ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.01.16р. Справа № 904/9966/15

За позовом Приватного підприємства "АНСІ", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "НСА", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором оренди № 1/01-12 від 01.12.2013 року у сумі 34532,45 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 20.11.2015 року, представник

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "АНСІ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "НСА" заборгованість по орендній платі за січень 2015 року у розмірі 15 000,00 грн., пеню у розмірі 3 835,07 грн., 3% річних у розмірі 363,70 грн., коефіцієнт інфляції у розмірі 5 274,41 грн., заборгованість за комунальні послуги за січень 2015 року у розмірі 9 086,02 грн. та заборгованість за комунальні послуги за лютий 2015 року у розмірі 973,25 грн., загалом на суму 34 532,45 грн.

У пояснень у судовому засіданні позивач вказав, що у рахунку за січень була вказана вартість електричної енергії при знятті показань лічильника 25.01.2015 року, а у рахунках за лютий при знятті показань 02.02.2015 року (а.с. 93).

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем зобовязань за договором оренди № 1/01-12 від 01.12.2013 року, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем та відповідно нараховані пеня, 3% річних та коефіцієнт інфляції на загальну суму 34 532,45 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали господарського суду Дніпропетровської області були надіслані на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер 36574778).

Відповідно до даних веб-сайту "Укрпошта" надіслане судом відповідачу поштове повідомлення вручене 30.12.2015 року адресату.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відзиву на позов Приватне підприємство "НСА" до суду не надало, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 09.12.2015 року на 23.12.2015 року, з 23.12.2015 року на 20.01.2016 року.

У судовому засіданні 20.01.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013 року між приватним підприємством "АНСІ" (далі-позивач, орендодавець) та Приватним підприємством "НСА" (далі-відповідач, орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1/01-12 (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобовязується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобовязується прийняти у строкове платне користування приміщення площею 377,1 кв.м, яке знаходиться за адресою: сел. Чапли, Спортивна, 43 (далі-обєкт оренди), та зобовязується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до п. 7.1 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 01 квітня 2014 року. Договір буде подовжено, якщо одна зі сторін на місяць до закінчення дії договору не надали аргументовану відмову від укладання договору (п. 7.3 договору).

Розділом 3 договору визначено порядок передання та повернення приміщення оренди відповідно до якого обєкт оренди повинен бути переданий орендатору протягом 3 днів з моменту підписання договору. Передача приміщення проводиться після підписання сторонами акту приймання-передачі, підписаного уповноваженими представниками сторін. Повернення орендованого майна орендодавцю здійснюється протягом одного дня з моменту припинення договору за актом прийому-передачі.

Розділом 5 договору визначено порядок розрахунків за договором, а саме за оренду приміщення орендарем сплачується договірна орендна плата у сумі 15 000,00 грн. на місяць з дня підписання цього договору. Експлуатаційні витрати, рахунки за центральне опалення та комунальні послуги оплачуються орендарем окремо, протягом 5 днів після отримання рахунку від орендодавця. Орендна плата оплачується орендарем не пізніше 5-го числа місяця, що настає за звітним календарним місяцем шляхом перерахування на рахунок орендодавця.

За умовами п. 6.2 договору за несвоєчасну оплату орендної плати та комунальних послуг орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,5 % заборгованої суми за кожен день прострочення.

Листом № 35 від 16.03.2015 року з претензію позивач направив відповідачу рахунки №2 від 31.01.2015 року, № 3 від 31.01.2015 року та № 3 від 12.02.2015 року за оренду не житлового приміщення та комунальні послуги, просив сплатити суму заборгованості відповідно до цих рахунків. Однак відповідач у передбачений законодавством строк не надав жодної відповіді на претензію, направлену позивачем, відповідно рахунки не оплатив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні норми містяться у ст. 283 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Крім того, ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Положеннями ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору оренди на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Розділом 5 договору визначено порядок розрахунків за договором, а саме за оренду приміщення орендарем сплачується договірна орендна плата у сумі 15 000,00 грн. на місяць з дня підписання цього договору. Експлуатаційні витрати, рахунки за центральне опалення та комунальні послуги оплачуються орендарем окремо, протягом 5 днів після отримання рахунку від орендодавця. Орендна плата оплачується орендарем не пізніше 5-го числа місяця, що настає за звітним календарним місяцем шляхом перерахування на рахунок орендодавця.

Докази повернення майна з оренди відсутні. Відповідач не надав доказів Вищевикладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по орендній платі за січень 2015 року у сумі 15 000,00 грн. та за комунальні послуги за січень 2015 року у сумі 9 086,02 грн. та за лютий 2015 року у сумі 973,25 грн. загалом у розмірі 25 059,27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до п.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань": щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За умовами п. 6.2 договору за несвоєчасну оплату орендної плати та комунальних послуг орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,5 % заборгованої суми за кожен день прострочення.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню:

- за рахунком № 2 від 31.01.2015 року за період з 06.01.2015 року по 07.07.2015 року у сумі 3 835,07 грн.

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону).

Отже, розмір пені повинен бути обмежений подвійною обліковою ставкою НБУ.

Відповідно до п.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань": щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до п.5.3. договору оренди сторони передбачили, що орендна плата оплачується орендарем не пізніше 5-го числа місяця, що настає за звітним календарним місяцем.

Отже, відповідно до п. 5.3 договору оренди оплата за січень 2015 року повинна бути здійснена до 05.02.2015 року включно.

Судом перевірений наданий позивачем розрахунок пені та виявлені помилки, повязані з невірним визначенням початку періоду нарахування пені, так пеня може бути розрахована наступним чином:

- за рахунком № 2 від 31.01.2015 року за період з 06.02.2015 року (оскільки 05.02.2015 року є граничним строком оплати оренди нежитлового приміщення згідно з п. 5.3. договору оренди № 1/01-12 від 01.12.2013 року, а прострочка оплати оренди за січень починається з 06.02.2015 року) по 07.07.2015 року на суму 3 523,56 грн.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню частково у сумі 3 523,56 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за рахунком № 2 від 31.01.2015 року у сумі 363,70 грн.

При перевірці наданого позивачем розрахунку 3% річних судом виявлено арифметичні помилки, повязані з неправильним визначенням початку прострочення (оскільки 05.02.2015 року є граничним строком оплати оренди нежитлового приміщення згідно з п. 5.3. договору оренди № 1/01-12 від 01.12.2013 року, а прострочка оплати оренди за січень починається з 06.02.2015 року), відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню частково у сумі 335,34 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції за рахунком № 2 від 31.01.2014 року у сумі 15 000,00 грн. з 06.01.2015 року по 04.11.2015 року у загальній сумі 5 274,41 грн.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наведених положень законодавства вбачається, що втрати від інфляції можуть бути нараховані починаючи з наступного місяця у якому мав бути здійснений платіж, тобто початком періоду є наступний місяць, за тим, що вказаний у розрахунку.

Найменший період визначення індексу інфляції складає місяць (аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 01.04.2015 року у справі 917/1667/14).

Як встановлено судом вище, строк граничний оплати оренди настав 05.02.2015 року, а тому прострочки з оплати виникає з 06.02.2015 року, у зв'язку з чим вимога про стягнення індексу інфляції, підлягає частковому задоволенню за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року по у розмірі 4 277,92 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за передане у оренду майно. Невиконанням обовязку щодо оплати орендної плати відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (орендну плату) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача підлягає стягненню 33 196,09 грн. (заборгованість по орендній платі за січень 2015 року у розмірі 15 000,00 грн., заборгованість за комунальні послуги за січень 2015 року у розмірі 9 086,02 грн., заборгованість за комунальні послуги за лютий 2015 року у розмірі 973,25 грн., пеня у розмірі 3 523,56 грн., 3% річних у розмірі 335,34 грн., індекс інфляції у розмірі 4 277,92 грн.).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 170,87 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 525, 526, 530, 549, 551, 599, 611, 625, 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193, 218, 285, 286 Господарського кодексу України, статтями 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "НСА" (49000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 36574778) на користь Приватного підприємства "АНСІ" (49125, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 23-А, ідентифікаційний код 19306517) заборгованість у розмірі 25 059,27 грн., пеню у розмірі 3 523,56 грн., 3% річних у розмірі 335,34 грн., індекс інфляції у розмірі 4277,92 грн. та судовий збір у розмірі 1 170,87 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 25.01.2016 року.

Суддя О.М. Крижний