КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 26/244

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

Представники учасників судового процесу:

від стягувача: Сергієнко Ю.Л. - за дов.

від боржників -1, -2: не з'явилися

від боржника-3: Риков О.О. - за дов.

від ВДВС: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015

у справі №26/244

за скаргою Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом Комерційного банку «Українська фінансова група» - Товариство з обмеженою відповідальністю

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група»

3) Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про стягнення 17 696 571,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2011 у справі №26/244 позовні вимоги позивача задоволені частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012 рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2011 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасоване та прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог комерційного банку «Українська фінансова група» - Товариство з обмеженою відповідальністю у повному обсязі.

10.09.2012 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012 були видані накази:

- про стягнення солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група» та Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь комерційного банку «Українська фінансова група» - Товариство з обмеженою відповідальністю 15 338 000,00 грн. суми непогашеного кредиту, 1 537 206,58 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 568 766,66 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 252 598,19 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

У рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором б/н від 26.02.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №444; за Іпотечними договорами (майнове поручительство) б/н від 18.07.2007, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованими в реєстрі за №2646, №2648; за Іпотечним договором (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №2529, а саме:

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору б/н від 26.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №444, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група», а саме поділена частка нежитлових будівель - казарма літ «Б», загальною площею 2 202,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернівці, пров. Миколаївський, 1-А;

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечних договорів (майнове поручительство) б/н від 18.07.2007, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованих в реєстрі за №2646, №2648, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група», а саме: офіс, реконструйований з власного нежитлового приміщення, загальною площею 65,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул, Минайська, 11, приміщення 2 та офіс, реконструйований з власного нежитлового приміщення №3, загальною площею 243,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Брайщаків, 7;

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2529, яке належить на праві власності Закритому акціонерному товариству «Українська транспортна страхова компанія», а саме: нежитлову будівлю з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,45га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199.

Визначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Були видані накази про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група» та Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь комерційного банку «Українська фінансова група» - Товариства з обмеженою відповідальністю 25 500,00 грн. державного мита за розгляд справи у суді першої інстанції, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 28 230,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 здійснена заміна стягувача Комерційного банку «Українська фінансова група» - Товариство з обмеженою відповідальністю на його правонаступника - Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області (далі, стягувач або НБУ), за наступними виконавчими провадженнями:

- № 34946978 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі № 26/244 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група»;

- № 34948644 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі № 26/244 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група»;

- № 34947865 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі № 26/244 відносно Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія».

17.08.2015 від Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області до Господарського суду міста Києва надійшла скарга на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Зазначена скарга мотивована тим, що з 2014 року державними виконавцями у межах відкритого виконавчого провадження не проводяться у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» необхідні виконавчі дії з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 №26/244 у частині реалізації майна, а саме, нежитлової будівлі з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,45 га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 (далі, спірне нерухоме майно).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №26/244 скаргу Національного банку України задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо не вчинення виконавчих дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України здійснити виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 №26/244.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, які були б спрямовані на здійснення примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 № 26/244.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі, ВДВС) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №26/244 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга ВДВС мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норми права, що призвело до винесення неправильного рішення.

У апеляційній скарзі ВДВС зазначає, що виконавчий документ передбачає звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно, а саме, нежитлову будівлю з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,45 га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199. А тому, враховуючи принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований, передача майна - нерухомого майна без земельної ділянки, на якій воно розташоване, організатору для внесення інформації про проведення електронних торгів у систему (СЕТАМ) неможлива. Реалізація земельної ділянки на електронних торгах у відповідності до пункту 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 №656/5 «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», так само неможлива.

Також, апелянт наголошує на тому, що НБУ не надані державному виконавцю копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності на вищевказані об'єкти нерухомого майна, що спричинило тимчасову неможливість проведення оцінки та передачі майна на реалізацію.

Окрім того, скаржник зазначив, що письмово звертався до стягувача (НБУ) з проханням здійснити авансування витрат для проведення оцінки майна, однак, отримав письмову відмову. Отже, наявні обставини, які вплинули на строки здійснення виконавчого провадження, не залежали від самого державного виконавця.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ВДВС у справі №26/244 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 24.12.2015.

Представник позивача подав у судовому засіданні відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №26/244 залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - без задоволення.

У судове засідання, призначене на 24.12.2015, представники боржників -1 та -2 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник НБУ подав у судовому засіданні 24.12.2015 клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 11.01.2016, зобов'язано ВДВС надати суду матеріали виконавчого провадження ВП №34947865.

06.01.2016 представник НБУ подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, у яких зазначив, що виконавчий документ, а саме наказ Господарського суду міста Києва №26/244 від 10.09.2012 відносно боржника ЗАТ «Українська транспортна страхова компанія», станом на дату звернення НБУ до суду зі скаргою на бездіяльність ВДВС не виконано, а питання авансування витрат на проведення ВДВС оцінки нерухомого майна не є предметом розгляду у даній справі.

У судовому засіданні 11.01.2016 представник ВДВС надав суду для огляду оригінали матеріалів виконавчого провадження ВП №34947865.

У судовому засіданні 11.01.2016 колегією суддів було оголошено перерву до 12.10.2016, зобов'язано ВДВС надати суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП №34947865.

12.01.2016 представник ВДВС подав на вимогу суду через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП №34947865, які були оглянуті у судовому засіданні 12.01.2016 та долучені до матеріалів справи.

