КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 910/28856/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Корсакової Г.В.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Танцюрі К.Л.

за участю представників:

від прокурора: Вакулюк Д.С.,

від позивача 1: не з'явився,

від позивача 2: не з'явився,

від відповідача: Гембара О.М., Міщенко М.М.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. у справі №910/28856/14 (головуючий суддя Ярмак О.М., судді Комарова О.С., Спичак О.М.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі

1) Оболонської районної у місті Києві ради,

2) Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта Верітас"

про визнання недійсним договору в частині та внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Позивачів звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про: визнання недійсними п.3.4.1, 3.4.2, 3.4.3., 3.5 інвестиційного договору №1/10 про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва, укладеного 30.06.2010р. між Позивачем 1 та Відповідачем; визнання недійсним п.1.2. додатку №2 до вказаного договору; внесення змін до п.3.5. інвестиційного договору № 1/10 від 30.06.2010р., викладенням його у наступній редакції: "грошову вартість частки замовника в рамках реконструкції Оболонського проспекту встановлено у розмірі 52834020 грн. (п'ятдесят два мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі гривень)".

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. по справі №910/28856/14 у задоволені позовних вимог Позивача відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що заявлені позовні вимоги про визнання недійсними пунктів інвестиційного договору №1/10 та внесення змін до п.3.5. договору є безпідставними, враховуючи норму ч.3 ст.632 Цивільного кодексу України, якою визначено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Прокурор звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог ч.2 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.41, 53 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», п.3.1.7. Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000 роботи по монтажу електромереж, шино проводу, системи вентиляції, кондиціювання, протипожежних засобів не були включені до висновку експертного дослідження від 30.06.10р., що призвело до виключення пайової участі в сумі 16,8 млн. грн. Отже, оцінка частки замовника була проведена з порушеннями вимог законодавства, що тягне за собою недійсність договору в частині урахування вказаних оцінок та визначення ціни договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/28856/14 до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 15.12.2015р.

Розпорядженням голови Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2015р. апеляційну скаргу у справі №910/28856/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Власова Ю.Л. (головуючий), Корсакової Г.В., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2015р. апеляційну скаргу у справі №910/28856/14 прийнято до провадження визначеною колегією суддів та призначено до розгляду на 15.12.2015р.

15.12.2015р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2015р. відкладено розгляд скарги на 12.01.2015р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Прокурора та Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

30.06.2010р. між Позивачем 1 та Відповідачем був укладений інвестиційний договір №1/10 про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва, предметом якого з метою завершення забудови Оболонського проспекту об'єктами соціально-культурного призначення та покращення соціально-культурної інфраструктури Оболонського району міста Києва, є реалізація інвестиційного проекту по реконструкції Оболонського проспекту в Оболонському районі міста Києва, в рамках якого Відповідач зобов'язується здійснити фінансування шляхом прямих інвестицій та/або залучених коштів фізичних та юридичних осіб об'єкту інвестування та його будівництво.

Відповідно до п.3.1. інвестиційного договору сторони цього договору визначають наступний розподіл інвестиційної діяльності в рамках реконструкції Оболонського проспекту Оболонському районі міста Києва: частка Відповідача 100% об'єкту інвестування, що після завершення будівництва та введення (прийняття) об'єкту в експлуатацію підлягає передачі у власність Відповідачу. Частка Позивача 1 - грошова сума у розмірі визначено до положень п.3.5. цього договору.

Відповідно до п.3.1.2 договору частка Позивача 1 це грошова сума, визначена у розмірі відповідно до положень п. 3.5 договору.

Згідно з п.3.4. інвестиційного договору сторони підтверджують, що частка Позивача 1 є грошовою сумою, яка не може бути меншою, ніж справедлива вартість будівництва окремо стоячого торгівельно-офісного приміщення, загальною площею 7764 кв.м., з встановленим сантехнічним обладнанням, обладнанням для опалення, виконаними внутрішніми та зовнішніми опоряджувальними роботами, яка визначається на підставі зазначених нижче оцінок суб'єктів оціночної діяльності.

