КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Справа№ 5011-27/1672-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Минайлюк Т.В. (довіреність № б/н від 05.01.2015 року);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Андрієвська О.В. (довіреність № 739 від 31.12.2015 року);

від третьої особи: Шпак О.Л. (довіреність № 37/вих від 11.01.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року

у справі №5011-27/1672-2012 (головуючий суддя Лиськов М.О., судді Марченко О.В., Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт", м. Київ

до 1. Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора "Ярославська" Шевченківської районної у місті Києві ради, м. Київ

2. Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Керуюча дирекція Шевченківської районної у місті Києві ради, м. Київ

про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення у сумі 70 411, 08 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандарт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора "Ярославська" Шевченківської районної у місті Києві ради та Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення у сумі 70 411, 08 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора "Ярославська" Шевченківської районної у місті Києві ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт" 25 927, 40 грн. відшкодування шкоди та 4 741, 69 грн. судових витрат. Також, присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт" 27 181,48 грн. відшкодування шкоди та 4 970, 91 грн. судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено, а відповідачами не надано доказів, які підтверджували б відсутність їх вини у нанесенні майнової шкоди позивачу через засмічення вуличної каналізаційної мережі, внаслідок чого і сталось залиття належного позивачу приміщення.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року скасувати, постановити нове, яким відмовити в частині позовних вимог до відповідача-2 повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року у справі № 5011-27/1672-2012 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 23.12.2015 року.

До початку судового засідання 23.12.2015 року представником позивача подано через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року відкладено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року у справі №5011-27/1672-2012 на 20.01.2016 року.

14.01.2016 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення №61/12 від 14.01.2016 року відповідача-2 щодо відсутності вини товариства у залитті нежитлового приміщення та супровідний лист №66/12 від 14.01.2016 року на виконання вимог ухвали суду від 23.12.2015 року.

Також, 14.01.2016 року до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача-2 про фіксування судового процесу.

В судовому засіданні 20.01.2016 року було розглянуто та задоволено клопотання відповідача-2 про фіксування судового процесу у відповідності до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання, призначене на 20.01.2016 року, з'явились представники позивача, відповідача-2 та третьої особи, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Сторони не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача-1.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що відповідач-1 був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача-1 .

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.08.2008 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві Ради (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт! (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення (т.1, а.с. 13-16), у відповідності до п.1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти нежилі приміщення загальною площею 61,40 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Чапаєва, 2/16 (літера А) і зобов'язується сплатити за них грошову суму, визначену цим договором.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Стандарт" на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 01.08.2008 року на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 61,4 кв.м, що знаходиться у будинку № 2/16 по вулиці Чапаєва у місті Києві, у підвальному приміщенні житлового будинку.

З матеріалів справи слідує, що 15.11.2011 року приміщення у будинку №2/16 по вулиці Чапаєва у місті Києві було затоплене каналізаційними стоками, в результаті чого зазнало пошкодження.

16.11.2011 року було складено Акт, в якому зазначено про проведення огляду нежилого підвального приміщення площею 61,4 кв. м у будинку №2/16 по вул. Чапаєва, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт», на предмет залиття та встановлено наступне:

- приміщення використовується під офіс;

- в приміщенні площею 31,9 кв. м пошкоджено підлогу (ламінат) по всій площині, на стінах (вагонка) по периметру приміщення спостерігається залиття на висоті 40 см;

- в приміщенні площею 11,8 кв. м залито підлогу (ламінат) по всій площині, на стінах (вагонка) по периметру приміщення спостерігається залиття на висоті 20 см;

- двері від намокання деформовано - не зачиняються;

- в приміщенні площею 8,6 кв. м залито підлогу (ламінат) по всій площині, на стінах (декоративна штукатурка) спостерігається залиття на висоті 20 см;

- в приміщенні площею 5,5 кв. м на стінах (вагонка) по периметру приміщення спостерігається залиття на висоті 40 см.

У вказаному акті зазначено, що 15.11.2011 року о 09:10 хв. на ОДС КП «ЖЕК «Ярославська» надійшла заявка від працівників товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт» щодо залиття приміщення.

