК України, а є виконанням його договірних зобовязань за договорами оренди землі з власниками земельних ділянок та виконанням вимог податкового законодавства, що ніяким чином не випливає з дій відповідача.

Аналогічну правову позицію навів Вищий господарський суд України у постанові від 27.05.5009р. по справі №8/425-08.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сплата орендної плати та податків не є збитками у розумінні 22 ЦК України, та на законних правових підставах відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО» не свідчать про неправильність висновків місцевого господарського суду та підставою для його скасування слугувати не спроможні, оскільки у своїй сукупності не спростовують юридичну неспроможність віднесення заявлених до стягнення витрат по сплаті орендної плати та податку на доходи фізичних осіб до реальних збитків ТОВ «ПАРТНЕР-АГРО», завданих самовільним зайняттям ТОВ «Агрофірма ОСОБА_3» земельних ділянок.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області від 28.10.2015р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, що є підставою для залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.99,101-103,105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 28.10.2015р. залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 19.01.2016р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.