РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016Справа №910/29408/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ»
до про Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов'язання вчинити дії
Представники:

від Позивача: Гелемей Ю.М. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Демчук О.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу природного газу №13/2746-ТЕ-21, відповідно до умов якого Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 41 934 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів. Як зазначає Позивач, рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року у справі №914/2796/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 676 512 грн. 73 коп. пені, 318 535 грн. 95 коп. 3% річних та 919 768 грн. 70 коп. інфляційних. Вказує на те, що ним штрафні та фінансові санкції не були сплачені до теперішнього часу. 06.05.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а тому вважає, що Відповідач повинен списати Товариству з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» пеню у розмірі 676 512 грн. 73 коп., 3% річних у розмірі 318 535 грн. 95 коп. та інфляційні у розмірі 228 483 грн. 83 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.11.2015 р. порушено провадження у справі № 910/29408/15, судове засідання призначено на 03.12.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 року виправлено технічну описку в резолютивній частині ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.2015 року: "Розгляд справи призначити на 03.12.15 о 11:10 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-Б, зал № 9." та викладено її у редакції: "Розгляд справи призначити на 02.12.15 о 11:10 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-В, зал №31."

01.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

02.12.2015 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 20.11.2015 року не виконали.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року відкладено розгляд справи на 16.12.2015 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

14.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 20.11.2015 року.

16.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення на позовну заяву.

16.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

16.12.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням заперечень на позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

2) Відповідача надати письмові пояснення з урахуванням документів, які надані Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року відкладено розгляд справи на 13.01.2016 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

11.01.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору.

13.01.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про виправлення технічної помилки в прохальній частині позову в частині суми інфляційних, що підлягає списанню.

В судовому засіданні 13 січня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 13 січня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу природного газу №13/2746-ТЕ-21, відповідно до умов якого Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 41 934 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року з урахуванням ухвали від 10.11.2015 року про виправлення описки в рішенні у справі №914/2796/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» про стягнення 2 709 067,21 грн., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 676 512 грн. 73 коп. пені, 318 535 грн. 95 коп. 3% річних та 919 768 грн. 70 коп. інфляційних з відстрочкою виконання рішення суду на 6 (шість) місяців.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що ним штрафні та фінансові санкції не були сплачені до теперішнього часу. 06.05.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а тому вважає, що Відповідач повинен списати Товариству з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» пеню у розмірі 676 512 грн. 73 коп., 3% річних у розмірі 318 535 грн. 95 коп. та інфляційні у розмірі 919 768 грн. 70 коп. з урахуванням Заяви про виправлення технічної помилки від 13.01.2016 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору купівлі - продажу природного газу №13/2746-ТЕ-21 від 28.12.2012 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року з урахуванням ухвали від 10.11.2015 року про виправлення описки в рішенні у справі №914/2796/15, яке набрало законної сили, за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» про стягнення 2 709 067,21 грн., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 676 512 грн. 73 коп. пені, 318 535 грн. 95 коп. 3% річних та 919 768 грн. 70 коп. інфляційних з відстрочкою виконання рішення суду на 6 (шість) місяців.

Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідно до умов договору Позивач передав у власність Відповідачу протягом січня -грудня 2013 року природний газ у обсязі 43300,565 тис. м3 на загальну суму 56689099,69 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31 січня 2013 року (за січень 2013 року), від 28 лютого 2013 року (за лютий 2013 року), від 31 березня 2013 року (за березень 2013 року), від 30 квітня 2013 року (за квітень 2013 року), від 31 травня 2013 року (за травень 2013 року), від 30 червня 2013 року (за червень 2013 року), від 31 липня 2013 року (за липень 2013 року), від 31 серпня 2013 року (за серпень 2013 року), від 24 січня 2014 року (за вересень 2013 року), від 24 січня 2014 року (за жовтень 2013 року), від 24 січня 2014 року (за листопад 2013 року) та від 24 січня 2014 року (за грудень 2013 року), проте свої зобов'язання за договором останній виконав із значним порушенням встановленого договором строку виконання.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що 676 512 грн. 73 коп. пені, 318 535 грн. 95 коп. 3% річних та 919 768 грн. 70 коп. інфляційних до теперішнього часу ним не сплачені Відповідачу.

06.06.2015 року набрали чинності зміни до ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Згідно з ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

Таким чином, даною нормою встановлено, що за умови погашення теплопостачальним підприємством заборгованості за спожитий газ, спожитий до 01.01.2014 року, підлягають списанню пеня, штрафні та фінансові санкції, нараховані на дану заборгованість та стягнуті судовим рішенням.

