ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"13" січня 2016 р. Справа № 911/160/16

Суддя: Наріжний С.Ю., розглянувши матеріали

за заявою Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, Київська обл., м. Ірпінь () заявник

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЧАНСЬКИЙ ОСОБА_1», Київська обл., м. Буча () боржник

про порушення провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

до господарського суду Київської області звернулась Ірпінська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «БУЧАНСЬКИЙ ОСОБА_1» на підставі ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також «Закон про банкрутство»).

Подана заява не відповідає вимогам Закону про банкрутство та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство, до заяви про порушення справи про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті.

Ставки судового збору, який підлягає сплаті за подачу позову до суду встановлені Законом України «Про судовий збір». Зокрема за подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство до сплати підлягає судовий збір 10 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином враховуючи що заяву подано до суду за допомогою поштового зв'язку 28.12.2015 р., згідно приписів Закону України «Про судовий збір» заявником станом на дату подачі заяви повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 12180,00 грн.

Однак заявником до заяви не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

В той же час заявником подано клопотання від 25.12.2015 р. № 7552/10/10-31-10, згідно якого заявник просить суд звільнити Ірпінську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від сплати судового збору у зв'язку із відсутністю відповідних бюджетних призначень у кошторисі заявника на 2015 рік.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За таких обставин клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору залишається судом без задоволення.

Частиною 1 статті 15 Закону про банкрутство визначено, що господарський суд не пізніше пяти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Вказана норма кореспондується з відповідним приписом п. 4. ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Таким чином, заява про порушення справи про банкрутство з вказаної підстави підлягає поверненню без розгляду.

Крім цього суд звертає увагу заявника на те, що згідно ст. 11 Закону про банкрутство, заявник може звернутися із заявою про порушення справи про банкрутство боржника у випадку, якщо сума безспірних вимог кредитора становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати. Отже враховуючи, що сума 300 мінімальних розмірів заробітної плати з вересня 2015 р. складає 413400,00 грн., постанова Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 р. у справі № 810/2154/15, якою постановлено стягнути з боржника на користь заявника 371180,24 грн., та на яку посилається заявник, не може бути прийнята в якості доказу безспірності вимог кредитора на суму 300 мінімальних розмірів заробітної плати.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, ст. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Заяву Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 25.12.2015 р. № 7550/10/10-31-10 (вх. № 128/16) про порушення справи про банкрутство ТОВ «БУЧАНСЬКИЙ ОСОБА_1» повернути заявнику.

Додаток заявнику: заява № 7550/10/10-31-10 від 25.12.2015 р. з доданими документами.

Суддя С.Ю. Наріжний