ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р.Справа № 922/6472/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ фірма "Радій ЛТД", м. Мерефа
до ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків
про визнання угоди укладеною
за участю представників :

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 04.01.2016 року;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №489 від 19.05.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

ТОВ фірма "Радій ЛТД", м. Мерефа звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати укладеною додаткової угоди 314 від 14.12.15р. до договору оренди державного майна №9 від 31.10.1997 року в редакції викладеній в позовній заяві. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 24.12.15р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.01.16р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні 11.01.16р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.01.16р. проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

31 жовтня 1997 року між ТОВ фірма "Радій, ЛТД" (надалі - «Позивач») та ДП "УкрНТЦ Енергосталь" (надалі - «Відповідач») було укладено Договір оренди державного майна № 9 (надалі - Договір»), відповідно до якого, з урахуванням змін та доповнень до Договору, Позивачу було передано в тимчасове платне користування нежитлові приміщення №№ 6, 6а, 66, 6в, 10, 10а, 31 на цокольному поверсі, №№ 39, 20, 20а на першому поверсі, загальною площею 309,7 кв. м. що знаходяться в будівлі, розташованій за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 9.

Вищевказаний Договір було укладено із дотриманням всіх істотних умов, що потрібні для правочинів такого виду, термін дії Договору встановлено до 01 червня 2016 року. Протягом терміну користування нежитловими приміщеннями за вказаним Договором Позивач належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, заборгованості з орендної плати та комунально-експлуатаційних послуг немає.

14 грудня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із листом з пропозицією продовжити термін дії Договору оренди державного майна № 9 від 31 жовтня 1997 року на той самий термін із зміною розміру орендної плати відповідно до проведеної 30 листопада 2015 року нової незалежної оцінки вартості орендованого майна шляхом укладення додаткової угоди до Договору. При цьому разом з листом Відповідачу були надані всі документи, необхідні для укладення відповідної додаткової угоди до Договору, а саме:

- 4 (чотири) примірники Додаткової угоди № 14 від 14 грудня 2015 року з Додатком «Розрахунок за перший місяць перерахунку оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ДП "УкрНТЦ "Енергосталь";

- 1 примірник Звіту про оцінку майна - нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 9, від 30 листопада 2015 року, погодженого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області 14 грудня 2015 року;

- 1 примірник Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 2429 від 14 грудня 2015 року про погодження висновку про вартість майна з Додатком № 1 "Рецензія на Звіт про оцінку майна - нежитлових приміщень, ДП "УкрНТЦ "Енергосталь" розташованих за адресою: м. Харків, просп. Леніна, 9.".

Відповідно до пункту 10.10. Розділу 10 "Термін дії та умови зміни, розірвання договору" визначено, що по закінченню терміну дії договору Орендар, який належним чином виконує свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов на продовження договору оренди на новий строк.

Проте, Відповідач листом Вих. №1-22-6710 від 18.12.15р. відмовив Позивачу в продовженні дії Договору оренди державного майна № 9 від 31 жовтня 1997 року та укладенні Додаткової угоди № 14 від 14 грудня 2015 року, внаслідок чого між Позивачем та Відповідачем виник господарський спір.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України (аналогічне містить й стаття 4 ЦК Української РСР 1963 року). За приписами частин 2 вказаних статей підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

За приписами ст. 151 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання угоди укладеною.

Згідно статтею 256, 257, 258 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, яка була чинною станом на час укладення договору) за договором майнового найму, який виходячи з його субєктного складу сторін повинен бути укладеним у письмовій формі, наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату та на узгоджений між сторонами строк, якщо інше не встановлено чинним законодавством.

Згідно частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 вказаної норми передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Пункту 1 статті 285 Господарського кодексу України передбачає переважне право орендаря, перед іншими суб'єктами господарювання, на продовження строку дії договору оренди.

Відповідно до пункту 3 статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна, після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Закон України Про оренду державного та комунального майна є спеціальним законом, що регулює правовідносини оренди державного майна та відповідних положень про конкурсні засади він не містить.

Доводи відповідача стосовно відмови позивачу в укладанні додаткової угоди спростовуються обставинами справи та наявними у справі доказами.

За умовами п. 10.5 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін після закінчення строку його дії він вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, що були ним передбачені.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, з огляду на обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати укладеною додаткову угоду №14 від 14.12.15р. до договору оренди державного майна № 9 від 31.10.1997 року в наступній редакції:

Додаткова угода № 14

до Договору оренди державного майна

№ 9 від 31.10.1997 р.

м. Харків 14 грудня 2015 року

Державне підприємство "Український науково-технічений центр металургійної промисловості "Енергосталь" (надалі - Орендодавець), в особі генерального директора ОСОБА_3, діючого на підставі Статуту, з одного боку, та Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Радій, ЛТД" (надалі - Орендар), в особі Генерального директора ОСОБА_4, діючого на підставі Статуту, з другого боку, керуючись Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна", Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 "Про Методику розрахунку та порядок використання плати за оренду державного майна" зі змінами, виходячи із звернення Орендаря, склали дійсну Додаткову угоду про внесення змін та доповнень до Договору оренди державного майна № 7 от 01.04.2001 р. про нижченаведене:

1. Продовжити строк дії Договору на 13 (тринадцять) років до 01 червня 2029 року, включно.

2. Пункт 1.1. розділу 1 "Предмет договору" викласти в наступній редакції:

"Орендар користується окремим індивідуально визначеним нерухомим майном: приміщення №№ 6, 66, 6в, 10, 10а, 3 1 на цокольному поверсі, №№ 39, 20, 20а на першому поверсі (надалі - Майно), площею '09,7 кв. м. (у відповідності з технічним паспортом № 73477/81783 на будівлю), розташоване за адресою: м. Харків, Дзержинський район, просп. Леніна, 9, в будівлі, що знаходиться на балансі УкрНТЦ "Енергосталь".

Вартість майна, визначена у відповідності з незалежною оцінкою станом на 30.11.2015 р. складає 1706300,00 грн. (один мільйон сімсот шість тисяч триста грн. 00 коп.).".

3. Доповнити п. 3.1. розділу 3 "Орендна плата" новим абзацом наступного змісту:

"З 15 грудня 2015 р. орендна плата за базовий місяць перерахунку оренди листопад 2015 р. складає без ПДВ - 20663,51 грн. (двадцять тисяч шістсот шістдесят три грн. 51 коп.). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, передбаченому діючим законодавством.

Розрахунок орендної плати за перший місяць перерахунку оренди листопад 2015 року наведено в додатку до Додаткової угоди № 14 від 14 грудня 2015 року. При нарахуванні орендної плати за наступні місяці повинен враховуватись індекс інфляції.".

4. Усі інші умови Договору залишаються без змін і сторони підтверджують за ними свої зобов'язання.

5. Дійсна Додаткова Угода вступає в силу з моменту підписання, складена в 4-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, та є невід'ємною частиною Договору оренди державного майна № 9 від 31.10.1997 р.

Орендодавець

Генеральний директор ДП "УкрНТЦ "Енергосталь" ОСОБА_3

Орендар

Генеральний директор ТОВ фірма "Радій, ЛТД" ОСОБА_4

Стягнути з Державного підприємства Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь (61166, м. Харків, пр. Леніна, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Радій, ЛТД» (62472, Харківська обл., Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд.223, к.8-9; ідентифікаційний код 14075757; п/р 2445 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) - 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_5