Представники боржників -1, -2 та ВДВС у судове засідання, призначене на 12.01.2016, не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення боржників -1, -2 та ВДВС про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на те, що неявка їх представників не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів, враховуючи процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників боржників -1, -2 та ВДВС.

Представник стягувача у судових засіданнях просив суд у задоволенні апеляційної скарги ВДВС відмовити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 залишити без змін.

Представник боржника-3 у судових засіданнях просив суд апеляційну скаргу ВДВС задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 скасувати, у задоволенні скарги НБУ на бездіяльність ВДВС відмовити.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу та відзиви на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазуром Г.І. від 09.10.2012 відкрито виконавче провадження ВП №34947865 з примусового виконання наказу №26/244 від 10.09.2012.

04.06.2013 головним державним виконавцем ВДВС Мазуром Г.І. винесено постанову, якою доручено державним виконавцям ВДВС Мостиського районного управління юстиції у Львівській області у 10-ти денний строк з моменту отримання даної постанови, здійснити заходи примусового характеру, а саме, провести опис та арешт спірного нерухомого майна та витребувати відповідну технічну документацію.

Із наданих ВДВС до суду копій матеріалів виконавчого провадження ВП №34947865 вбачається, що в ході здійснення вказаного виконавчого провадження державним виконавцем описано та арештовано нерухоме майно боржника, про що складено відповідний акт опису й арешту майна від 21.06.2013.

17.07.2013 головним державним виконавцем ВДВС Мазуром Г.І. винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (ТОВ «Оціночна компанія «ВЕГА») для складення звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) з питань початкової вартості майна згідно акту опису й арешту майна від 21.06.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 у справі №26/244 задоволено заяву Національного банку України про заміну сторони у виконавчому провадженні, замінено стягувача КБ «УФГ» на Національний банк України у зв'язку із переходом до Національного банку України прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 05.12.2013 за № 1009.

13.10.2014 постановою про заміну сторони виконавчого провадження проведено заміну сторони виконавчого провадження з КБ «УФГ» на Національний банк України (далі, стягувач або НБУ).

30.09.2015 у відповідності до вимог статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем ВДВС Медведєвим О.В. повторно винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (ТОВ «Українська експертна група») для складення звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) з питань арештованого майна боржника: нежитлової будівлі з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,45 га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду передбачено статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Як вбачається із матеріалів справи, стягувачем (НБУ) оскаржувалась бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а саме не вчинення останнім у встановлені Законом України «Про виконавче провадження» строки дій з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 №26/244, спрямованих на виконання рішення суду у частині реалізації майна, а саме, нежитлової будівлі з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,45 га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання незаконною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо не вчинення виконавчих дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 №26/244, а доводи апеляційної скарги ВДВС не приймає до уваги, враховуючи наступне.

Як уже зазначалося вище, 10.09.2012 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012 видано, зокрема, наказ про звернення стягнення на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2529, яке належить на праві власності Закритому акціонерному товариству «Українська транспортна страхова компанія», а саме: нежитлову будівлю з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,45га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199.

Вказаним рішенням суду та виданим на його підставі наказом визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до пункту 5.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5 (далі, Інструкція) звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» (частина 1 статті 41 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно визначаються Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем необхідних дій, які були б спрямовані на здійснення примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.09.2012 № 26/244 у частині реалізації спірного нерухомого майна у визначений рішенням суду та виданим на його підставі наказом спосіб та у строки, встановлені статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання ВДВС на неможливість реалізації об'єкта нерухомості, визначеного виконавчим документом, є необґрунтованими, оскільки спосіб реалізації спірного нерухомого майна визначений рішенням суду, яке є обов'язковим до виконання та на підставі якого видано відповідний наказ. Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 №656/5, на який посилається апелянт, було прийнято відповідно до розпорядження КМУ від 01.04.2014 №332-р «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів». Тобто, реалізація арештованого майна шляхом проведення електронних торгів є експериментом із запровадження нової системи реалізації арештованого майна та не виключає можливості здійснення державним виконавцем дій з реалізації арештованого майна відповідно до вимог Тимчасового положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, який є чинним на сьогодні та надає можливість державним виконавцям реалізувати арештоване нерухоме майно разом із земельними ділянками, на яких воно розташоване.

Крім того, у випадку виникнення у державного виконавця складнощів під час проведення виконавчих дій з виконання судового рішення, державний виконавець мав право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про встановлення чи зміну порядку і способу його виконання (пункт 8 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Посилання апелянта на те, що несвоєчасне вчинення ним виконавчих дій сталося не з вини державного виконавця, оскільки 30.09.2015 ним було винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні та направлено до стягувача (НБУ) письмове звернення від 30.09.2015 №20-2-34947865/16 з проханням здійснити авансування витрат для проведення оцінки майна, на яке отримано письмову відмову НБУ (лист від 06.10.2015 №18-04003/73352), не спростовують вищезазначених висновків суду, адже вказана постанова була прийнята лише через три роки з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та більше, ніж через рік після заміни стягувача у виконавчому провадженні ВП №34947865, що безумовно свідчить про порушення встановлених статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» строків здійснення виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, оскільки вжиття в повному обсязі передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень у встановлені цим Законом строки є обов'язком державного виконавця, колегія суддів вважає доводи, викладені стягувачем у скарзі обґрунтованими, а подану Національним банком України скаргу на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України такою, що правомірно задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №26/244 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №26/244 залишити без змін.

Матеріали справи №26/244 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко