КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа№ 910/21754/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Кошарський О.В. - довіреність № 308/03 від 07.12.2015;

відповідача: Томін О.О. - довіреність № 3 від 04.01.2016;

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015

у справі № 910/21754/15 (головуючий суддя Карабань Я.А.)

за позовом публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК"

до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС"

про стягнення 38504,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі № 910/21754/15 позов задоволено частково, стягнуто з приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" на користь публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" основний борг в сумі 24702,30 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі № 910/21754/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Скарга мотивована тим, що умовами укладеного між сторонами договору оренди офісного приміщення від 01.09.2012 встановлено обов'язок відповідача сплачувати орендну плату після отримання рахунків, які позивачем не були виставлені, тому відсутній предмет спору, а позов поданий передчасно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 порушене апеляційне провадження у справі № 910/21754/15. Розгляд апеляційної скарги призначений на 11.01.2016.

11.01.2016 в судовому засіданні представник відповідача (скаржника) підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, при цьому не заперечував щодо наявності заборгованості зі сплати орендної плати, однак вказував, що строк її оплати не настав. Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідач більше ніж півтори роки не сплачує орендну плату та користується приміщеннями.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

01.09.2012 між позивачем - Публічним акціонерним товариством "БРОКБІЗНЕСБАНК", як орендодавцем, та відповідачем - Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС", як орендарем, укладено договір оренди офісного приміщення від 01.09.2012 № б/н (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого цим договором регулюються правовідносини пов'язані із передачею орендодавцем орендареві у строкове платне користування приміщень, що відповідають санітарно-технічним і протипожежним вимогам, по акту прийому-передачі (Додаток 1) для розташування офісу Чернігівського відділення страхової компанії "БРОКБІЗНЕС" та структурних підрозділів, в тому числі і відокремлених.

В подальшому сторонами було укладено додаткову угоду від 01.08.2013 № 1 (далі - додаткова угода), якою внесено зміни до п. 1.2 договору та викладено його у наступній редакції: "приміщення, що надається в оренду, загальною площею 11,79 кв.м (надалі - приміщення), знаходиться за адресою: 14000, м. Чернігів, вул. Святомиколаївська, 12-А".

Відповідно до п. 1.3 договору приміщення вважається фактично переданим орендареві з моменту підписання акта прийому-передачі сторонами та його скріплення печатками сторін.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що всі види платежів, що повинні сплачуватись відповідно до договору, орендар сплачує орендодавцеві у формі безготівкових банківських розрахунків, шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця.

Згідно з пп. 2.1.4 договору орендодавець зобов'язується щомісячно не пізніше 5-го числа поточного місяця виставляти орендареві рахунки для оплати орендної плати.

Місячна орендна плата по договору станом на дату його підписання становить 1372,35 грн. (п. 4.5 договору в редакції, викладеній у п. 2 додаткової угоди).

У пункті 4.6 договору сторони домовились, що орендна плата сплачується щомісяця, авансом, не пізніше 10-го числа поточного місяця на підставі виставлених орендодавцем рахунків. В разі порушення орендодавцем свого обов'язку, передбаченого п 2.1.4 договору, орендар звільняється від відповідальності за прострочення внесення орендної плати. У такому випадку рахунки підлягають оплаті впродовж 10-ти календарних днів з моменту їх надання орендодавцем.

За прострочення орендної плати орендар сплачує пеню від суми заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за колений день прострочення платежу, але не більше 10 % від суми заборгованості. (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 6.1 договору (в редакції, викладеній у п. 3 додаткової угоди) договір вступає в силу з моменту підписання акту прийому-передачі і діє до 31 липня 2014 року.

По акту прийому-передачі приміщення від 01.09.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове орендне користування приміщення, яке розташоване за адресою: м.Чернігів, вул.Святомиколаївська, 12-А.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2013 приміщення за адресою м. Чернігів, вул. Святомиколаївська, 12-А належить Публічному акціонерному товариству "БРОКБІЗНЕСБАНК".

З лютого 2014 року відповідач припинив сплату орендної плати, у зв'язку із чим станом на 28.07.2015 утворилась заборгованість в сумі 24702,30 грн., з розрахунку 1372,35 грн. х 18 місяців (з лютого 2014 по липень 2015). Наявність вказаної заборгованості не заперечується відповідачем та пояснюється ним тим, що позивач не направляв відповідні рахунки на оплату.

Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Суд першої інстанції вірно встановив, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди), а тому права і обов'язки сторін визначаються, зокрема, положеннями глави 58, 59 ЦК України та параграфу 5 глави 30 розділу VI Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивачем передано, а відповідачем прийнято приміщення площею 11,79 кв.м, яке знаходиться за адресою: 14000, м. Чернігів, вул. Святомиколаївська, 12-А.

Спір між сторонами виник внаслідок несплати відповідачем орендної плати з лютого 2014, внаслідок чого станом на 28.07.2015 утворилась заборгованість зі сплати орендної плати в суму 24702,30 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв'язку із наявністю вказаної заборгованості, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу, а також застосування до відповідача штрафної санкції шляхом стягнення пені в сумі 2470,23 грн. та відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: стягнення 3 % річних в сумі 560,26 грн. та втрат від інфляції в сумі 10772,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Сторони у додатковій угоді до договору домовились, що договір діє до 31 липня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт повернення орендарем орендодавцю приміщення, отриманого за договором, а також відсутні письмові заперечення орендодавця, подані протягом одного місяця після закінчення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виходячи з приписів наведених вище норм права та умов договору, відповідач, як орендар, зобов'язаний здійснювати на користь позивача орендну плату щомісяця не пізніше десятого числа поточного місяця.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача відносно не виставлення позивачем відповідачеві рахунків на оплату орендної плати, оскільки рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати орендну плату. Так, пунктом 4.6 договору встановлено термін сплати орендарем орендної плати, у пункті п. 4.5 договору (з врахуванням змін, внесених додатковою угодою) визначено розмір місячної орендної плати, а у пункті 10 договору зазначено поточний рахунок орендодавця, а тому відповідач, мав можливість виконати свій грошовий обов'язок належним чином за відсутності відповідного рахунку.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України, висновки якого викладені, зокрема, в постанові від 29.09.2009 у справі № N 37/405 (3-3902к09), і вказані висновки обґрунтовано враховані місцевим господарським судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок господарського суду міста Києва про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу зі сплати орендної плати в сумі 24702,30 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю, оскільки факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і відповідачем не спростовано.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованої позивачем пені, 3% річних та інфляційних, оскільки відповідно до умов договору орендар звільняється від відповідальності за прострочення внесення орендної плати в разі порушення орендодавцем свого обов'язку, передбаченого п 2.1.4 договору, а позивачем не надано доказів виконання ним умов, встановлених вказаним пунктом договору щодо направлення рахунків.

Щодо поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, то вона не підлягає задоволенню, оскільки у стягненні пені відмовлено з інших підстав, а тому позовна давність не може бути застосована.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі № 910/21754/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі № 910/21754/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/21754/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Л.П. Зубець