Відповідно до п.3.4.1. інвестиційного договору звіт про оцінку від 21.06.2010р., здійснені суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю М-КОНСАЛТИНГ". Звітом про оцінку встановлена вартість будівництва 1 кв.м об'єкту оцінки у розмірі 3350,00 грн., без ПДВ. Для підтвердження відповідності звіту про оцінку, який зазначений вище, вимогам нормативно-правових актів з оцінки земель, достовірності, об'єктивності та професійності оцінки, отримано рецензію на «звіт про оцінку будівництва 1 метра квадратного окремо стоячого торгівельно-офісного приміщення, загальною площею 7764 квадратних метрів, з встановленим сантехнічним обладнанням, обладнанням для опалення, виконаними, внутрішніми та зовнішніми опоряджувальними роботами», надану суб'єктом оціночної діяльності Закритим акціонерним товариством «Фінансова будівельна компанія».

Згідно з п.3.4.2. інвестиційного договору звіт про оцінку від 23.06.2010р., здійснений суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальність «Консалтинговий центр «МАРКОМ». Звітом про оцінку встановлена вартість будівництва 1 кв.м об'єкту оцінки у розмірі 3740,00 грн.

Відповідно до п.3.4.3. інвестиційного договору Відповідач також надав висновок №5341/10-1 експертного будівельно-технічного дослідження від 30.06.2010р., про ринкову вартість будівництва 1 квадратного метру окремо розташованої будівлі торгівельно-офісного призначення загальною площею 7764 квадратних метрів, інженерними комунікаціями та обладнанням, внутрішнім та зовнішнії опорядженням, складений Київським науково-дослідним інститутом судови експертиз Міністерства юстиції України. Висновком встановлена вартість будівництва 1 кв.м. об'єкту в розмірі 3946,90 грн., без ПДВ.

Згідно з п.3.5. інвестиційного договору приймаючи до уваги надані оцінки, Сторони шляхом взаємної домовленості встановлюють та погоджують грошову вартість частки Позивача 1 в рамках реконструкції Оболонського проспекту у розмірі 31056000,00 грн.

Відповідно до п.6.1. договору сукупні витрати Відповідача для здійснення фінансування реконструкції Оболонського проспекту становлять обсяг інвестицій і складаються з сум витрат, в тому числі на забезпечення здійснення проектних, будівельно-монтажних та інших видів робіт й послуг, сплати Позивачу 1 вартості його частки, тощо.

Відповідно до п.1.2 додатку №2 до договору, який є його невід'ємною частиною, частка Позивача 1 становить 31056000,00 грн., як передбачено п.3.5 інвестиційного договору №1/10.

01.07.2010р. рішенням Позивача 1 передано Відповідачеві функції замовника будівництва щодо реконструкції Оболонського проспекту та затверджено інвестиційний договір №1/10 про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва, укладений 30.06.2010р. між Відповідачем та Позивачем 1.

31.05.2011р. між Позивачем 1 та Відповідачем був підписаний акт прийому-передачі про наступне: відповідно до укладеного між Позивачем 1 та Відповідачем інвестиційного договору №1/10 про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва від 30.06.2010р. та рішення сесії Оболонської районної у м. Києві ради від 01.07.2010р. №28/3 «Про передачу функції замовника будівництва щодо реконструкції Оболонського проспекту та про затвердження інвестиційного договору про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва» Позивач 1 передав у власність, а Відповідач прийняв 100% загальної площі «Об'єкту соціально-культурного призначення - Блоку Б (між станцією метро «Мінська» і станцією метро «Героїв Дніпра»), який знаходиться на проспекті Оболонському, 21Б у Оболонському районі м. Києва, загальною площею 78349,6 кв. м. та машиномісця у кількості 1526 м/м.

Відповідно до п.3 акту прийому-передачі з моменту підписання акту прийому-передачі сторони підтверджують відсутність будь-яких претензій стосовно виконання інвестиційного договору №1/10 про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва від 30.06.2010р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Прокурор звернувся з даним позовом до суду про визнання недійсними пунктів 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3., 3.5 вказаного інвестиційного договору, п.1.2. додатку № 2 до вказаного договору та внесення змін до п.3.5. інвестиційного договору № 1/10 від 30.06.2010 наступного змісту: "грошову вартість частки замовника в рамках реконструкції Оболонського проспекту встановлено у розмірі 52834020 грн. (п'ятдесят два мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі гривень)" на підставі того, що умови спірного інвестиційного договору, зокрема в частині визначення вартості частки замовника в рамках реконструкції Оболонського проспекту, не відповідають ст.3, ч.2 ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", п.41, п.53 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (Національний стандарт № 1), п.3.1.7, п.2.8.18.3 Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України №174 від 27.08.2000р., ст.ст.215, 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст.2, 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій, а основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Згідно з ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Відповідно до ст.190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Згідно з ст.191 Господарського кодексу України державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку. Державні регульовані ціни встановлюються на бланки документів, у тому числі суворого обліку, які використовуються органами виконавчої влади, іншими державними органами для оформлення результатів надання адміністративних послуг (крім власних бланків цих органів), відповідно до закону.

З встановлених судом обставин вбачається, що у червні 2010р. між Позивачем 1 та Відповідачем був укладений інвестиційний договір №1/10 щодо реконструкції Оболонського проспекту міста Києва, у рамках якого Відповідач зобов'язався здійснити фінансування об'єкту інвестування та його будівництво, при цьому сторони визначили розподіл результатів інвестиційної діяльності таким чином, що частка Відповідача 100% об'єкту інвестування, який після завершення будівництва підлягає передачі у власність Відповідачу, а частка Позивача 1 у розмірі 31056000,00 грн.

У спірних пунктах 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3 вказаного договору сторони перелічили звіти, висновки про оцінку вартості будівництва 1 кв. м. об'єкту оцінки, складені ТОВ М-КОНСАЛТИНГ", ТОВ «Консалтинговий центр «МАРКОМ» та Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України. Дані пункти договору не містять прав або обов'язків сторін, не визначають умови їх виконання, а лише містять посилання на певні звіти та висновки оцінки, здійснені іншими суб'єктами.

У спірному п.3.5 зазначеного договору сторони домовились про грошову вартість частки Позивача 1 в рамках реконструкції Оболонського проспекту у розмірі 31056000,00 грн. У подальшому вказаний договір був виконаний сторонами, що підтверджується актом прийому-передачі від 31.05.2011р. та не заперечується сторонами.

З наведеного вбачається, що сторони за вільним волевиявленням уклали інвестиційний договір, яким домовились, в тому числі про ціну частки Позивача 1 в розмірі 31056000,00 грн., яка не відноситься до державних регульованих цін, в подальшому зобов'язання сторін за цим договором були виконані, тому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відповідність спірних пунктів договору чинному законодавству України та необґрунтованість позовних вимог Прокурора.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи Прокурора про суперечність спірних пунктів договору ст.3, 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", п.41 та 53 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" та п.3.1.7 Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України № 174 від 27.08.2000.

Як встановлено судом у спірних пунктах 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3 вказаного договору сторони перелічили здійснені звіти, висновки про оцінку вартості будівництва 1 кв. м. об'єкту оцінки, складені суб'єктами оціночної діяльності. Дані пункти договору не містять прав або обов'язків сторін, не визначають умови їх виконання, а лише містять посилання на певні звіти та висновки оцінки, відповідно жодних прав та інтересів не порушують. При цьому, дані звіти та висновки залучені до матеріалів справи, отже вказана у спірних пунктах 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3 договору інформація відповідає дійсності.

Грошова вартість частки Позивача 1 в розмірі 31056000,00 грн. про яку сторони домовились у спірному п.3.5 вказаного договору не відноситься до державних регульованих цін, тому сторони могли вільно визначати ціну даної частки. При цьому посилання Прокурора на п.3.1.7 Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України № 174 від 27.08.2000 є необгрунтованим, оскільки дані Правила в період їх дії були обов'язковими при визначенні вартості будівництва лише із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств державної власності, до яких Відповідач не відноситься.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. №7 якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Оскільки, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2015р. відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги Прокурора до ухвалення судового рішення у справі №910/28856/14, враховуючи вимоги ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 2679,60 грн. за розгляд апеляційної скарги підлягає стягненню з Позивачів в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. у справі №910/28856/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. у справі №910/28856/14 залишити без змін.

3. Стягнути з Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (04205, м. Київ, вул. Тимошенка, 16, код 37371727) в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1339 (одну тисячу триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

4. Стягнути з Оболонської районної у м. Києві ради (04205, м. Київ, вул. Тимошенка, 16, код 26077589) в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1339 (одну тисячу триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

Повний текст постанови складено 15.01.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Г.В. Корсакова

А.І. Мартюк