КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. cправа№ 910/24808/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Архипов О.Ю.

відповідача-1 - Вавдійчик Б.П.

відповідача-2 - Левченко М.В.

розглянувши апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд»

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.12.2015 р.

у справі № 910/24808/15 (суддя - Зеленіна Н.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд»

2. Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод»

про стягнення 9 579 302,64 доларів США, що еквівалентно 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі - позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» (далі - відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» (далі - відповідач-2) про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 р. в розмірі 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн.

В процесі розгляду справи, у грудні 2015 року позивач звернувся до місцевого суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», в якій просив суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 9 579 302,64 грн дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать ПАТ «Харківський коксовий завод», також накласти арешт на грошові кошти в сумі 9 579 302,64 грн дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать ТОВ «Коксотрейд».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.12.2015 р. заяву Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено; з метою забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Приватному акціонерному товариству «Харківський коксовий завод» та обліковуються на рахунках в банківських або інших кредитно-фінансових установах, а також на будь-яких інших рахунках, виявлених державною виконавчою службою в ході виконання ухвали суду; з метою забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» та обліковуються на рахунках в банківських або інших кредитно-фінансових установах, а також на будь-яких інших рахунках, виявлених державною виконавчою службою в ході виконання ухвали суду.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.12.2015 р., Приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вказану ухвалу суду.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач-1 вважає необґрунтованим вжиття заходів до забезпечення позову за наявності забезпечення кредиту шляхом укладення договорів застави, іпотеки та поруки.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач-2 зазначає, що місцевим судом не було прийнято до уваги того, що саме лише посилання позивача в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для накладення арешту на їх грошові кошти.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/24808/15, розгляд справи призначено на 24.12.2015 р.

У судовому засіданні 24.12.2015 р. було оголошено перерву до 05.01.2016 р.

У судовому засіданні 05.01.2016 р. було оголошено перерву до 12.01.2016 р.

У судовому засіданні 12.01.2016 р. було оголошено перерву до 13.01.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» посилається на те, що у розміщеному в Бюлетені «Цінні папери України» № 162 від 03.09.2015 р. містяться відомості про те, що 04.08.2015 р. загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» було прийнято рішення про виділ з товариства, без його припинення. Вимоги кредиторів, що відповідно до чинного законодавства України можуть бути заявлені до товариства в процесі виділу, приймаються на адресу місцезнаходження товариства до 10.10.2015 р. включно.

Таким чином, позивач вважає, що зазначені дії відповідача-2 свідчать про те, що останній намагається ухилитись від виконання своїх зобов'язань перед позивачем шляхом передачі по розподільчому балансу своїх активів новоствореним юридичним особам.

Крім того, відповідачі мають негативні фінансові результати діяльності, що відображені в балансі та фінансованому звіті від 30.09.2015 р., а також у порівнянні з балансом та фінансовою звітністю станом на 31.12.2015 р., зокрема, вбачається зменшення основних засобів та суттєве збільшення довгострокових зобов'язань.

Задовольняючи заяву ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про забезпечення позову, та накладаючи арешт на грошові кошти відповідачів, місцевий господарський суд виходив з того, що у випадку, якщо не буде накладено арешт на грошові кошти відповідачів в межах заявленої до стягнення суми, може бути утруднено виконання рішення господарського суду.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у справі.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Зі змісту наведених норм вбачається, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідачів на момент подання позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення господарського суду та невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Також, відповідно до абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд не звернув увагу на те, що вжиття заходів до забезпечення позову не повинно призводити до втручання у підприємницьку діяльність відповідачів.

Так, вжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком повне припинення господарської діяльності відповідачів, оскільки вони не матимуть можливості виплачувати працівникам заробітну плату, сплачувати податки і збори, розраховуватися з іншими контрагентами.

Крім того, наявність можливості для відповідачів здійснювати свою господарську діяльність зможе забезпечити можливість проведення ними розрахунків, в тому числі з позивачем.

Також, для Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» та його працівників зупинення доменних печей внаслідок відсутності постачання газу або сировини буде автоматично означати ліквідацію виробництва та необхідність звільнення працівників.

Приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод» є підприємством з безперервним циклом виробництва, а тому зупинення підприємства призведе до безповоротної втрати пічного фонду, знищення виробничих потужностей. Через відключення за неоплату електроенергії зупиниться цех уловлювання шкідливих викидів, що може призвести до екологічної катастрофи.

Посилання позивача на те, що 04.08.2015 р. загальними зборами акціонерів ПрАТ «Харківський коксовий завод» було прийнято рішення про виділ товариства без його припинення, не може вважатися доказом вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язань, оскільки рішення про виділ було прийнято 04.08.2015 р., тобто ще до звернення позивача з даним позовом до відповідачів.

Крім того, положеннями договору про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 р. не передбачено жодних обмежень щодо процедур виділу. Відтак, прийняття рішення про виділ не порушує умов укладеного договору про відкриття кредитної лінії.

Також, на момент прийняття місцевим судом оскаржуваної ухвали про забезпечення позову процедура виділу ПрАТ «Харківський коксовий завод» є незавершеною.

До того ж, таке забезпечення позову може призвести до повного припинення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд».

Місцевим судом не було досліджено обставин стосовно того, що виконання зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 р. було забезпечено іпотекою, заставою та поруками.

Таким чином, позивач може задовольнити свої вимоги по кредитному договору за рахунок предмета іпотеки або застави, що знаходиться у власності відповідачів, оскільки їх вартість значно перевищує ціну позову.

Отже, позивачем не було надано суду першої інстанції будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог стосовно неможливості або утруднення виконання в майбутньому рішення суду, а також і доказів, які б свідчили про виведення активів підприємств, продаж майна, закриття рахунків, інших дій, спрямованих на ухилення відповідачів від виконання кредитних зобов`язань.

Таким чином, місцевим судом порушено вимогу щодо забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу при вжитті заходів забезпечення позову, оскільки зазначене накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, позбавляє можливості відповідачів проводити передбачену статутом поточну господарську діяльність, та поступово погашати свою заборгованість перед позивачем, при цьому таке забезпечення позову може призвести до зупинки господарської діяльності відповідачів, тим самим вказане забезпечення позову призведе до невиконання рішення суду і такий захід не забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення вказаного позову.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання рішення суду по цій справі, а також те, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів може призвести до зупинки їх фінансово-господарської діяльності, та, як наслідок до невиконання рішення суду в даній справі, колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Приватному акціонерному товариству «Харківський коксовий завод», та накладення арешту на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд».

Наведене також узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах від 18.08.2010 р. у справі № 7/49-10, від 18.06.2014 р. у справі № 904/1005/15.

За таких обставин, ухвала Господарського суду м. Києва від 03.12.2015 р. підлягає скасуванню, а заява Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Приватному акціонерному товариству «Харківський коксовий завод», та накладення арешту на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд», підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, судові витрати за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.12.2015 р. у справі № 910/24808/15 скасувати.

3. Відмовити Публічному акціонерному товариству «Дочірній банк Сбербанку Росії» в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Приватному акціонерному товариству «Харківський коксовий завод», та накладення арешту на грошові кошти в межах суми 9 579 302,64 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд».

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ідентифікаційний код 25959784) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» (61010, м. Харків, вул. Набережна Червоношкільна, 24, ідентифікаційний код 24481702) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ідентифікаційний код 25959784) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» (01021, м. Київ, вул. Лепська, 10, ідентифікаційний код 30962083) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ на виконання даної постанови суду.

7. Матеріали оскарження ухвали у справі № 910/24808/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

8. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко