ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.01.2016 р. Справа№ 914/4169/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Моноліт», м. Львів

до відповідача: Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради. м. Львів

про: зобовязання видати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 259,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 20.03.2015р.);

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №2401-вих-197 від 09.09.2015р.).

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер Моноліт» (м. Львів) до Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради. (м. Львів) про зобовязання видати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 259.

Ухвалою суду від 10.12.2015 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 24.12.2015 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі, визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 24.12.2015 року прибув, вимог ухвали суду від 10.12.2015 року не виконав, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою виконання вимог ухвали суду.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, вимог ухвали суду від 10.12.2015 року не виконав, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №55967/15 від 23.12.2015р.) про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 21.01.2016 р.

Через відділ обліку та документального забезпечення суду поступили письмові пояснення представника позивача (вх. №1555/16 від 15.01.2016р.) щодо наявності підстав звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

Представник позивача в судове засідання 21.01.2016 року прибув, мотиви звернення до господарського суду, викладені в письмових поясненнях, підтримав.

Представник відповідача в судове засідання прибув, усно заявив клопотання про припинення провадження у справі у звязку із непідвідомчістю даного спору господарському суду.

Відповідно до ч.1 ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

Згідно п.3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011р. №10 господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п.17 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011р. №10 до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах: а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність; б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, врегульованими господарським договором; в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління.

Вирішуючи питання щодо підвідомчості спору, що виник із земельних правовідносин, суд аналізує не лише предмет та склад сторін спору, але і його підставу, яка розкриває характер спірних правовідносин між сторонами і вказує на рівність або адміністративне підпорядкування сторін спору.

Суд звертає увагу на те, що визначаючи підвідомчість спору, необхідно розрізняти участь державних органів та органів місцевого самоврядування у земельних відносинах як субєктів владних повноважень та як органів, що реалізують права держави, територіальних громад та Українського народу в цілому, як власників землі.

Згідно п.1.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

У п.1.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 №6 розяснено, що з положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197, 283 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Відповідно до п.1.4 вищевказаної Постанови пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що господарським судам не підвідомчі справи у спорах, що виникають з публічно-правових відносин, у яких держава та територіальні громади через свої органи беруть участь з метою реалізації владних повноважень, а також справи, пов'язані з оскарженням правових актів, спрямованих на здійснення повноважень управління у земельних відносинах.

Під поняттям «справа адміністративної юрисдикції», наведеного у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта (інформаційний лист Верховного Суду України від 26.12.2005 №3.2.-2005).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до обєктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до ч.2, 3 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд вважає, що спірні правовідносини не засновані на юридичній рівності сторін чи на вільному волевиявленні; спеціально уповноважені органи містобудування та архітектури у здійсненні ними відповідних функцій не наділені господарською компетенцією.

У правовідносинах щодо видачі містобудівних умов та обмежень Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради діяло не як суб'єкт господарювання, а як спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури.

Таким чином, у даному випадку спір виник з правовідносин, у яких Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради реалізує повноваження субєкта владних повноважень, даний спір є публічно - правовим, оскільки виник за участю субєкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством України функції, а відтак не підвідомчий господарським судам.

З огляду на викладене, спір про зобовязання видати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 259 не відноситься до компетенції господарських судів, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, в звязку з чим провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ст.80 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись п. 1 ч.1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі.

Суддя Король М.Р.