ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.16р. Справа № 904/9721/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітранс Оператор", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", м. Дніпропетровськ

про стягнення суми основного боргу у розмірі 661336грн.48коп., інфляційної складової у розмірі 20420грн.49коп., пені у розмірі 121024грн.58коп., 3% річних у розмірі 9947грн.23коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 31.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №б/н від 05.01.2015р.

В судовому засіданні від 09.12.2015р. було оголошено перерву до 17.12.2015р., в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнітранс оператор" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" з позовом про стягнення суми основного боргу за договором про надання послуг в розмірі 661336грн.48коп., пені в розмірі 121024грн.58коп., 3% річних в розмірі 9947грн.23коп. та суми інфляційної складової в розмірі 20420грн.49коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2015р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 25.11.2015р., 09.12.2015р., 17.12.2015р. та 18.01.2016р.

25.11.2015р. позивач надав письмові пояснення щодо строку дії договору та пояснення відносно строків оплати наданих послуг.

Відповідач 09.12.2015р. надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач стверджує, що строк дії договору про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р. закінчився 31.12.2012р., разом з чим припинились зобовязання відповідача щодо оплати наданих послуг. Також, відповідач зазначає, що позивачем не були дотримані вимоги договору щодо виставлення в адресу відповідача рахунків фактур, внаслідок чого грошові зобовязання за договором відповідачем порушені не були.

09.12.2015р. позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договором про надання послуг в розмірі 651336грн.48коп., пеню в розмірі 121024грн.58коп., 3% річних в розмірі 33607грн.32коп. та суму інфляційної складової в розмірі 439371грн.45коп. Дослідивши обставини, викладені в заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог та встановивши, що вона відповідає вимогам чинного законодавства України, суд прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітранс оператор" до розгляду.

17.12.2015р. відповідач надав доповнення до відзиву, в яких висловив додаткові обґрунтування своєї правової позиції та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач 17.12.2015р. надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договором про надання послуг в розмірі 561336грн.48коп., пеню в розмірі 66325грн.59коп., 3% річних в розмірі 33607грн.32коп. та суму інфляційної складової в розмірі 439371грн.45коп. Дослідивши обставини, викладені в заяві позивача про зменшення розміру позовних вимог та встановивши, що вона відповідає вимогам чинного законодавства України, суд прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітранс оператор" до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду у справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітранс Оператор" суми основного боргу за договором про надання послуг в розмірі 561336грн.48коп., пені в розмірі 66325грн.59коп., 3% річних в розмірі 33607грн.32коп. та суми інфляційної складової в розмірі 439371грн.45коп.

14.01.2016р. позивачем був наданий розрахунок сум 3% річних та інфляційної складової, складений з урахуванням положень меморандуму від 03.07.2014р.

В судовому засіданні від 18.01.2016р. представник позивача повідомив, що платіжними дорученнями від 18.12.2015р. та 23.12.2015р. відповідачем було частково оплачено суму боргу. Таким чином, станом на 18.01.2016р. несплаченою залишається сума боргу у розмірі 528336грн.48коп.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

02.06.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнітранс логістичні системи", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнітранс оператор" (далі - виконавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" (далі клієнт) підписаний договір про надання транспортних послуг №201/11ПР (далі - договір). За умовами зазначеного договору виконавець зобовязується за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Відповідні зміни щодо найменування позивача були внесені до договору додатковою угодою про зміну реквізитів (а.с. - 20). Вказана додаткова угода підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що оплата клієнтом 100% вартості виконаних послуг здійснюється грошовими коштами після підписання сторонами акту приймання передачі наданих послуг, згідно із рахунком виконавця. Перерахування грошових коштів здійснюється у строки обумовлені в рахунку, рахунку фактурі, інвойсі тощо, виставленому виконавцю, якщо інший строк не вказано у додатках до даного договору.

Відповідно до пункту 5.1 договору вартість послуг виконавця (плата виконавця) узгоджується сторонами в протоколах, що є невід'ємною частиною договору. Орієнтований розмір витрат, інших платежів, які необхідно зробити виконавцеві для виконання своїх обовязків за договором в інтересах клієнта, узгоджується сторонами в протоколах до договору. Додаткові витрати узгоджуються шляхом підписання відповідних додаткових угод.

За приписами пункту 11.1 договору, він набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2011р. а у частині взаєморозрахунків до повного завершення.

Якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії даного договору не сповістить іншу сторону в письмовому виді про розірвання договору, договір вважається автоматично продовженим на один рік на тих самих умовах (пункт 11.2 договору).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що сторони мали намір змінити або припинити дію договору про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р. закінчився 31.12.2012р.

Наявні документи, навпаки свідчать про продовження договірних відносин між сторонами після 2012р. та наявність їх протягом спірного періоду.

