ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016р. Справа№ 914/4143/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Петровській Н.Я.

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю САНДОРА, с. Миколаївське, Жовтневий район, Миколаївська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа „Барвінок, м. Львів

про стягнення 62 218,99 грн. заборгованості

від позивача: ОСОБА_1 представник

від відповідача: не зявився

До початку розгляду справи відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю САНДОРА до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгова мережа „Барвінок про стягнення 62 218,99 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 04.12.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14.12.2015 р.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 14.12.2016 р.

11.01.2016 р. представник позивача в судове засідання зявився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 14.12.2015 р. виконав повністю, позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, поясненнях, наданих у судовому засіданні, просив стягнути з відповідача 61 381,69 грн. основного боргу, 53,41 грн. 3 % річних, 783,89 грн. пені та 1 218,00 грн. судового збору.

11.01.2016 р. представник відповідача в судовове засідання не зявився, вимог, викладених в ухвалі суду від 14.12.2015 р. не виконав, клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не направив, хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

01.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю САНДОРА (надалі позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова мережа „Барвінок (надалі відповідач) укладено договір № ТП-146. Відповідно до п. 1.1. договору № ТП-146 від 01.02.2014 р. постачальник зобовязується передавати у власність покупця визначений цим договором товар на підставі замовлень покупця, а покупець зобовязується приймати товар та оплачувати його. Згідно з п. 3.3. договору № ТП-146 від 01.02.2014 р. покупець зобовязаний сплатити вартість поставленої партії товару упродовж 21 календарного дня з моменту отримання покупцем товару від постачальника за умови своєчасного надання постачальником всіх передбачених цим договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на поставлений товар.

Позивач повністю виконав свої зобовязання за укладеним договором поставки товару № ТП-146 від 01.02.2014 р., що підтверджується видатковими накладними на загальну суму 61 381,69 грн., копії яких долучені до матеріалів справи, а оригінали оглянуті у судовому засіданні.

Відповідач взяті на себе зобовязання за укладеним договором № ТП-146 від 01.02.2014 р. не виконав. У звязку з несвоєчасною та не в повному обсязі здійсненою оплатою відповідача сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на момент подання позову становила 61 381,69 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 53,41 грн. 3 % річних, 783,89 грн. пені.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Як передбачено ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару № ТП-146 від 01.02.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за укладеним договором № ТП-146 від 01.02.2014 р. щодо поставки товару відповідачу, що підтверджується видатковими накладними про отримання товару на загальну суму 62 218,99 грн., які долучені до матеріалів справи, підписані представниками сторін, підписи яких засвідчені печатками юридичних осіб, оригінали яких оглянуті у судовому засіданні.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У звязку з несвоєчасною та не в повному обсязі здійсненою оплатою відповідача за поставлений товар, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 61 381,69 грн. основного боргу. Відтак, суд враховуючи норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача 61 381,69 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеної норми позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 53,41 грн. Вимога позивача про стягнення з відповідача 53,41 грн. 3 % річних є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.1 договору поставки № ТП-146 від 01.02.2014 р. за несвоєчасну оплату за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний протермінований день від несвоєчасно сплаченої, несплаченої чи сплаченої не в повному обсязі суми, сплата пені не звільняє покупця від виконання зобовязань за цим договором.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 783,89 грн. Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996 р. передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені, який передбачений договором поставки № ТП-189 від 15.12.2014 р. відповідає вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Враховуючи положення ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача пені за невиконання грошового зобовязання на суму 783,89 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши думку представника позивача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 61 381,69 грн. основного боргу, 53,41 грн. 3 % річних, 783,89 грн. пені є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, суд, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладає судові витрати на відповідача в розмірі 1 218,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 75, 82, 82-1, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа „Барвінок (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 359; код ЄДРПОУ № 35621418) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю САНДОРА (57262, Миколаївська область, Жовтневий район, с. Миколаївське; код ЄДРПОУ № 22430008) 61 381,69 грн. основного боргу, 53,41 грн. 3 % річних, 783,89 грн. пені, 1 218,00 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 11.01.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 15.01.2016 р.

Суддя Гутьєва В.В.