ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 січня 2016 р. Справа № 903/1203/15

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" (в особі Ліквідаційної комісії), м. Берестечко Горохівського району Волинської області

про зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного балансу підприємства Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 04.01.2016р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 12.01.2016 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"- звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" (в особі Ліквідаційної комісії)- про зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного балансу підприємства, в якому просив зобов'язати Ліквідаційну комісію ТзОВ "Апетит" включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 4 485 728,38грн., в т.ч. 3 662 006,55грн.-суми заборгованості за простроченим кредитом, 490 602,91грн.-суми заборгованості за простроченими процентами, 238 682,56грн.-пені за несвоєчасне повернення кредиту, 31 976,56грн.- пені за несвоєчасне повернення процентів, 55 080,59грн.-3% річних від суми простроченого кредиту та 7 379,21грн.-3% річних від суми прострочених процентів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р., укладеного між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" відбулося право відступлення за кредитним договором №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р., кредитором у зобов'язанні, що є предметом розгляду даного господарського спору, став ПАТ "Дельта Банк", яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов'язань в межах переданого права вимоги.

Ухвалою суду від 19.11.2015р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 09.12.2015р. на 10:00год.

08.12.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшло до суду клопотання вих.№18.5/680 від 04.12.2015р. (вх.№01-54/12158/15), в якому він просив долучити до матеріалів справи копію відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №324(19)2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 09.12.2015р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Водночас, звернувся до суду з клопотанням б/н від 09.12.2015р. (вх.№01-54/12245/15 від 09.12.2015р.), в якому просив суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання та необхідністю представлення додаткових доказів по справі, відкласти розгляд спору згідно ст. 77 ГПК України.

Крім того, долучив до матеріалів справи копії кредитного договору від 28.10.2010р. з додатковими угодами до нього №№1 від 29.10.2010р., 2 від 29.10.2010р., 3 від 12.01.2012р., від 16.03.2011р., від 14.04.2011р., договору про зміни від 12.01.2012р., договору про внесення змін від 12.09.2012р., договору купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013р., меморіального ордеру №66818687 від 27.09.2013р., заяви вих.№18.5/465 від 02.10.2015р. з грошовими вимогами до боржника, рішення №181 від 02.10.2015р., виписки з ЄДР щодо ПАТ "Дельта Банк" та довідки з ЄДР щодо ПАТ "Дельта Банк" станом на 10.06.2015р.

Відповідач в судове засідання 09.12.2015р. не з'явився, вимог суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №981 від 30.11.2015р.

Ухвалою суду від 09.12.2015р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання, неподання ним витребуваних судом доказів та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 22.12.2015р. звернувся до суду з клопотанням №18.5/687 від 21.12.2015р. (вх.№01-54/12748/15 від 22.12.2015р.), в якому просив суд долучити до матеріалів справи копію повідомлення про відступлення права вимоги за вих.№10429/КРМ/2 від 10.10.2013р. та відкласти розгляд даної справи, у зв'язку з необхідністю виконання вимог ухвали суду та представлення додаткових доказів по справі.

Відповідач в судове засідання 22.12.2015р. не з'явився, вимог суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча ухвала суду від 09.12.2015р., направлена на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" (в особі Ліквідаційної комісії), зазначену в позовній заяві та у витязі з ЄДР, а саме: Волинська обл., Горохівський район, м. Берестечко, вулиця Будьонного, 39, повернулась до суду органами поштового зв'язку з відміткою "Організації "Апетит" немає".

Ухвалою суду від 22.12.2015р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання, неподання сторонами витребуваних судом доказів та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-оригінали, долучених до позову доказів, чіткий, обгрунтований розрахунок суми основного боргу, відсотків з зазначенням періоду нарахувань, первинні докази видачі відповідачу кредиту, додаткові пояснення та первинні докази в обгрунтування правових підстав нарахування пені, на суму яка передавалась, за вказаний період та на зазначену суму, докази направлення позичальнику повідомлення про відступлення права вимоги, статут; відповідача- письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, первинні докази отримання кредиту, оплати, статут, первинні докази в обгрунтування того, що відповідач знаходиться в стані припинення, причини нерозгляду вимоги позивача.

Представник позивача в судовому засіданні 12.01.2016р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі.

Крім того, звернувся до суду з клопотанням б/н від 12.01.2016р. (вх.№01-54/250/16 від 12.01.2015р.), в якому вказав, що кредит передавався АТ "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимоги 28.09.2013р. та визначити момент виникнення права вимоги не вбачається за можливе. АТ "Дельта Банк" набув права вимоги з моменту укладення даного договору, сума заборгованості заявлена у відповідності до цього договору.

Долучив до матеріалів справи копію статуту ПАТ "Дельта Банк" (нова редакція), погодженого НБУ 16.08.2013р., затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Дельта Банк" №5 від 25.07.2013р., зареєстрованого 21.08.2013р. за №8017828.

Відповідач в судове засідання 12.01.2016р. не з'явився, вимог суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча ухвала суду від 22.12.2015р., направлена на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" (в особі Ліквідаційної комісії), зазначену в позовній заяві та у витязі з ЄДР, а саме: Волинська обл., Горохівський район, м. Берестечко, вулиця Будьонного, 39, повернулась до суду органами поштового зв'язку з відміткою "немає фірми".

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами звязку з позначкою "немає фірми" з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, а тому, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, явку відповідача не було визнано обов'язковою, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України, господарський суд, -

встановив:

28.10.2010р. між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Апетит" був укладений кредитний договір №02.3-1.10/19/10-КЛТ з укладеними в наступному додатковими угодами до нього №1 від 29.10.2010р., №2 від 29.10.2010р., №3 від 12.01.2012р., від 16.03.2011р., від 14.04.2011р., договором про зміни від 12.01.2012р. до кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р., договором про внесення змін від 12.09.2012р. до кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р., згідно з умовами яких банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується повернути кредит (а.с. 22-33).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, з урахуванням змін внесених договором про зміни від 12.01.2012р. №б/н до кредитного договору, передбачена процедура та умови надання банком у майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 3 826 073,71грн.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, зобов'язання банку щодо надання кредитів та зобовязання позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інших прав та зобов'язання сторін передбачені цим договором, виникають з моменту укладення сторонами додаткових угод про надання кредитів, які є невідємними частинами цього договору в сумах, зазначених в таких додаткових угодах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленим п. 1.1. цього договору та термін його кінцевого повернення, визначається додатковими угодами, але не пізніше строку, встановленого п. 3.4.5. цього договору.

Згідно п. 3.4.5. цього договору позичальник зобов'язаний повністю погасити заборгованість за кредитами у терміни, визначені відповідними додатковими угодами, але в будь-якому випадку не пізніше 25 жовтня 2013 року зі своїх поточних рахунків на рахунок банку, що вказані у додаткових угодах. Датою погашення заборгованості вважається дата зарахування грошових коштів на рахунки банку, що вказані у додаткових угодах.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надавши йому кредит в розмірі 3 826 073,71грн.

Проте, боржник свої грошові зобов'язання по вищевказаному кредитному договору з додатковими угодами до нього не виконав (доказів виконвння суду не надано).

Відповідно до п. 3.4.9. договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами, та/або комісією, встановленою у п. 2.5. договору, сплатити банку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та процентами, та/або комісією.

27 вересня 2013р. між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк", в особі голови правління ОСОБА_2, який діє на підставі Статуту (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", в особі голови ради директорів ОСОБА_3, яка діє на підставі статуту (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2466, відповідно до умов якого ПАТ "Дельта Банк" переходять активи ПАТ "Кредитпромбанк", права вимог до позичальника ПАТ "Кредитпромбанк", які виникають з кредитних договорів (з усіма змінами та доповненнями до них), у зв'язку із заміною кредитора на ПАТ "Дельта Банк", у т.ч. відбулося право відступлення за кредитним договором №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р. (з усіма змінами та доповненнями до нього).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. договору купівлі-продажу, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

Згідно пункту 3.1. цього договору за продаж (відступлення) продавцем прав вимоги за цим договором покупець зобов'язаний сплатити продавцю загальну купівельну ціну протягом 5 робочих днів з дати підписання.

У відповідності до п. 4.1. договору купівлі-продажу продавець підтверджує та визнає, що з дати відступлення усі кошти, сплачені позичальниками за кредитними договорами або особами, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, або будь-якими іншими особами, належать покупцю. Цим договором покупець доручає продавцю приймати від позичальників або від осіб, які надали забезпечення, платежі в будь-якій національній та іноземній валюті для погашення заборгованості позичальників за кредитними договорами. Таким чином, у випадку, якщо з дати відступлення продавець отримає від позичальників або від осіб, які надали забезпечення, або з інших джерел будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості позичальників, покупець цим договором доручає проавцю, а продавець буде зобов'язаний в день їх отримання перерахувати покупцю такі суми грошових коштів із зазначенням даних позичальника, відповідного кредитного договору, суми та дати зарахування за наступними реквізитами: рахунок №373960032, отримувач: ПАТ "Дельта Банк", МФО 380236, .

Згідно п. 7.1. цього договору цей договір набуває чинності у момент його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишатиметься чинним до моменту виконання сторонами своїх обов'язків за ним у повному обсязі. (а.с. 13-15).

У відповідності до акту приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р., підписаного сторонами, згідно п. 2.3. договору продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, згідно додатку до договору в редакції, яка викладена в додатковому договорі. (а.с. 18).

З оприлюднених відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №324 (19) 2015р. позивачу стало відомо, що відповідач- ТзОВ "Апетит" знаходиться в стані припинення.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з ЄДР ТзОВ "Апетит" знаходиться в стані припинення з 10.07.2015р.

Учасниками ТзОВ "Апетит" визначений строк для заявлення кредиторами своїх вимог, а саме до 20.10.2015р. включно.

02.10.2015р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося на адресу ТзОВ "Апетит" з заявою вих. №18.5/465 з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 4 485 728,38грн., проте дана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Згідно частини 1 та 7 статті 59 Господарського кодексу України (далі ГК України) припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів. Скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Такий запис вноситься лише після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу та подання головою ліквідаційної комісії або уповноваженою ним особою документів для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем у порядку, визначеному Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно частини 2 та 3 статті 60 ГК України орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію. Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

Згідно частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно частини 3 статті 110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Згідно частини 3 статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Згідно частини 6 статті 105 ЦК України кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Частиною 3 статті 112 ЦК України передбачено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 02.10.2015р. звернувся до ліквідаційної комісії відповідача з заявою вих. №18.5/465 з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 4 485 728,38грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 02.10.2015 року, проте дана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Частина 3 статті 112 ЦК України, встановлює термін, протягом якого особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, а саме до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи, яка ліквідується.

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень представника позивача, на даний час ліквідаційний баланс юридичної особи ТзОВ "Апетит" не затверджений, а відтак ПАТ Дельта Банк має право на звернення до суду із позовом до ліквідаційної комісії про визнання його кредиторських вимог.

Згідно частини 8 статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Господарським судом встановлено, що предметом позову даної справи є вимога про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу товариства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 Цивільного кодексу України). Отже, передумовою звернення особи до суду має існувати її субєктивне право. Оскільки субєктивному праву завжди відповідає юридичний обовязок, то іншою передумовою звернення особи до суду має мати місце факт його порушення (невизнання або оспорювання) зобовязаними сторонами. Визначення змісту субєктивного права покладається на особу, яка звертається до суду з вимогою зобовязати субєктів обовязку поновити чи визнати це право, утриматись від дій, що можуть його порушити у майбутньому, вчинити певні дії, інше.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ Дельта Банк скористався своїм правом на заявлення кредиторських вимог до ліквідаційної комісії у визначений строк та направив заяву вих. №18.5/465 з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 4 485 728,38грн. до ліквідаційної комісії відповідача. Проте відповідач в порушення вимог абзацу 2 частини 4 статті 105 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 60 Господарського кодексу України персонально письмово не повідомив позивача як кредитора про припинення юридичної особи та фактично ухилився від розгляду заявлених вимог по суті.

Вимоги ПАТ "Дельта Банк" обгрунтовані зобов'язаннями, що виникли на підставі кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р. з укладеними в наступному додатковими угодами до нього №1 від 29.10.2010р., №2 від 29.10.2010р., №3 від 12.01.2012р., від 16.03.2011р., від 14.04.2011р., договором про зміни від 12.01.2012р. до кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р., договором про внесення змін від 12.09.2012р. до кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р., договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2466 від 27.09.2013р., заяви вих. №18.5/465 з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 4 485 728,38грн.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р. з укладеними в наступному додатковими угодами до нього №1 від 29.10.2010р., №2 від 29.10.2010р., №3 від 12.01.2012р., від 16.03.2011р., від 14.04.2011р., договором про зміни від 12.01.2012р. до кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р., договором про внесення змін від 12.09.2012р. до кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р. в розмірі 4 215 069,26грн., в т.ч. 3 662 006,55грн.-суми заборгованості за простроченим кредитом, 490 602,91грн.-суми заборгованості за простроченими процентами, 55 080,59грн.-3% річних від суми простроченого кредиту та 7 379,21грн.-3% річних від суми прострочених процентів, підлягають визнанню ТзОВ "Апетит" в осбі Ліквідаційної комісії та внесенню у проміжний баланс ТзОВ "Апетит".

Тому вимоги позивача щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" в осбі Ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс ТзОВ "Апетит" кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 4 215 069,26грн., в т.ч. 3 662 006,55грн.-суми заборгованості за простроченим кредитом, 490 602,91грн.-суми заборгованості за простроченими процентами, 55 080,59грн.-3% річних від суми простроченого кредиту та 7 379,21грн.-3% річних від суми прострочених процентів, є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні спору судом врахована правова позиція, викладена у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 29.01.2014р. у справі №903/1164/13.

Щодо вимоги позивача щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" в осбі Ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс ТзОВ "Апетит" кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 270 659,12грн., в т.ч. 238 682,56грн.-пені за несвоєчасне повернення кредиту, 31 976,56грн.- пені за несвоєчасне повернення процентів, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п. 3.4.9. п. 3.4. кредитного договору №02.3-1.10/19/10-КЛТ від 28.10.2010р., позичальник зобов'язаний у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами, та/або комісією, встановленою у п. 2.5. договору, сплатити банку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та процентами, та/або комісією.

Вищий господарський суд України у п.п. 2.5, 2.10 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань зауважив, що до пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Представник позивача в судовому засіданні 12.01.2016р. вказав, що вказати та визначити момент виникнення права вимоги за кредитним договором не вбачається за можливе, а тому суд позбавлений можливості виконати свій обов'язок щодо перевірки правильності нарахування пені, оскільки позивач не вказав день, до якого зобов'язання мало бути виконане (хоча ухвалами суду від 09.12.2015р. та 22.12.2015р. суд зобов'язував позивача надати чіткий, обгрунтований розрахунок суми основного боргу, відсотків з зазначенням періоду нарахувань, первинні докази видачі відповідачу кредиту, додаткові пояснення та первинні докази в обгрунтування правових підстав нарахування пені, на суму яка передавалась, за вказаний період та на зазначену суму). Так, згідно п. 3.4.5. кредитного договору від 28.10.2010р. на відповідача було покладено обов'язок погашати заборгованість за кредитами щомісячно рівними частинами до 25 числа включно. А пеня передбачена договором стягується за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та процентами, та/або комісією. Позивачем нарахована пеня на загальні суми основного боргу та відсотків, які визначені договорм купівлі продажу права вимоги від 27.09.2013р.

А тому з огляду на це вимогу позивача щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" в особі ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс ТзОВ "Апетит" кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 270 659,12грн., в т.ч. 238 682,56грн.-пені за несвоєчасне повернення кредиту, 31 976,56грн.- пені за несвоєчасне повернення процентів, суд залишає без розгляду, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст.81 ГПК України передбачено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218,00грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 59, 60, 230-232 ГК України, ст.ст. 15, 105, 110, 112, 264, 267, 549, 625, 1054, ЦК України, ЗУ "Про судовий збір", п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Апетит" (Волинська обл., Горохівський район, м. Берестечко, вул. Будьонного, 39, код 31304299) в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_5 включити в проміжний ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (м. Київ, вул. Щорса, 36Б, код 34047020) в загальному розмірі 4 215 069,26грн., в т.ч. 3 662 006,55грн.-суми заборгованості за простроченим кредитом, 490 602,91грн.-суми заборгованості за простроченими процентами, 55 080,59грн.-3% річних від суми простроченого кредиту та 7 379,21грн.-3% річних від суми прострочених процентів.

3. Позов в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" (Волинська обл., Горохівський район, м. Берестечко, вул. Будьонного, 39, код 31304299) в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_5 включити в проміжний ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", в розмірі 270 659,12грн., в т.ч. 238 682,56грн.-пені за несвоєчасне повернення кредиту, 31 976,56грн.- пені за несвоєчасне повернення процентів, залишити без розгляду.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Апетит" (Волинська обл., Горохівський район, м. Берестечко, вул. Будьонного, 39, код 31304299)

на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (м. Київ, вул. Щорса, 36Б, код 34047020)

1 218,00грн.-витрат по оплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

16.01.2016

Суддя С. В. Бондарєв