О 09:30 хв. заявка була передана майстру ремонтної дільниці ОСОБА_1 При обстеженні виявлено засмічення каналізаційних колодязів, які знаходяться у володінні та обслуговуванні Департаменту експлуатації каналізаційного господарства, Управління експлуатації каналізаційних мереж, РЕКМ №1.

О 10:30 хв. заявку передано на ОДС - РЕКМ №1. В 15:30 хв. Працівниками РЕКМ №1 було прочищено каналізаційні колодязі.

В акті зазначено, що залиття приміщення сталося внаслідок засмічення каналізаційних вуличних та дворових колодязів.

Згідно Акту обстеження технічного стану приміщення від 16.11.2011 року, складеного Комісією департаменту експлуатації каналізаційного господарства Управління експлуатації каналізаційних мереж і насосних станцій, вказано, що під час засмічення вуличної каналізаційної мережі по вул. Чапаєва 2/16 було підтоплено підвальне приміщення житлового будинку №2/16, в якому знаходиться товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт». Підтоплення відбулося через те, що у внутрішньодомовій каналізаційній мережі, що належить КП ЖЕК «Ярославська», відсутня запірна арматура після сантехнічних приладів.

З матеріалів справи слідує, що у відповідності до договору оренди приміщення б/н від 01.12.2010 року ТОВ "Стандарт" було передано ТОВ "Візаві ЛТД" в орендне користування частину Приміщення площею 30,60 кв. м., за яке ТОВ "Візаві ЛТД" сплачувало ТОВ "Стандарт" певну орендну плату. В результаті затоплення Приміщення ТОВ "Візаві ЛТД" вимушено було призупинити використання приміщення на період з 15.11.2011 року до 15.12.2011 року до проведення відновлювальних робіт, внаслідок чого звернулось з обґрунтованими вимогами не нараховувати орендну плату протягом 30 календарних днів, таким чином сума втрачена Позивачем складає 6 650 грн.

З метою визначення розміру матеріальних збитків, завданих Товариству з обмеженою відповідальністю "Стандарт", позивачем до суду надано звіт про незалежну оцінку вартості розміру матеріальних збитків заподіяних власникові майна, що знаходиться за адресою Україна, м. Київ, вул. Чапаєва, 2/16 (т.1, а.с. 27-87).

Відповідно до зазначеного звіту про незалежну оцінку майна, позивачу завдано шкоди в загальному розмірі 60 107 грн.

Спір у справі, на думку позивача, виник внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов'язків, внаслідок чого позивач зазнав шкоди.

Пункт 3 ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина ч. 1 с. 1166 Цивільного кодексу України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

З огляду на зазначені норми законодавства, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов'язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вини боржника.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності виконавця у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

В даному випадку, позивач має довести, серед іншого, протиправність поведінки відповідачів та те, що саме протиправні дії чи бездіяльність відповідачів є причиною завдання збитків, які виникли у товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт», як безумовний наслідок такої протиправної поведінки.

Згідно ч. 1 ст. 219 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова (господарсько-правова) відповідальність не настає. При цьому, у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, на кредитора покладений обов'язок доведення факту неправомірності (протиправності) поведінки відповідача, прямого (безпосереднього) причинного зв'язку між неправомірними діями або бездіяльністю особи, яка заподіяла шкоду, і самою завданою шкодою та обґрунтування його розміру. Тобто, відшкодування шкоди включає в себе не тільки поняття "шкоди", але й покладення обов'язку на потерпілу сторону щодо доведення її розміру.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2008 року між позивачем (орендар) та відповідачем-1 (виконавець) було укладено договір №269 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна (т.1, а.с. 98-101).

У відповідності до п.1.1 вказаного договору виконавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чапаєва, 2/16, а також утримання будинку та прибудинкової території, а власник (орендар) відшкодовує витрати виконавця на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих виконавцем за цим договором.

Пунктом 2.1.1. зазначеного договору встановлено, що відповідач-1 прийняв на себе зобов'язання виконувати комплекс робіт пов'язаних з обслуговуванням внутрішньо будинкової системи водо-, теплопостачання, водовідведення, зливної каналізації.

