ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016р. Справа№ 914/3882/15

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Управління державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства Львівської області, м. Львів

про: стягнення 14 753,60 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 дов. №2302-вих-2279 від 12.10.2015 року,

відповідача: не зявився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Управління державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства Львівської області про стягнення 14 753,60 грн., Ухвалою від 12.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.11.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-7254-9 від 31.07.2009 р. після закінчення терміну дії даного договору, своєчасно не повернув обєкт оренди за договором по акту приймання передачі, в звязку з чим позивач нарахував відповідачу неустойку по день передачі обєкта за актом приймання передачі за період з 01.11.2014 р. до 06.07.2015 р. В звязку з цим позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача 14 753,60 грн. неустойки за зазначений період.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи і відкладено розгляд справи на 12.01.2016 р. Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.12.2015 р. продовжено строк розгляду справи на 15 календарних днів.

В судове засідання 12.01.2016 р. представник позивача зявився, позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві, вимоги ухвали суду від 10.12.2015 року виконав.

В судове засідання 12.01.2016 р представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом (докази містяться в матеріалах справи). Вимог ухвал суду не виконав, відзиву не подав.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

В судовому засіданні 12.01.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали документів, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

31 липня 2009 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець, надалі Позивач) та Управлінням Державної служби охорони при Головному Управлінні МВСУ у Львівській області (Орендар, надалі відповідачем) укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-7254-9 (надалі - Договір), посвідчений нотаріально 31.07.2009 р. та зареєстровано в реєстрі.

Згідно п.1.1. ОСОБА_2, орендодавець (позивач у справі), відповідно до наказів Управління комунальної власності ДЕП ЛМР №782-О від 07.11.2008 року, №137-О від 19.05.2009 року та договору оренди №С-1489 від 16.05.2003 року, на умовах визначених цим договором зобовязується передати, а орендар (відповідач у справі) прийняти в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 60,9 кв.м (шістдесять цілих сім десятих кв.м), а саме: нежитлові підвальні приміщення, що позначені в технічній документації під літерами 12-1, 12-2, 12-3, 12-4, 12-5, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. Я. Стецька, буд.8(вісім), далі обєкт оренди, що знаходиться на балансі ЛКП «Княже місто», надалі - Балансоутримувач, і належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради () на праві комунальної власності на підставі рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 року, зареєстрованого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (ОКП ЛОР «БТІ та ЕО») 04.09.2008 року за реєстраційним номером 24593043 (номер запису 7384), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20121439, виданим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 04.09.2008 року як дублікат на реєстраційне посвідчення від 24.05.1988 року (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 2. ОСОБА_2, обєкт оренди використовується Орендарем для складування основних засобів.

Термін дії договору, визначено на 5 років з 31.07.2009 року до 31 липня 2014 року включно (п.4.1. ОСОБА_2).

Згідно п.4.3. ОСОБА_2, у разі відсутності заяви однієї з Сторін про припинення або зміну умов ОСОБА_2 оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії ОСОБА_2, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим ОСОБА_2.

Відповідно до п. 5.1 та п. 5.2. ОСОБА_2, розмір місячної орендної плати за обєкт оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення даного ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради №897 від 07.06.2007 року (із змінами та доповненнями внесеними ухвалою Львівської міської ради №2569 від 09.04.2009 року), що складає (121 160,00*0,04)/12*1,005*1,011= 410,35 грн. без ПДВ за перший місяць оренди (або на момент переукладення договору) з врахуванням індексу інфляції. Врахувати індекс інфляції за липень 2009 року. До 31 липня 2009 року орендна плата сплачується відповідно до умов договору оренди №С-1489 від 16.05.2003 року.

Загальна сума річної орендної плати на момент укладення цього договору без врахування індексу інфляції становить 4 846,40 грн. без ПДВ.

Розмір орендної плати підлягає індексації на визначення індексу інфляції за відповідний період (місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. В інших випадках розмір орендної плати переглядається тільки за згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду.

Орендна плата перераховується Орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Несплата орендної плати в повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат та плата за користування земельною ділянкою. (п. 5.5. ОСОБА_2).

Згідно п. 7.2 договору, орендар зобовязався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 6.1. ОСОБА_2, Орендодавець зобовязувався передати Орендарю в оренду Обєкт оренди згідно із цим ОСОБА_2 та актом приймання-передачі.

Як встановлено судом в процесі розгляду даної справи, то акт приймання-передачі за цим ОСОБА_2 від 31.07.2009 між сторонами не складався, так як Обєкт оренди фактично знаходився у користуванні Орендаря за попереднім договором оренди № Г-1489 від 16.05.2003 р..

Згідно пункту 4.8. ОСОБА_2 від 31.07.2009 року, чинність ОСОБА_2 припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації обєкта оренди Орендарем;

- загибелі обєкта оренди;

- дострокового розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду;

- банкрутства Орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Пунктами 9.1.-9.7 ОСОБА_2, сторони визначили порядок повернення Орендодавцю обєкта оренди.

Згідно пункту 9.1.-9.5. ОСОБА_2, повернення Орендодавцю обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії ОСОБА_2 або дострокового його припинення чи розірвання.

Сторони повинні приступити до передачі обєкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди.

Обєкт оренди повинен бути переданий Орендарем та прийнятий Орендодавцем (чи за його дорученням - Балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних в п.9.1. цього ОСОБА_2.

При передачі обєкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується Сторонами.

Обєкт оренди вважається переданим Орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

Як встановлено судом, договір оренди № С-7252-9 від 31.07.2009 закінчив свою дію 31.07.2014 року, оскільки Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні внутрішніх справ України у Львівській області (Орендар за договором) не подало своєчасно у місячний термін після його закінчення Орендодавцю заяви на продовження даного договору оренди. Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР, як орендодавець за вказаним договором, надіслано Відповідачу повідомлення про припинення договірних стосунків від 15.08.2014 № 2302-вих-2361 (докази містяться в матеріалах справи) .

Відповідно після закінчення терміну дії ОСОБА_2 31.07.2014 року, Орендарю Орендодавцем надано час для звільнення обєкта оренди.

06.07.2015 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі обєкта оренди пл. 60,9 м2 від орендаря Балансоутримувачем за ОСОБА_2 від 31.07.2009 року.

Таким чином, відповідач фактично користувався обєктом оренди за ОСОБА_2 від 31.07.2009 року до підписання 06.07.2015 року акту приймання-передачі обєкта оренди від Орендаря Балансоутримувачем по даному ОСОБА_2, тому відповідач зобовязаний сплатити за користування обєктом оренди за час прострочення неустойку в розмірі 14 688,27 грн. за період з 01.112014 р. до 06.07.2015 р. в межах заявлених позовних вимог. Позивачем неправомірно нараховано відповідачу неустойку за один день 06.07.2015 р., так як орендар по акту приймання передачі передав балансоутримувачу обєкт оренди за ОСОБА_2. А відтак в задоволенні до стягнення 65,33 грн. суд відмовляє.

При прийнятті рішення суд виходи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, Договір оренди №Г-7254-9 від 31.07.2009 року закінчив свою дію 31.07.2014 року. Відповідач (орендар за ОСОБА_2) не подав вчасно заяви на продовження даного ОСОБА_2, а Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, як орендодавець за вказаним ОСОБА_2 надіслано відповідачу повідомлення про припинення договірних стосунків від 15.08.2014 року №2302-вих-2361.

Відповідно після закінченні дії ОСОБА_2, Орендарю було надано час для звільнення обєкта оренди.

Як вбачається із матеріалів справи 06.07.2015 р. відбулося повернення обєкта оренди орендарем по акту приймання-передачі 06.07.2015 року за ОСОБА_2 від 31.07.2009 року.

В звязку із цим позивач, як Орендодавець, звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача неустойки за період з 01.11.2014 р. по 06.07.2015 р., тобто по день підписання акту приймання-передачі 06.07.2015 року про повернення обєкту оренди за ОСОБА_2, згідно виставлених відповідачу рахунків на неустойку, які відповідачем залишились неоплаченими по даний час.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що відповідач не мав змоги у визначеному законом і ОСОБА_2 порядку і строки після закінчення строку дії ОСОБА_2, повернути обєкт оренди, а повернув такий за актом приймання-передачі тільки 06.07.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу (ч. 3 ст. 291 ГК України).

Згідно ч. 3 ст. 26 ЗУ Про оренду державного та комунального майна договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 1 ст. 27 ЗУ Про оренду державного та комунального майна встановлено, що в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно положень ч.2 ст.785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Положеннями п. 10.1. ОСОБА_2 також передбачено, що за не виконання або неналежне виконання зобовязань за цим ОСОБА_2 сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 5.4. Постанови №12 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна, Застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення,

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Враховуючи зазначене, суд відмічає, що оскільки неустойка, передбачена ч.2 ст.785 ЦК України не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою приписами ст.549 ЦК України, відтак до вказаної неустойки не можуть застосовуватися положення п.3 ч.1 ст.83 ГПК України щодо права суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно, управління комунальної власності нараховувало відповідачу до оплати неустойку за період з 01.11.201 року по 06.07.2015 року включно в сумі 14 753,60 грн., оскільки частиною другою ст. 785 ЦКУ передбачено, що у разі невиконання наймачем обов'язку щодо повернення речі наймодавець мас право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення (довідка позивачем додається до матеріалів справи). Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову.

Встановивши наведені вище обставини справи, суд вважає, позовні вимоги про стягнення неустойки є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в сумі 14 688,27 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог з 01.11.2014 р. по 05.07.2015 р. включно. Позивачем неправомірно нараховано відповідачу неустойку за один день 06.07.2015 р., так як орендар по акту приймання передачі передав балансоутримувачу обєкт оренди за ОСОБА_2. А відтак в задоволенні до стягнення 65,33 грн. суд відмовляє. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, ст.ст. 4, 33, 34, 44, 49, 75, 82- 85, 116,117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні МВСУ у Львівській області (адреса 79019, м. Львів, вул. Липинського, буд. 44, ідентифікаційний код 08596956) на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, пл. Галицька, б. 15, м. Львів, ідентифікаційний код 25558625) 14 688,27 грн. неустойки та 1 212,58 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.01.2016 р.

Суддя Долінська О.З.