Тобто, як у випадку із укладенням договору про реструктуризацію заборгованості за газ, спожитий з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, так і у випадку погашення заборгованості за газ, спожитий до 01.01.2014 року, дані норми вказують на заборгованість, яка не була погашена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" набрав чинності 06.06.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року у справі №914/2796/15, яке набрало законної сили, встановлено факт того, що на момент порушення провадження у даній справі відповідач у повному обсязі розрахувався за енергоносії, куплені в позивача за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, вказана заборгованість була погашена 20 листопада 2014 року. Таким чином, у Позивача станом на дату набрання чинності цим Законом була відсутня заборгованість перед Відповідачем як за газ, спожитий до 01.01.2014 року, факт чого був встановлений рішенням суду відповідно до норм статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, Суд зазначає, що посилання Відповідача на можливість застосування процедури списання лише за наявності заборгованості (її погашення та реструктуризація) суперечить принципу рівності перед законом, з огляду на наступне.

Положення ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", підпункту 3 пункту 3 розд. 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не можна вважати такими, що спрямовані виключно на захист інтересів ПАТ "НАК "Нафтогаз України" шляхом стимулювання теплопостачальних підприємств до розрахунків із даною компанією. Дані норми спрямовані також на захист інтересів теплопостачальних підприємств шляхом звільнення їх від обов'язку сплачувати на користь компанії штрафні та фінансові санкції за своєчасні розрахунки із нею.

Застосування положень вищезгаданого закону лише щодо осіб, що мали заборгованість і не застосування до осіб які погасили таку заборгованість означало б застосування дискримінаційних підходів та стимулювання теплопостачальних підприємств не здійснювати оплату відповідачу та накопичувати борги з метою їх подальшого списання, реструктуризації та списання всіх фінансових санкцій.

Таким чином, Позивачем виконані всі умови, необхідні для списання штрафних санкцій та фінансових санкцій згідно ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

З огляду на викладене, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача щодо відсутності механізму реструктуризації і її списання, а також незатвердження типового договору Кабінетом Міністрів України.

Боржник є теплопостачальним підприємством, що підтверджується доданою копією ліцензії. Таким чином, заборгованість позивача зі сплати штрафних та фінансових санкцій має бути списана Відповідачем згідно ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

Крім того, Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача стосовно того, що 3% річних та інфляційні не є штрафними санкціями, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу- учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" на умовах, визначених цією статтею, підлягають списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3% річних та індекс інфляції), які нараховані підприємством оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання станом на 01.09.2012 року і не сплачені станом на дату набрання цього закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

Тобто, до правовідносин сторін за аналогією закону повинна бути застосована вищевказана норма, шляхом віднесення до терміну "фінансові санкції" 3 % річних та індексу інфляції.

При цьому, Суд приймає до уваги лист Верховного Суду України від 07.10.2010 року "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин" де роз'яснено, що стягнення сум згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

У постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11 зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.

Також, у Постанові судової палати у господарських справах Верховного суду України від 28.03.2006 року у справі № 2-4/1319-2004 значиться, що інфляційні втрати та три проценти річних не є збитками в розумінні ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, а за своєю правовою природою є санкціями за неналежне виконання договірного грошового зобов'язання.

Таким чином 3 % річних та інфляційні нарахування є фінансовими санкціям в розумінні ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а отже вони підлягають списанню на підставі цієї норми.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» списати Товариству з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» пеню у розмірі 676 512 грн. 73 коп., 3% річних у розмірі 318 535 грн. 95 коп., інфляційні у розмірі 919 768 грн. 70 коп., що підлягає списанню на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року у справі №914/2796/15, підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» - задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 20077720) списати Товариству з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» 81053, Львівська обл., Яворівський район, місто Новояворівськ, ВУЛ. БОГДАНА ПАСІЧНИКА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 32789941) пеню у розмірі 676 512 (шістсот сімдесят шість тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 73 (сімдесят три) коп., 3% річних у розмірі 318 535 (триста вісімнадцять тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 95 (дев'яносто п'ять) коп., інфляційні у розмірі 919 768 (дев'ятсот дев'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 70 (сімдесят) коп., що підлягає списанню на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року у справі №914/2796/15.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Енергія - Новояворівськ» 81053, Львівська обл., Яворівський район, місто Новояворівськ, ВУЛ. БОГДАНА ПАСІЧНИКА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 32789941) судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 15 січня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин