КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 910/12564/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Бєлашко О.О.- представник;

Від відповідача-1: не з'явився;

Від відповідача-2: Остроух М.В..- представник;

Смоляр М.М.-директор;

Від третьої особи-1: не з'явився;

Від третьої особи-2: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Партнер Спецтранс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015

у справі № 910/12564/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Укрлада"

до 1.Товариства з додатковою відповідальністю „Ей Ві Груп"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Партнер Спецтранс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_6,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТ Груп"

про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 91 626,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Укрлада" до Товариства з додатковою відповідальністю „Партнер Спецтранс" було задоволено, в задоволенні позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю „Ей Ві Груп" відмовлено.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Партнер Спецтранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Укрлада" 91 626,24 грн. - збитків та 1 827,00 грн. - судового збору.

В задоволенні позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю „Ей Ві Групп" було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю „Партнер Спецтранс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Партнер Спецтранс" у справі № 910/12564/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2015 поновлено строк апеляційного оскарження та прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Партнер Спецтранс", розгляд справи призначено на 01.12.2015.

24.11.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 по справі № 910/12564/15 залишити без змін, який колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 01.12.2015, повноважні представники відповідача-1, третьої особи -1 та третьої особи-2 не з'явилися.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Партнер Спецтранс" було відкладено на 24.12.2015.

В судове засідання, призначене на 24.12.2015, повноважні представники відповідача-1, третьої особи -1 та третьої особи-2 не з'явилися.

Представниками позивача та відповідача в судовому засіданні 24.12.2015 подано клопотання про продовження строку вирішення спору, яке колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 продовжено строк розгляду спору, та відкладено розгляд на 12.01.2015.

12.01.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло додаткове пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, яке колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

В судовому засіданні 12.01.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по справі.Представник третьої особи у вказане судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2015,01.12.2015,24.12.2015 № 910/12564/15 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача-1 та третіх осіб-1,2.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.01.2015 на б-рі Дружби народів в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Audi", реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрлада" (позивач), під керуванням водія ОСОБА_7 та за участю автомобіля "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП" (відповідач-1), під керуванням водія ОСОБА_6.

За наслідками розгляду Печерського районного суду міста Києва від 16.04.2015 року у справі №754/1708/15-п встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до звіту №77 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 20.03.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Audi", реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП складає 140 626,24 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія", останнє виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. (в межах ліміту відповідальності, з урахуванням розміру франшизи), що підтверджується випискою банку по рахунку позивача.

В зв'язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, останній звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП" збитків в розмірі 91 626,24 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2011відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТ Груп" (третя особа-2), договору фінансового лізингу №17/01/2011-01фл від 17.01.2011 року, відповідач-1 передав третій особі-2 автомобіль "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується актом №17/01-1 прийому-передачі техніки.

24.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТ Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Спецтранс" (відповідач-2) було укладено договір №1/241014, на виконання умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТ Груп" передало автомобіль "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_2 в оренду, строком до 24.06.2015 року, Товариству з обмеженою відповідальністю "Партнер Спецтранс", що підтверджується актом прийому-передачі техніки від 24.10.2014 року.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача-2 зазначав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Спецтранс" не є суб'єктом відповідальності за заподіяну позивачу шкоду, оскільки водій автомобіля "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_3 не перебував у трудових відносинах з відповідачем-2.

Пунктом 7. постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлено, що згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

В своїх поясненнях представник відповідача-2 зазначає, що під час зазначеної ДТП водій ОСОБА_6 виконував прохання директора відповідача-2 на перегін автомобіля "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_2 до місяця призначення, для чого йому було надане свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу у відповідності до вимог п. 2.2 Правил дорожнього руху України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.( ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України)

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У відповідності до п. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п. 2.2. Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Серед іншого, випадки неправомірного заволодіння транспортним засобом повинні бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінальної справи, якими встановлюється факт неправомірного заволодіння третьою особою транспортним засобом; документами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілого).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т. п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.

Отже, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди володільцем транспортного засобу "Howo", реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі договору оренди №1/241014 від 24.10.2014 року було Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Спецтранс", доказів того, що зазначений транспортний засіб вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, відповідачем-2 на момент розгляду в суді апеляційної інстанції не надано, натомість, як зазначав представник відповідача-2, під час ДТП водій ОСОБА_6 виконував розпорядження директора відповідача-2 щодо перегону транспортного засобу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а збитки, заподіяні позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 91 626,24 грн. підлягають стягненню з відповідача-2.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Партнер Спецтранс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 у справі № 910/12564/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/12564/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко