ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.2016 Справа № 905/1650/15

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Укренерготранс», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк,

про стягнення 523 525грн. 08 коп.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 - за дов., ОСОБА_2 - за дов.

відповідача: не зяв.

Приватне акціонерне товариство «Укренерготранс» звернулось до господарського суду з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення збитків у сумі 523 525грн. 08 коп..

Позивачем в судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2015р., до початку розгляду справи по суті, заявлено про зміну предмету позову. Відповідно до заяви, товариство наполягає на відновленні на особовому рахунку ПрАТ «Укренерготранс» неправомірно списаних грошових коштів у сумі 523 525грн. 08 коп..Підстави позову залишились без змін.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що списання залізницею з особового рахунку ПрАТ «Укренерготранс» по ДП «Донецька залізниця» №9100478 збору за зберігання вагонів на коліях загального користування, плати за користування вагонами за їх простій на коліях станції Желанна ДП «Донецька залізниця» і телеграфного збору за накопичувальною карткою № 21080024 від 21.08.2014р. на загальну суму 523 525грн. 08 коп. (з ПДВ) було здійснено неправомірно, зокрема з порушенням умов укладеного між сторонами договору № Е-050047 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, Правил розрахунків за перевезення вантажів і Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідач відзив на позов зі зміненим предметом не надав, у судове засідання на виклик два останні рази не зявився, твердження позивача, викладені в позовній заяві і заявлені під час розгляду справи не підтвердив і не спростував, у звязку з чим господарським судом справа на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

29 липня 2010 року між Приватним акціонерним товариством «Укренерготранс» та Державним підприємством «Донецька залізниця» був укладений договір № Е-050047 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Цим договором регламентується проведення позивачем розрахунків з залізницею за надані останнім послуги з перевезення вантажів, порожніх власних та орендованих вагонів та інші послуги, надані залізницею. Згідно договору позивачеві, як експедитору, для проведення розрахунків і обліку сплачених сум були відкриті особові рахунки по ДП «Донецька залізниця» з присвоєнням відповідних кодів платника (№9100478 та №9101601).

Приписами п. 2.2.5 договору № Е-0500447 визначений обов'язок ПрАТ «Укренерготранс» щодо зарахування на відповідний рахунок залізниці певних сум попередньої оплати, розмір та періодичність внесення якої визначається власне ПрАТ «Укренерготранс», виходячи з очікуваного обсягу перевезень вантажів та інших послуг (п.3.1.). одержані кошти ДП «Донецька залізниця» зараховує на особовий рахунок ПрАТ «Укренерготранс» та у міру виконання перевезень і надання послуг - відповідно відображає у цьому особовому рахунку.

Згідно приписів п. 4.1. договору № Е-0500447 у разі виявлення неправильного відображення в особовому рахунку ПрАТ «Укренерготранс» використання коштів ДП «Донецька залізниця» вносить відповідні зміні у ньому. За п. 6.1. договору № Е-0500447 усі спірні питання з виконання умов цього договору вирішуються його сторонами у претензійно-позовному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2015р. у справі №908/1139/15-г, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 05 листопада 2015 року, у якій ДП «Донецька залізниця» була відповідачем, а ПрАТ «Укренерготранс» третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (не є стороною по даній справі) «… відповідно до умов Договору № 01.10.2/23-062/1300 «на організацію перевезення вантажів залізничним транспортом» від 01 грудня 2010 року (далі за текстом - «Договір експедирування»), укладеного між ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» та ПрАТ «Укренерготранс», за заявкою ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» № 062/7а-540 від 09.07.2014 року, 25.07.2014 року, було організовано перевезення вантажу з концентратом залізорудним за залізничними накладними № 45519774 та № 45519766 від 25.07.2014 року зі ст. Грекувата ДП «Придніпровська залізниця» (відправник - ПАТ «Центральний ГЗК») з призначенням на ст. Комунарськ, що знаходиться у віданні Донецької залізниці на адресу позивача. у 56 вагонах. А саме: у вагонах: 56647514, 53597787, 56655327, 52735180, 56843469, 53575742, 53517538, 52735149, 56857831,52878410, 53597654, 52734928, 53548913, 53517033,52734746, 56672017, 52728151, 56672785, 56647738, 56813801, 53454138, 56826605, 52931276, 56682370, 56843683, 52737608, 56826787, 56681836, 53583191, 53576591, 56813181, 56647837, 53549168, 52749538, 52725918, 52725124, 53777561, 56675762, 52876877, 56660038, 52984531, 52725801, 52738119, 53777702, 53572111, 52735578, 56690605, 56671258, 52734470, 56674609, 52728086, 56813066, 56647902, 53597662 станція відправлення Грекувата, дата відправлення 25.07.2014 року, № накладної 45519774; номери вагонів 56822083, 56822133, станція відправлення Грекувата, дата відправлення 25.07.2014 року, № накладної 45519766.

Платником за здійснення вищезазначеного перевезення було ПрАТ «Укренерготранс».

У зв'язку з проведенням активної фази антитерористичної операції («АТО») на території Донецької і Луганської областей України та пошкодженням залізничної інфраструктури, з 28.07.2014 року і до відміни Укрзалізницею було введено конвенційну заборону (розпорядження № ЦЗМ-14/1263 від 28.07.2014 року) на навантаження всіх вантажів та відправлення зі станцій залізниць України, країн СНД і Балтії на станції Дебальцеве, Дебальцеве-Сортувальна, Комунарськ та інших станцій Донецької залізниці.

Ці обставини призвели до того, що прийняті залізницею зазначені 56 завантажених вагонів були зупинені залізницею на шляху слідування по ст. Желанна Донецької залізниці.

З метою виключення невиробничих простоїв вагонів, та уникнення розкрадання вантажу, розобладнання вагонів у зв'язку з тривалим простоєм вагонів у покинутих потягах, ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» був змушений здійснити переадресування вищезазначених вагонів на нову станцію призначення - ст. Дніпродзержинськ ДП «Придніпровська залізниця» на адресу нового одержувача - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського».

16 серпня 2014 року ДП «Донецька залізниця» був виданий наказ № 1739, за яким відбулась заявлена переадресація вказаних вагонів на ст. Дніпродзержинськ ДП «Придніпровська залізниця». ПрАТ «Укренерготранс» у своєму листі № 3.6-768 від 15.08.2014 року гарантувало залізниці оплату збору за оформлення переадресування вагонів та збору за маневрову роботу (при наявності).

Втім, 21.08.2014р. по станції Желанна ДП «Донецька залізниця», крім збору за оформлення переадресування вагонів, в особовому рахунку ПрАТ «Укренерготранс» № 9100478 по накопичувальній картці № 21080024 були обліковані як використані кошти:

· збір за зберігання вагонів на коліях загального користування в розмірі 318743,04 грн. (з ПДВ-20%);

· плата за користування вагонами в розмірі 204399,12 грн. (з ПДВ-20 %);

· телеграфний збір за повідомлення залізниці на прохання вантажовідправника в розмірі 382,92 грн. (з ПДВ-20%).

Всього 523' 525,08 грн. (з ПДВ-20%).

Ця сума була облікована як використана незважаючи на те, що ПрАТ «Укренерготранс» - платник згадані накопичувальні картки не підписав».

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України «обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

За таких обставин і зважаючи на те, що:

Перевезення вантажу за вищезазначеними залізничними накладними у повному обсязі не відбулось (вантаж не був доставлений ПАТ «Алчевський металургійний комбінат») з незалежних від вантажовідправника, вантажоодержувача і експедитора причин.

Позивач не гарантував залізниці оплату телеграфного збору, збору за зберігання вантажу і вагонів на коліях загального користування, так само як і плати за користування вагонами на попутній станції.

Відповідно до п. 8 «Правил користування вагонами і контейнерами», затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, зазначено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п. 9 «Правил користування вагонами і контейнерами», про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Відповідно до п. 10 «Правил користування вагонами і контейнерами», облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до п. 8 «Правил зберігання вантажів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). При цьому термін безоплатного зберігання обчислюється: при переадресуванні після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці з моменту затримки (яка має бути оформлена наказом про затримку, актом загальної форми та наданням повідомлення про затримку п.9, п. 10 «Правил користування вагонами і контейнерами», затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113).

Згідно наведених норм плата за користування вагонами, а також збір за зберігання вантажу, вносяться тільки при умові затримки вагонів, яка сталася з вини вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. В даному випадку затримка вагонів сталася не з вини вантажовласника, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Виходячи з п. 2.1. «Правил розрахунків за перевезення вантажів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 864/5085 (далі - «Правила розрахунків») розрахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг. Пунктом 2.3. Правил розрахунків встановлено, що розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і відправником (одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору. Згідно з договором залізниця відкриває особовий рахунок кожному відправнику (одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

За п. 2.5. Правил розрахунків платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. (ч. 1 п. 2.6 Правил розрахунків).

Аналізуючи зазначені норми Правил розрахунків, суд дійшов висновку, що згадані «…особові рахунки…» відправників, одержувачів, експедиторів не є рахунками, тотожними рахункам, які відкриваються установами банків чи інших фінансових установ. Адже: по-перше, ні залізниця, ані її розрахунковий підрозділ не є банківською установою; по-друге, кошти у вигляді попередньої оплати від згаданих осіб надходять на спеціальний рахунок розрахункового підрозділу відповідної залізниці, відкритому у банківській установі. Цей рахунок, є одним з рахунків саме залізниці.

Відтак, зазначені кошти попередньої оплати, після надходження та зарахування установою банку на спеціальний рахунок розрахункового підрозділу залізниці, стають власністю саме цієї залізниці.

«…Особові ж рахунки…», про які йдеться у Правилах розрахунків та укладеному між сторонами договорі, є «віртуальними рахунками», необхідними лише для зручності обліку розрахунковим підрозділом залізниці використання нею коштів відповідного платника.

Частиною 1 ст. 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов договору.

Наслідки неправильного (помилкового) відображення відповідачем руху коштів на відкритому ним особовому рахунку експедитора та - порядок відновлення відповідно порушених її прав у такому випадку, чітко визначено п. 4.1 договору. Ним, зокрема не передбачений обов'язок відповідача у разі неправильного (помилкового) відображення даних у особовому рахунку експедитора - повертати йому відповідні попередньо добровільно перераховані кошти. Не встановлено такого обов'язку й іншими чинними нормативними актами.

Пунктом 4.1 укладеного між сторонами договору чітко обумовлений обов'язок відповідача у такому разі внести відповідні зміни у цей особовий рахунок.

Таким чином, виявивши необґрунтоване відображення у своєму особовому рахунку суми 523 525грн. 08 коп., як використаної, - позивач має право звернутися до відповідача з відповідною вимогою про відновлення цієї суми на своєму особовому рахунку.

До звернення позивача з позовом до суду, так і під час розгляду справи господарським судом залізниця не внесла відповідні зміни в особовий рахунок позивача.

Господарський суд вважає, що залізниця не мала достатніх правових підстав спірну суму списувати з особового рахунку позивача (відображувати у його особовому рахунку суму позову як використану) і, як наслідок, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.1, 20, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.9, 16 Цивільного кодексу України, ст.46, 119 Статуту залізниць України, Правил розрахунків за перевезення вантажів, Правил користування вагонами і контейнерами і керуючись ст.ст.35, 43, 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобовязати Державне підприємство «Донецька залізниця» внести зміни до особового рахунку Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс» №9100478 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми 523 525грн. 08 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83062, м. Донецьк, вул. Артема, 68, п/р 508, 249 в Укрексімбанку м. Донецька, МФО 334817, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс» (49050, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 8, п/р 3605 в ПАТ "ПУМБ" м. Киів, МФО 334851, ) 10 470,52грн. - відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 - відповідачу.

Вик.:

Тел.