На виконання умов договору позивач за період з 01.01.2014р. по 30.04.2014р. надав відповідачу послуги загальною вартістю 945320грн.00коп., що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг) №89 від 31.01.2014р., №113 від 31.01.2014р., №149 від 13.03.2014р., №289 від 13.03.2014р. та №346К1 від 30.04.2014р. Зазначені акти виконаних робіт (наданих послуг) підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

03.07.2014р. між сторонами був підписаний меморандум, згідно якого сторони змінили строки виконання грошових зобовязань на суму 995886грн.48коп. за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та пояснень позивача, до складу цієї суми увійшла також заборгованість за актами виконаних робіт (наданих послуг) №89 від 31.01.2014р., №113 від 31.01.2014р., №149 від 13.03.2014р., №289 від 13.03.2014р. та №346К1 від 30.04.2014р.

Уклавши вказаний правочин, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані послуги.

Згідно пункту 2.1 меморандуму від 03.07.2014р., кінцевий строк розрахунків за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р. був встановлений 30.04.2015р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" розрахувалось за надані послуги частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 561336грн.48коп.

Після порушення провадження у справі, відповідач сплатив позивачу грошові кошти в сумі 33000грн.00коп., в рахунок погашення заборгованості за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р.

Положеннями пункту 11 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, провадження в частині стягнення суми основного боргу за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р. в розмірі 33000грн.00коп. підлягає припиненню.

Таким чином, на теперішній час залишається несплаченою заборгованість відповідача за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р. в розмірі 528336грн.48коп.

З огляду на положення умов пункту 2.1 меморандуму від 03.07.2014р., строк виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" своїх зобов'язань за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р., щодо оплати послуг на суму 528336грн.48коп., є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 528336грн.48коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Згідно з пунктом 6.7 договору за прострочення оплати рахунків виконавця, клієнт сплачує пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня.

Позивач на підставі пункту 6.7 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 01.02.2014р. по 01.11.2014р. в розмірі 66325грн.59коп.

Позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 66325грн.59коп., задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається з розрахунку пені, наданого позивачем, при визначенні розміру та строків нарахування пені, позивач виходив з строків виконання грошових зобов'язань, які передбачені положеннями договору про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р. При цьому, позивачем не був взятий до уваги той факт, що при підписанні меморандуму від 03.07.2014р., сторони змінили строки виконання грошових зобов'язань за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р.

Таким чином, на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітранс оператор" з позовом до суду, існували інші строки виконання грошових зобов'язань за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 66325грн.59коп. за загальний період з 01.02.2014р. по 01.11.2014р. слід відмовити.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 439371грн.45коп. за період з лютого 2014р. по грудень 2015р. та 3% річних в розмірі 33607грн.32коп. за період з 01.02.2014р. по 07.12.2015р.

При перевірці розрахунків суми інфляційної складової та 3% річних судом встановлено, що при визначенні розміру та строків нарахування сум, заявлених до стягнення позивач виходив з строків виконання грошових зобов'язань, які передбачені положеннями договору про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р. При цьому, позивачем не був взятий до уваги той факт, що при підписанні меморандуму від 03.07.2014р., сторони змінили строки виконання грошових зобов'язань за договором про надання транспортних послуг №201/11ПР від 02.06.2011р.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення суми інфляційної складової та 3% річних підлягають задоволенню частково, оскільки позивачем невірно визначені періоди нарахування сум 3% річних та інфляційної складової.

За результатом зробленого судом розрахунку, загальний період нарахування суми інфляційної складової становить з листопада 2014р. по грудень 2015р. Сума інфляційної складової за період з листопада 2014р. по грудень 2015р., яка підлягає стягненню з відповіача, становить 216688грн.08коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 222683грн.37коп. слід відмовити.

Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення суми 3% річних, нарахованих за несплату суми боргу за загальний період за період з 31.10.2014р. по 07.12.2015р. в розмірі 16742грн.58коп. В задоволенні вимог про стягнення суми 3% річних в розмірі 16864грн.74коп. слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 80, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітранс оператор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" про стягнення суми основного боргу за договором про надання послуг в розмірі 661336грн.48коп., пені в розмірі 121024грн.58коп., 3% річних в розмірі 9947грн.23коп. та суми інфляційної складової в розмірі 20420грн.49коп. задовольнити частково.

Припинити провадження в частині стягнення суми основного боргу за договором про надання послуг в розмірі 33000грн.00коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" (ідентифікаційний код: 35202094; місцезнаходження: 49044, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд. 21-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітранс оператор" (ідентифікаційний код: 36688782; місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Лінійна, буд. 17, оф. 320) суму основного боргу за договором про надання послуг в розмірі 528336грн.48коп., 3% річних в розмірі 16742грн.58коп., суму інфляційної складової в розмірі 216688грн.08коп. та суму витрат, повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 11449грн.46коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 18.01.2016р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 25.01.2016р.

Суддя ОСОБА_3