Як вже зазначалось, згідно Акту обстеження технічного стану приміщення, складеного Комісією департаменту експлуатації каналізаційного господарства Управління експлуатації каналізаційних мереж і насосних станцій, у внутрішньо домовій каналізаційній мережі, належить КП "ЖЕК "Ярославська" відсутня запірна арматура.

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства, від 17.05.2005, № 76 згідно пункту 5.3.1., водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водорозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему.

Пунктом 5.3.4. вказаних Правил визначено, що під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно:

- знати експлуатовану систему за кресленнями і в натурі (у

разі відсутності креслень необхідно їх одержати чи скласти);

- регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.;

- здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової

каналізаційної мережі;

- оглядати колодязі дворової мережі, кришки яких необхідно очищати від землі, сміття чи снігу;

- вчасно виконувати роботи з ремонту внутрішньобудинкових водопровідно-каналізаційних систем за заявками мешканців;

- при необхідності заміняти прокладки водопровідних кранів та ремонтувати зливні бачки;

- усувати засмічення в системі;

- утеплювати трубопровід, що проходить у відкритих і охолоджених місцях;

- тримати в порядку поливальні пристрої.

Після завершення ремонтних робіт необхідно привести у належний стан зіпсований благоустрій території та/або будинку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що однією з причин затоплення було невиконання відповідачем-1 зобов'язань щодо виконання робіт з обслуговування внутрішньо будинкової системи водо-, теплопостачання, водовідведення, зливної каналізації, з огляду на що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги про відшкодування відповідачем-1 шкоди у сумі 25 927,40 грн..

В той же час, в акті, складеному відповідачем-1 причину затоплення визначено наступним чином: затоплення Приміщення відбулося внаслідок засмічення вуличної каналізаційної мережі по вулиці Чапаєва 2/16.

Згідно Акту, складеного комісією відповідача 1 від 16.11.2011, каналізаційні колодязі, через засмічення яких сталось затоплення Приміщення, знаходяться у володінні та обслуговуванні Департаменту експлуатації каналізаційного господарства Управління експлуатації каналізаційних мереж.

Крім того, у відповідності до ч. 2 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до обов'язків виконавця комунальних послуг відноситься, зокрема, здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Положеннями статті 1209 Цивільного кодексу України встановлено, що виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Підставами відповідальності за шкоду, завдану внаслідок недоліків робіт (послуг), є:

- наявність конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків робіт (послуг) або надання виконавцем робіт (послуг) недостовірної або недостатньої інформації про них; - наявність шкоди, завданої майновим або особистим немайновим благам потерпілого;

- причинний зв'язок між недоліками робіт (послуг) та завданою шкодою.

Вина виконавця робіт (послуг) не має значення для покладення на них обов'язку відшкодувати шкоду. Навіть якщо виготовлювач товару зробив все від нього залежно для виявлення недоліку та мінімізації його шкідливості, він все одно зобов'язаний буде відшкодувати завдану шкоду.

Застосування положень вказаної статті є можливим незалежно від того, чи перебував потерпілий та виконавець робіт (послуг) у договірних відносинах.

Також, відповідно до пп. 1.6 "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 визначено, що за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, є відповідальними підприємства та організації, у яких вони перебувають на балансі.

Пунктом 1.3. вказаних Правил визначено , що виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.

Згідно з п.1.8. договору виробник відповідає за технічний стан мереж гарячого водопостачання тільки у разі перебування таких мереж у нього на балансі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач-2, на балансі і у володінні, якого знаходиться каналізаційна система по вулиці Чапаєва біля будинку 2/16, неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо обслуговування цієї каналізаційної мережі, а також не виконав покладених на нього зобов'язань щодо негайної ліквідації аварії - засмічення, що призвело до затоплення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача-2 грошових коштів у сумі 25 927,40 грн. в якості відшкодування завданої шкоди.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача-2 витрат позивача в сумі 1 253,08 грн. щодо послуг Комунальної аварійно-рятувальної служби «Київська служба порятунку» з відкачування води.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Проте всупереч зазначеному та всупереч ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України відповідачами не доведено належними та допустимим доказами відсутність вини.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність солідарного зобов'язання відповідачів з відшкодування збитків внаслідок затоплення приміщення.

Заперечення відповідача-2 про належне виконання ПАТ «АК «Київводоконал» встановлених чинним законодавством обов'язків щодо обслуговування, у відповідності до вимог чинного законодавства, зовнішніх каналізаційних мереж по вул. Чапаєва, 2/16 в м. Києві, що підтверджується витягом з журналу технічного огляду каналізаційних мереж по вул. Чапаєва, 2/16 в м. Києві, колегією суддів відхиляється з наступних підстав.

Відповідно до вимог Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу N30 від 05.07.95 (далі - Правил) за станом каналізаційних мереж здійснюється технічний нагляд у вигляді технічного обслуговування мережі шляхом зовнішнього і внутрішнього (технічного) огляду мережі і споруд.

Відповідно до п.12.2.2 Правил зовнішній огляд мереж виконують не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі.

Технічний ж огляд внутрішнього стану каналізаційної мережі, пристроїв і споруд, відповідно до п. 12.2.6 Правил виконуються з періодичністю: для оглядових колодязів і аварійних випусків - один раз на рік; для камер, естакад і переходів - один раз на квартал; для колекторів і каналів - один раз на два роки. Каналізаційні колектори, що відводять стоки в кількості більше 3000 л/с, повинні оглядатися кожні півроку, а ті, що відводять стоки у кількості 1000-3000 л/с, - щорічно.

Згідно з п. 12.2.7 Правил під час технічного огляду колодязів обстежують стіни, горловини, лотки, вхідні та вихідні труби: перевіряють цілісність скоб, драбин, люків і кришок: очищують від бруду полиці і лотки, а також перевіряють винесення піску з труб до колодязя. Водночас перевіряють прямолінійність труб за допомогою дзеркала. У процесі технічного огляду аварійних випусків перевіряють наявність пломб. Одночасно п. 12.2.8 Правил встановлено, що під час технічного огляду камер і шахт, окрім робіт,

перелічених в п.12.2.7 цих Правил, повинна проводитися: перевірка гідравлічних умов роботи камер; перевірка, регулювання і профілактичне обслуговування встановленої в камері арматури (засувок, решіток тощо).

При цьому, п.12.2.16 Правил передбачено, що під час підготовки до експлуатації мережі в паводковий період, необхідно виконати: обстеження внутрішніх систем каналізації в будинках, що перебувають у зоні можливого затоплення, і вжити попереджувальних заходів проти затоплення через каналізаційну мережу; обстеження аварійних випусків, дюкерів і водопропускних труб; герметизацію (встановлення на повсть) кришок на каналізаційних колодязях, що перебувають у зоні можливого затоплення; перевірку справності відкачувальних механізмів; розробку графіка цілодобового чергування на період паводка в найбільш небезпечних районах можливого затоплення.

Профілактичне прочищення мережі проводять за планом з періодичністю, яка встановлюється з урахуванням місцевих умов. (п.12.3.3 Правил)

Таким чином, до обов'язків відповідача-2 щодо забезпечення справного технічного стану каналізаційних мереж належить не тільки обов'язок зовнішнього огляду мереж, про що зазначає відповідач-2 і надані відповідні докази, а і здійснення вищеперелічених засобів обстеження та вжиття попереджувальних заходів проти затоплення через каналізаційну мережу. Доказів виконання обов'язків покладених Правилами на відповідача-2, останнім суду не надано. Тобто відповідачем-2 не спростована належними та допустимими доказами наявність його вини у залитті приміщення, яке сталось внаслідок засмічення каналізаційних вуличних та дворових колодязів через неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків по технічному нагляду за каналізаційною мережею.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, однак, які не впливають на результат розгляду справи.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку про те, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні місцевого господарського суду повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року у справі №5011-27/1672-2012.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року у справі №5011-27/1672-2012 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року у справі №5011-27/1672-2012 залишити без змін.

3. Справу №5011-27/1672-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко