ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2016 р. Справа №917/2571/15

за позовом Приватного підприємства будівельна компанія «Асоль», вул. Коцюбинського, 10 а, с. Розсошенці, Полтавського району, Полтавської області.

до Виробничого дачно-будівельного кооперативу «Еталон», вул. Шевченка 18, с. Терешки, Полтавського району, Полтавської області, 38762

про стягнення 690 933 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 16.11.2015р.

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення 690 993 грн., в т.ч. 370 808 грн. - сума основного боргу згідно договору підряду № 11/13 від 12.08.13р., 295 163, 80 грн. сума інфляційних збитків, 25 020, 39 грн. - 3% річних.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

В засідання 04.01.2016р. від позивача через канцелярію суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. № 61 від 04.01.2016р.). В заяві позивач збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 715 542,32 грн., з них 370 808 грн. - сума основного боргу 295 163, 80 грн. сума інфляційних збитків, 25 660,41, 39 грн. - 3% річних, 23 909,31 грн. пені.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Враховуючи вищевикладене, суд, перевіривши заяву про збільшення позовних вимог на предмет вимог діючого законодавства, вважає її такою, що подана у відповідності до вищевказаних норм законодавства, тому приймає вищезазначену заяву до розгляду та задовольняє її, і подальший розгляд справи ведеться з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, зокрема, судом розглядаються вимоги про стягнення 715 542,32 грн., з них 370 808 грн. - сума основного боргу 295 163, 80 грн. сума інфляційних збитків, 25 660,41, 39 грн. - 3% річних, 23 909,31 грн. пені.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час день і місце проведення судових засідань, вимог ухвал суду не виконав, відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала, що направлялася відповідачу за вказаною адресою у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулася до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач значиться в реєстрі за адресою: вул. Шевченка 18, с. Терешки, Полтавського району, Полтавської області, 38762

Зважаючи на те, що суд не викликав представників сторін у судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою, неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, між 12 серпня 2013 року між Приватним підприємством Будівельною компанією АСОЛЬ (далі за текстом - позивач, Підрядник) та Виробничим дачно-будівельним кооперативом Еталон (далі за текстом - відповідач, Замовник) був укладений договір підряду № 11/13 (далі - договір).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- п.1.1. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник зобов'язується виконати наступні будівельні роботи: -переміщення грунту 9000м3 бульдозерами на відстань 300м з частковою погрузкою на автосамосвали; планування площадки згідно існуючих позначок; прибирання дерев. Місце будівництва м. Полтава, вул.Банкінських комісарів 30, площа будівництва 5 га. Підрядник зобов'язується проводити будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а Замовник зобов'язується надати Підрядникові будівельний майданчик, передати Підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію (надалі іменується "проектно-кошторисна документація"), прийняти об'єкт та оплатити роботи.

- п.1.5. Строк завершення будівництва об'єкта 20 робочих днів.

- п.1.7 Додаткові обсяги робіт, їх вартість і терміни виконання мають бути узгоджені в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною даного договору.

- п.2.1 Вартість будівництва об'єкта становить 224 720 грн. і сплачується Замовником виконавцю частинами, а саме:

- аванс в розмірі 50% до початку виконання робіт шляхом перерахування на поточний рахунок;

- остаточний розрахунок за будівництво об'єкта Замовником проводиться не пізніше 5 днів після приймання об'єкта комісією Замовника та підписання акту виконаних робіт.

- п.4.1. У випадку порушення зобов'язання Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.

- п.4.2. При простроченні сплати авансу і простроченні остаточного розрахунку за збудований об"єкт замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі 0.5% від загальної суми договору за кожен день прострочення.

- п.7.1. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 цього Договору та закінчується 31 грудня 2013 року (п.7.2).

- п.7.3. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

- п.8.5. Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід'ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені їх печатками.

15.08 2013 р. між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 та № 2, якими був визначений додатковий обсяг робіт, зокрема:

- додатковою угодою до Договору № 1 від 15.08.2013 р. між сторонами було узгоджено додатковий обсяг робіт на суму 199 280 грн., в т.ч. ПДВ (Додаток № 1 до договору)

- додатковою угодою до Договору № 2 від 15.08.2013 р. між сторонами було узгоджено додатковий обсяг робіт на суму 14 445 грн., в т.ч. ПДВ, (Додаток № 2 до договору).

Як зазначає позивач, що ним виконані умови договору та додаткових угод № 1 та № 2. В підтвердження цього позивачем надані акт здачі-приймання виконаних робіт від 03.09.2013 року на суму 356 363, 80 грн., та акт здачі-приймання виконаних робіт від 30.09.2013 року на суму 14 445 грн.

Оригінали актів здачі-приймання виконаних робіт оглянуті в судом у засіданні, копії долучені до матеріалів справи. Всі акти підписані представниками обох сторін та скріплені їх печатками.

Всього відповідно до умов договору було виконано будівельні роботи на загальну суму: 356 363, 80 грн. + 14 445 грн. = 370 808, 80 грн.

Позивач вказує, що в порушення умов договору, відповідач у визначені договором строки не розрахувався з ним у повному обсязі за виконані роботи.

За даними позивача, сума основного боргу відповідача за договором підряду № 11/13 від 12.08.13р. становить 370 808, 80 грн.

Позивач вказує, що відповідачем заборгованість у сумі 370 808, 80 грн. йому не погашена, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення цієї заборгованості.

Надаючи правову оцінку викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вимогами частини першої статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договором підряду в частині виконання робіт, що підтверджується підписаними представниками обох сторін та скріпленими їх печатками актами здачі-приймання виконаних робіт від 03.09.2013 року на суму 356 363, 80 грн. та від 30.09.2013 року на суму 14 445 грн.

В свою чергу, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором підряду вартість виконаних робіт не оплатив.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 370 808, 80 грн. є обґрунтованою, такою, що не спростована відповідачем, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Сторони у п.4.2 договору передбачили, що при простроченні сплати авансу і простроченні остаточного розрахунку за збудований об"єкт замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі 0.5% від загальної суми договору за кожен день прострочення.

Згідно зі статтею 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач, посилаючись на п.4.2 договору, нарахував з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч.6 ст.232 ГК України відповідачу 23909,31 грн. пені, у тому числі 22 972,97 грн. за період з 09.09.2013р. по 08.03.2014р. за актом від 03.09.2015р. та 936,34 грн. за період з 06.10.2013р. по 05.04.2014р. за актом від 30.09.2015р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на умови договору та ст.625 ЦК України позивачем заявлені до стягнення 295 163, 80 грн. інфляційних збитків, у тому числі 283 665,58 грн. за період з вересня 2013р. по листопад 2015р. за актом від 03.09.2015р. та 11498,22 грн. за період з жовтня 2013р. по листопад 2015р. за актом від 30.09.2015р., а також 25 660,41, 39 грн. 3% річних, у тому числі 24691,61 грн. за період з 09.09.2013р. по 30.12.2015р. за актом від 03.09.2015р. та 968,80 грн. за період з 06.10.2013р. по 30.12.2015р. за актом від 30.09.2015р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 295 163, 80 грн. інфляційних збитків, 25 660,41, 39 грн. 3% річних та 23 909,31 грн. пені. (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт), суд прийшов до висновку, що заявлені розміри пені, інфляційних та 3% річних відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Виробничого дачно-будівельного кооперативу «Еталон», вул. Шевченка 18, с. Терешки, Полтавського району, Полтавської області, 38762 ( р/р 260085584 в ПАТ "Полтава-банк", МФО 331489, ЄДРПОРУ 35597401) на користь Приватного підприємства будівельна компанія «Асоль», вул. Коцюбинського, 10 а, с. Розсошенці, Полтавського району, Полтавської області (р/р 0283 а ПАТ "Апекс-банк", МФО 380720, ) 370 808 грн. основного боргу 295 163, 80 грн. інфляційних втрат, 25 660,41, 39 грн. 3% річних, 23 909,31 грн. пені, 10 733,13 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.01.2016р.

Суддя О. А. Киричук