ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 р. Справа № 923/1890/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 міської ради м.Херсона м.Херсон проспект Ушакова,37,

доТовариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Фаворит" м.Херсон вул.Суворова, 1 /13,

про спонукання виконання договору оренди земельної ділянки

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, дов. № 9-1983-9/21 від 29.12.2015р.

від відповідача - не з'явився

в с т а н о в и в:

18 листопада 2015р. ОСОБА_1 міська рада (в подальшому Позивач) звернулась до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Фаворит" (м. Херсон, ) - в подальшому Відповідач - про спонукання до виконання договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою від 19.11.2015р. суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду в засіданні господарського суду.

Цією ж ухвалою суд зобов'язав Позивача надати оригінали усіх доданих до позовної заяви документів для огляду у судовому засіданні, Відповідача - письмовий відзив по суті позову з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, чинний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, ухвала про призначення засідання направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У судове засідання 09.12.2015р. представник відповідача не прибув, до суду повернулась копія ухвали направлена на адресу ТОВ "Бізнес-Фаворит" з відміткою пошти про "повернення за закінченням терміну зберігання, адресат не прибув за повідомленнями".

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів, необхідність витребування нових доказів.

Стаття 4-3 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності є визначальним принципом судового процесу взагалі та господарського зокрема. Відповідно до ст. 129 Конституції України змагальність віднесено до основних засад судочинства.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи обстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У разі розгляду справу за відсутності представника відповідача, суд позбавив би його можливості взяти участь в засіданні, подавати докази, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти доводів інших учасників судового процесу відповідно до ст.22 ГПК України, чим може порушити принципи змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені ст.ст. 4-2 та 4-3 ГПК України.

З метою дотримання принципів судочинства, для повторного виклику відповідача та належного повідомлення за місцем державної реєстрації підприємства про наступну дату судового засідання, суд ухвалою від 09.12.2015р. відклав судове засідання, призначив судове засідання на "18"січня 2016р., зобов'язав відповідача надати письмовий відзив по суті позову з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, чинний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Копія ухвали направлена сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією до відома та виконання.

Відповідно до відомостей, що містять у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження Відповідача - м.Херсон вул.Суворова, 1/13 (а.с.25). Всі судові процесуальні документи направлені саме за цією адресою.

В судове засідання 18.01.2016р. представник відповідача не прибув, витребуваних попердніми ухвалами документів до суду не направив. За приписами ст.75 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Представник Позивача в судовому засіданні повністю підтримує заявлені вимоги, просить позов задовольнити.

Заслухавши представника Позивача, дослідивши матерали справи, суд встановив наступне.

Частиною 1 статті 3 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частина 2 статті 14 Конституції України передбачає набуття і реалізація права власності на землю громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено статус ОСОБА_1 міської ради, як органу місцевого самоврядування, що представляє інтереси територіальної громади міста Херсона та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Пунктом а) статті 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Відповідно до зазначеної статті, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

17 травня 2005 р. між Позивачем ОСОБА_1 міською радою - Орендодавцем-та Відповідачем ТОВ «Бізнес-Фаворит» - Орендарем - укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0626 га, яка знаходиться у м.Херсоні по пр. Ушакова,29, із земель запасу, під будівництво торговельного комплексу (п.п.1, 2 договору оренди - а.с.7-9). Цей договір 08.06.2005р. був зареєстрований у ОСОБА_1 міській філії Державного підприємства "ОСОБА_1 регіональний центр державного земельного кадастру", про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис за № 34.

Наведена земельна ділянка була передана Орендарю за актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 17.05.2005р. на строк до 31.03.2015. (а.с.13)

Рішенням ОСОБА_1 міської ради від 26.05.2015р. №1922 Відповідачу (Орендарю) ТОВ «Бізнес-Фаворит» - відмовлено у поновленні договору оренди зазначеної земельної ділянки (а.с.14).

Відповідно до пункту 7 наведеного договору Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому в порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду.

В пункті 11 Договору зазначено, що договір припиняється у разі закінчення строку, на який його буде укладено. Наведене кореспондується з приписами підпункту 1 частини 1 ст.31 Закону України "Про оренду землі".

Тобто в розумінні приписів статті 31 Закону України «Про оренду землі», спірний договір оренди земельної ділянки по просп. Ушакова, 29 від 17.05.2005р. є припиненим.

Проте Позивач повідомив, що Відповідач не виконує вимоги Договору та закону в частині повернення (передачі) орендованої земельної ділянки, що обмежує ОСОБА_1 міську раду в реалізації її права на розпорядження нею, тому Позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Відповідно до ст. 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів місцевого самоврядування захищаються у судовому порядку.

В силу ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.2ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, предметом захисту у даній справі є право органу місцевого самоврядування здійснювати від імені територіальної громади права власника земель комунальної власності, зокрема, передавати земельні ділянки у оренду у встановленому порядку та вимагати повернення таких земельних ділянок до комунальної власності після закінчення строку дії договорів оренди.

Згідно з ч.І ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності.

Згідно із ч.І ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення закріплені у п.11 спірного договору.

Згідно з пунктом 3 договору його укладено строком на 10 років, до 31.03.2015р. Після припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому в порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду

Відповідно до приписів ст.ЗЗ Закону України «Про оренду землі» встановлено правила поновлення договору на новий строк. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 3 договору оренди від 17.05.2005р. встановлено,що після закінчення строку договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Враховуючи, що строк дії договору оренди закінчувався 31.03.2015р., Орендодавець мав право направити письмове повідомлення про намір поновлення дії договору за 30 днів до його закінчення, тобто до 01.03.2015р. При цьому суд враховує приписи ч.ч.1,2 ст.251, ст.252, ч.І ст.254 ЦК України , згідно з якими строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідач листом № 14, датованим 26.02.15р, звернувся до ОСОБА_1 міської ради з листом-повідомленням про намір продовжити строк використання орендованої земельної ділянки та поновлення дії договору оренди від 17.05.2005р. на той строк та умовах. Проте з наданої Позивачем копії листа Позивача від 26.02.2015р. № 14 вбачається, що він поданий фактично 23.03.2015р. та зареєстрований у канцелярії ОСОБА_1 міської ради за номером 8-2759-17/15 (а.с.15). Отже, Відповідач втратив переважне право на поновлення спірного договору оренди земельної ділянки, оскільки Відповідачем порушено строки, встановлені ст.33 Закону України «Про оренду землі» та п.3 договору оренди від 17.05.2005р.

Рішенням ОСОБА_1 міської ради від 26.05.2015р. №1922 Відповідачу (Орендарю) ТОВ «Бізнес-Фаворит» - відмовлено у поновленні договору оренди зазначеної земельної ділянки (а.с.14). Дане рішення, за повідомленням представника Позивача, Відповідачем не оскаржувалось.

Відповідно до ч.І ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Отже, Орендар не має права утримувати земельну ділянку та згідно із умовами п 7 Договору оренди зобов'язаний повернути ОСОБА_1 міській раді земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду.

ОСОБА_1 міською радою не приймалися рішення про поновлення вказаного договору оренди. Отже, спірний договір оренди продовжений не був; цей договір припинив свою дію 31.03.2015р. у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога ОСОБА_1 міської ради заявлена до Відповідача про зобов'язання останнього повернути ОСОБА_1 міській раді земельну ділянкузагальною площею 0,0626 га по просп. Ушакова, 29 у м. Херсоні, ОСОБА_1 міській раді, у стані не гіршому в порівнянні з тим, у якому вона одержала її в оренду.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1,2 названого Закону).

За приписами статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 цього ж Закону). Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов оговору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Приписами статті 124 названого Кодексу унормовано (у відповідній редакції), що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади; з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Враховуючи те, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачається автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін була можлива лише за умови дотримання Орендарем строку направлення повідомлення про намір поновлення договору оренди земельної ділянки та за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За відсутності такого рішення про згоду на продовження договору оренди неможливо зобов'язати цей орган в судовому порядку укласти такий договір або поновити його, оскільки таке зобов'язання суперечитиме вимогам законодавства.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором (стаття 34 Закону України "Про оренду землі").

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Такими способами можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Дана норма кореспондується з положеннями ст.20 ГК України.

Згідно ст. 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відтак, із встановлених господарським судом обставин справи вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту права відповідає вимогам закону та встановлений договором.

За таких, встановлених судом обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 міської ради про зобовязання Відповідача повернути земельну ділянку загальною площею 0,0626 га, яка знаходиться у м.Херсоні по пр. Ушакова,29, із земель запасу, під будівництво торговельного комплексу у стані не гіршому в порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню .

Згідно приписів ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сто рону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сто рони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито (судовий збір) за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від спла ти судового збору.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги пере кладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: - при задоволенні позову на відповідача; при відмові в позові на позивача; при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 18.01.2016р. в присутності представника Позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-49 ,82-87 ГПК України, ст.ст.1,31,33 Закону України «Про оренду землі» , ст.ст. 93, 116,124,162 Земельного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Фаворит" (м. Херсон, вул. Суворова 1/13, ) виконати умови договору оренди земельної ділянки від 17 травня 2005р., а саме повернути ОСОБА_1 міській раді земельну ділянку, яка знаходиться у м.Херсоні по пр. Ушакова,29, загальною площею 0,0626 га, ( надану в оренду із земель запасу, під будівництво торговельного комплексу ) у стані не гіршому в порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Фаворит" (м. Херсон, вул. Суворова 1/13, ) на користь ОСОБА_1 міської ради ( м. Херсон, 73000, проспект Херсона, 37, ) судовий збір в сумі 1218 ( Одна тисяча двісті вісімнадцять ) грн. 00коп.

Накази видати після набрання рішенням законної чинності.

Повне рішення складено

та підписано 20.01.2016р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна