ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" січня 2016 р.Справа № 916/3621/15

Позивач : Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство інфраструктури України

Відповідач: Державне підприємство „Іллічівський морський торговельний порт

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство „Контейнерний термінал „Іллічівськ

Про стягнення збитків

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - довіреність від 16.12.2015р.

Від третьої особи : не зявився

Від відповідача: ОСОБА_4- довіреність №81 від 31.12.2015р.

Від третьої особи : не зявився

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_3 - довіреність від 16.12.2015р.

Від третьої особи : не зявився

Від відповідача: ОСОБА_4- довіреність №81 від 31.12.2015р.

Від третьої особи : не зявився

Суть спору: Позивач, Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України ( далі- ДП „Адміністрація морських портів України ) , звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт (далі- ДП „ІМТП) про стягнення 34 614 170 грн. 44 коп.

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на її задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 02.09.2015р. залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Міністерство інфраструктури України та у якості третьої особи на стороні відповідача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватне підприємство „Контейнерний термінал „Іллічівськ .

Третя особа - Міністерство інфраструктури України згідно пояснень, що надійшли до суду 05.10.2015р. просить розглядати справу за відсутністю представника Міністерства , у відповідності до вимог чинного законодавства.

Третя особа ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ про дату та місце судових засідань була повідомлена належним чином, але представник третьої особи у судові засідання не з'являвся, письмових міркувань щодо позову до суду не надала.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст..75 ГПК України.

В ході розгляду справи відповідач надав до суду клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення 10 628 092 грн. 19 коп. на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, а саме: у звязку з тим , що є рішення господарського суду , який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що господарським судом Одеської області розглядалася справа №916/2774/14 за позовом ДП „Адміністрація морських портів України до ДП „ІМТП , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- Міністерства інфраструктури України та ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ про стягнення частини доходу від використання майна, безпідставно набутого ДП „ІМТП у розмірі 10 628 092 грн. 19 коп. Рішенням господарського суду Одеської області від 13.01.2015р. у справі №916/2774/14 , залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2015р., у задоволенні позову ДП „Адміністрація морських портів України відмовлено повністю. Підставою позову у справі №916/2774/14 також був Договір про спільну діяльність №435-О від 22.06.2005р. , а сума 10 628 092 грн. 19 коп. як дохід від використання майна , входить до складу суми 34 614 170 грн. 44 коп., що є предметом стягнення у справі №916/3621/15 . За таких обставин, відповідач вважає, що у даному випадку вже є рішення суду, яким вирішено господарський спір між тими ж сторонами, з тих же підстав, у частині стягнення грошових коштів у розмірі 10 628 092 грн. 19 коп.

Позивач у справі- ДП „Адміністрація морських портів України проти припинення провадження справі в частині стягнення 10 628 092 грн. 19 коп. на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України заперечує, посилаючись на те, що у справі №916/2774/14 позивач - ДП „Адміністрація морських портів України просив суд стягнути з відповідача- ДП «ІМТП» частину доходу від використання майна, безпідставно набутого ДП „ІМТП, у розмірі 10 628 092 грн. 19 коп. У даній же справі предметом позову є стягнення упущеної вигоди у розмірі 34 614 170 грн. 44 коп., що свідчить про інші підстави , визначені позивачем для стягнення.

Розглянув клопотання відповідача щодо припинення провадження справі в частині стягнення 10 628 092 грн. 19 коп. на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України заперечує, заслухав з цього приводу пояснення представників сторін, суд доходить до висновку про відмову у його задоволенні, враховуючи таке: дійсно, відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є є рішення господарського суду або іншого органу , який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення .Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Як вбачається з наданих до матеріалів справи рішення господарського суду Одеської області від 13.01.2015р. у справі №916/2774/14 , залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2015р, у справі №916/2774/14 ДП „Адміністрація морських портів України просило суд стягнути з ДП „ІМТП безпідставно набуте майно у у вигляді грошових коштів у сумі 10 628 092 грн. 19 коп. із посиланням на ст.ст.. 1212, 1214 Цивільного кодексу України. У справі ж №916/3621/15 ДП „Адміністрація морських портів України просить суд стягнути з ДП „ІМТП упущену вигоду у сумі 34 614 170 грн. 44 коп. ( у тому числі 10 628 092 грн. 19 коп. ) з посиланням на ст..22 Цивільного кодексу України, ст..ст.224,225 Господарського кодексу України. Отже, у даному випадку , не можна вважати, що наявні підстави для припинення провадження у справі у частині стягнення грошових коштів у розмірі 10 628 092 грн. 19 коп. на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.11.2015р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/3621/15 , за результатами якого справу передано на розгляд судді Рога Н.В. Ухвалою суду від 13.11.2015р. справу прийнято до розгляду суддею Рога Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд встановив:

22 червня 2005р. між ДП „ІМТП (Порт) та Приватним підприємством Укртрансконтейнер, правонаступником якого є ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ (Підприємство) , був укладений Договір № 435-О про спільну діяльність в Іллічівському морському торговельному порту (Договір простого товариства) , відповідно до умов якого сторони зобовязались обєднати свої вклади і без створення юридичної особи спільно діяти з метою отримання прибутку шляхом: виконання комплексу заходів, направлених на організацію, забезпечення та розвиток вантажної та матеріально-технічної бази контейнерного терміналу Іллічівського морського торговельного порту в межах території згідно Додатку № 4, з поступовим збільшенням проектної потужності та розширенням площ контейнерного терміналу; обробки контейнерних вантажопотоків в порту з використанням виробничого обладнання та інших обєктів контейнерного терміналу; створення усіх необхідних умов для зберігання існуючих та залучення додаткових контейнерних вантажопотоків, а також для обробки вказаних вантажопотоків у відповідності до міжнародних стандартів такого сервісу, із дотриманням встановлених норм охорони праці, екологічних, санітарних та інших нормативів.

Згідно п.3.1 Договору на весь час строку дії Договору ведення спільних справ учасників покладається на ПП Укртрансконтейнер і здійснюється ним як уповноваженою учасниками особою відповідно положень договору та чинного законодавства України.

Відповідно до п.11.1 Договір набирає чинності з дати його підписання та діє з 22.06.2005р. до 31.12.2035р..

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Договору обумовлено, що для досягнення його мети сторони обєднують вклади, опис, грошова оцінка, а також строк і порядок внесення яких наведені у Додатку №1 (вклад Порту) та Додатку №2 (вклад ПП Укртрансконтейнер), які є його невідємною частиною. Грошова оцінка вкладу ДП „ІМТП здійснена на підставі проведеної незалежної експертної оцінки в установленому законом порядку. Копія звіту про оцінку вкладу порту є невідємною частиною Додатку № 1. Грошова оцінка вкладу ПП Укртрансконтейнер здійснена за згодою сторін, виходячи з розміру належних для внесення у спільну діяльність грошових коштів, а також вартості основних фондів, визначеної за правилами бухгалтерського обліку Додаток № 2. Рухоме та нерухоме майно, що вноситься сторонами у якості вкладів для здійснення спільної діяльності, передається виключно у тимчасове володіння та користування учасників, тобто має статус загального майна протягом строку дії договору, але спільною частковою власністю сторін не становиться. Для здійснення спільної діяльності ПП Укртрансконтейнер, як стороні, уповноваженій на ведення спільних справ, на строк дії договору, ДП „ІМТП передає у тимчасове володіння та користування (без права розпорядження) майно, перелік якого наведений у Додатку № 1 (вклад порту), що оформлюється актом приймання-передачі, якій підписується повноважними представниками обох сторін. Передача портом майна в якості вкладу за цим договором не змінює правового статусу цього майна, яке є державною власністю та закріплено за портом на праві господарського відання.

Згідно із пунктами 6.1, 6.2, 6.3, 6.4, 6.5 Договору прибуток від спільної діяльності сторін визначається в порядку, передбаченому чинним законодавством України, та виникає після відшкодування з виручки, отриманої за звітний період, витрат здійснених учасниками. Розподіл прибутку від спільної діяльності між сторонами здійснюється після сплати податку на прибуток у відповідності зі Звітом про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, або іншим документом, прийнятим податковим органом. ПП Укртрансконтейнер визначає результати спільної діяльності за звітний квартал. Загальний прибуток розподіляється між ними пропорційно вартості їх вкладів. Для визначення процентного співвідношення за базис приймається вартість вкладів сторін, що оцінена на момент підписання договору, та зафіксована у Додатках № 1 і № 2. При цьому, процентне співвідношення розподілу прибутку визначається на підставі вартості вкладів сторін, які фактично внесені станом на пятнадцяте число другого місяця звітного кварталу. Прибуток перераховується ДП „ІМТП у вигляді щомісячних авансових платежів не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, виходячи з фактичної щомісячної суми прибутку, отриманого за результатами спільної діяльності. Остаточні взаєморозрахунки здійснюються сторонами за результатами спільної діяльності за квартал, не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом, виходячи з фактично отриманого щоквартального прибутку. Частки сторін у розподілі прибутку у кожному звітному кварталі підлягають корегуванню сторонами з урахуванням зміни розміру фактично внесеного вкладу ПП Укртрансконтейнер.

На виконання пунктів 5.1, 5.4 Договору сторонами було складено ОСОБА_4 приймання-передачі майна від 01.08.2005р, згідно із яким ДП «ІМТП» передано, а ПП Укртрансконтейнер прийнято вклад Порту у спільну діяльність. Грошова оцінка вкладу порту становить загальну суму у розмірі еквівалентом 17 613 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день оцінки складало 93 348 900 грн.

10 квітня 2006р. між ДП „ІМТП та ПП Укртрансконтейнер укладено Додаткову угоду до Договору № 435-О від 22.06.2005р., відповідно до якої сторони, зокрема, виклали у новій редакції Додаток № 2 Вклад підприємства у спільну діяльність до Договору № 435-О від 22.06.2005р. та визначили, що грошова оцінка вкладу ПП Укртрансконтейнер становить 51 048 000,00 доларів США. Фактична вартість цього вкладу (відповідної частини вкладу) визначається за підсумками кожного звітного кварталу протягом всього періоду інвестування на підставі графіку та підтверджуючих документів. Також, у Додатковій угоді від 10.04.2006 викладено у новій редакції пункт 8.7 Договору від 22.06.2005, в якому сторонами встановлено розмір щорічного мінімального гарантованого прибутку порту в межах першого етапу спільного розвитку контейнерного терміналу: за результатами 2006 календарного року 33 560 000,00 грн.; за результатами 2007 календарного року 37 600 000,00 грн. Сторони також домовилися, що в подальшому розмір щорічного мінімального гарантованого прибутку порту визначається шляхом корегування суми за 2007 рік на індекс споживчих цін (інфляції), який буде встановлений Держкомстатом України.

Позивач зазначає, що на виконання Закону України "Про морські порти України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 р. № 133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту", наказу Міністерства інфраструктури від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України" було проведено реорганізацію державних підприємств морського транспорту, шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них згідно розподільчих балансів, та утворено, внаслідок виділу, державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства інфраструктури від 19.03.2013р. № 163 встановлено, що Адміністрація морських портів України є правонаступником державних підприємств морського транспорту, зазначених у п. 1 цього наказу (в тому числі ДП "ІМТП"), у частині майна, прав та обов'язків відповідно до розподільчих балансів. Пунктом 7 цього наказу встановлено, що після проведення державної реєстрації Адміністрації морських портів України головам Комісій передати, а голові Адміністрації морських портів України прийняти на баланс майно, права та обов'язки державних підприємств морського транспорту, що реорганізуються, згідно із затвердженими Міністерством розподільчими балансами та актами приймання-передачі.

Згідно до акту приймання передачі майна, майнових прав та зобовязань №482/19 від 13.06.2013 року, комісією з реорганізації ДП „ІМТП передано майно, майнові права та зобовязання, які належить ДП „ІМТП, а Державне підприємство „Адміністрація морських портів України прийняло майно, майнові права та зобовязання в т.ч. щодо майна, яке визначено як вклад ДП „ІМТП в спільну діяльність за Договором № 435-О від 22.06.2005р. та яке використовувалось останнім з огляду на закріплення за ним цього майна на праві господарського відання.

Позивач зазначає, що відповідно до п.3 ст.23 Закону України «Про морські порти України» державні стратегічні об'єкти портової інфраструктури та інше державне майно , закріплене за Адміністрацією морських портів України, належать їй на праві господарського відання , Згідно з п.4.2. Статуту ДП „Адміністрація морських портів України майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. , здійснюючи яке підприємство володіє, користується і розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до вимог, передбачених законодавством України, нормативно-правовими актами уповноваженого органів управління та цим статутом. Відповідно до п.4.4 Статуту ДП „Адміністрація морських портів України право господарського відання на майно, закріплене за підприємством, виникає з дати підписання актів приймання-передачі, тобто, з 13.06.2013р.

За таких обставин, з урахуванням ст.ст.. 174, 176 Господарського кодексу України , позивач вважає, що у правовідносинах, що виникли під час реорганізації ДП „ІМТП та створення ДП „Адміністрація морських портів України шляхом виділу з ДП „ІМТП , враховуючи, що органом управління обох підприємств є Міністерство інфраструктури України , має місце наявність організаційно-господарського зобовязання, змістом якого є обовязок ДП „ІМТП з 13.06.2013р. здійснити передачу ДП „Адміністрація морських портів України майна, що увійшло у перелік, визначений у розподільчому балансі та акті приймання-передачі від 13.06.2013р. У той же час, з 13.06.2013р. у ДП „Адміністрація морських портів України виникли майнові права стосовно переданого на баланс Іллічівській філії та закріпленого за ДП „Адміністрація морських портів України на праві господарського відання майна , що в свою чергу має бути забезпечене належним виконанням ДП „ІМТП зобовязання щодо передачі майна та утримання в подальшому від дій, направлених на порушення майнових прав ДП „Адміністрація морських портів України.

Позивач зазначає, що у період з 13.06.2015р. по 04.03.2015р. позивач не мав можливості реалізовувати своє право господарського відання на майно, з огляду на те, що у цей період майно безперервно використовувалось ДП „ІМТП з метою одержання прибутку у спільній діяльності з ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ на підставі Договору № 435-О від 22.06.2005р.

Позивач також зазначив, що у рішенні господарського суду Одеської області від 27.01.2015р. у справі №916/4545/14, залишеному без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.03.2015р. , фактично встановлено незаконне використання ДП „ІМТП майна, переданого на баланс ДП „Адміністрація морських портів України у спільній діяльності за Договором № 435-О від 22.06.2005р., з моменту втрати ним права господарського відання на майно ( і до моменту розірвання цього Договору 04.03.2015р.), а також встановлено повязаність частини одержаного ДП „ІМТП прибутку від спільної діяльності із використанням майна , закріпленого на праві господарського відання за ДП „Адміністрація морських портів України . За таких обставин, позивач вважає, що протягом спірного періоду мало місце використання його майна із порушенням його прав та одержання відповідачем прибутку від такого використання, і протиправне використання майна позивача відповідачем припинене тільки після розірвання Договору за рішенням суду. З урахуванням викладеного, позивач вважає правомірним вимагати у ДП „ІМТП відшкодування збитків у розмірі одержаного відповідачем протягом періоду з 13.06.2013р. по 04.03.2015р. доходу від майна ДП „Адміністрація морських портів України. Розмір доходу позивач визначає відповідно до умов Договору № 435-О від 22.06.2005р. як частину прибутку , одержаного ДП „ІМТП. Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до п.6.1 Договору прибуток від спільної діяльності сторін утворюється після відшкодування із доходу , одержаного за результатами спільної діяльності за звітний період, витрат, понесених Підприємством або Портом згідно цього Договору. Відповідно до п.8.7 Договору (в редакції додаткової угоди від 10.04.2006р.) у випадку, якщо доля прибутку, фактично одержана ДП „ІМТП по результатам спільної діяльності за результатами календарного року є меншою, ніж розрахункова кількість мінімального гарантованого прибутку ДП „ІМТП , Підприємство шляхом додаткової оплати за свій рахунок компенсує ДП „ІМТП відповідну різницю. При цьому, за змістом зазначеного пункту Договору для цілей цього пункту розмір щорічного мінімального гарантованого прибутку ДП „ІМТП за результатом 2007 календарного року складає 37 600 000 грн. , та за результатами подальших років підлягає корегуванню на індекс споживчих цін (інфляції).

Позивач зазначає, що частка майна, переданого відповідно до розподільчого балансу від 13.06.2013р. на його баланс , відповідно до Переліку основних засобів, які є внеском ДП „ІМТП до спільної діяльності та які відповідно до розподільчого балансу від 13.06.2013р. були передані ДП „Адміністрація морських портів України , становить 32,49% від майна, яке відповідно до Договору № 435-О від 22.06.2005р. рахується як вклад ДП „ІМТП у спільну діяльність за Договором. Розмір прибутку , одержаного ДП „ІМТП у спільній діяльності , не може бути меншим ніж мінімально гарантований прибуток ДП „ІМТП, який, згідно даних позивача, за 2013р. склав 59 108 113 грн. 22 коп. та за 2014 р. склав 73 826 033 грн. 41 коп. У листі від 28.02.2014р. за №213-01/АП-14 ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ підтвердило виплату на користь ДП „ІМТП частини прибутку від спільної діяльності у 2013р. у розмірі 59 108 113 грн. 20 коп. За таких обставин, враховуючи, що частка майна ДП „Адміністрація морських портів України складає 32, 49% , за розрахунком позивача відповідна частина одержаного відповідачем доходу від спільної діяльності (32,49%) є доходом, отриманим відповідачем від використання майна, право господарського відання на яке з 13.06.2013р. перейшло до ДП „Адміністрація морських портів України , та має бути відшкодоване йому, що становить за період з 13.06.2013р. по 31.12.2013р. 10 628 092 грн. 19 коп.; за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014 р. 23 986 078 грн. 25 коп. Загальна сума , що , на думку позивача, має бути стягнута з відповідача як упущена вигода , становить 34 614 170 грн. 44 коп.

У якості нормативного обґрунтування позову позивач посилається на ст.ст..224, 225 Господарського кодексу України , ст..22 Цивільного кодексу України та зазначає, що згідно ч.1 ст.136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Відповідно до ч.3 зазначеної статті щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Згідно із ч.1,3 ст.147 Господарського кодексу України майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом. Збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами , а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону . Відповідно до ч.4 зазначеної статті право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб , зазначений у статті 20 цього Кодексу. Частиною 2 ст.20 Господарського кодексу України одним із способів захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання передбачено відшкодування збитків. При цьому, згідно ст.226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин , який вчинив господарське правопорушення , зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру , а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі , якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків у іншому обсязі.

Позивач також зазначив, що протягом всього строку використання майна , з метою захисту своїх прав він намагався привести зазначені правовідносини в рамки правового поля, з одночасним врахуванням п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про морські порти України» та намаганням уникнути порушення інтересів ДП «ІМТП» та ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ , відповідно до якого реалізація цього Закону не має наслідком дострокове припинення договорів щодо використання об'єктів портової інфраструктури , які були укладені державними підприємствами морськими портами чи державними органами з суб'єктами господарювання до набрання чинності цим Законом. Зокрема, сторонам Договору № 435-О від 22.06.2005р. неодноразово пропонувалося укласти додаткову угоду до Договору та включити ДП „Адміністрація морських портів України до складу учасників спільної діяльності або провести компенсацію вартості використання майна ДП „Адміністрація морських портів України у спільній діяльності. Але, за результатами листування пропозиції позивача задоволено не було. За таких обставин, ДП „Адміністрація морських портів України було вимушено звернутися до суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство інфраструктури України зазначило, що ДП „ІМТП та ДП „Адміністрація морських портів України належать до сфери управління Міністерства, і майно зазначених підприємств належить до державної власності і закріплене за ними на праві господарського відання. З урахуванням зазначеного, третя особа просила розглянути справу по суті відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач- ДП „ІМТП проти позову заперечує, посилаючись на те, що ДП „Адміністрація морських портів України протягом 2013-2014 років не вживало заходів задля захисту свого права , зокрема, не зверталося з віндикаційним позовом ( вимога неволодіючого власника чи особи, яка заволоділа цим майном на законних підставах (титульний володілець) , до фактичного володільця про повернення утримуваного ним майна в натурі) або з негаторним позовом (вимога власника чи титульного володільця до третіх осіб про усунення перешкод у здійсненні повноважень з користування та розпорядження). На думку відповідача, лише у разі недосягнення позитивного результату особі надано право на відшкодування майнової шкоди , у випадку доведеності складу цивільного правопорушення. .

Відповідач також зазначив, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Відповідач вважає, що у даному випадку використання майна здійснювалось уповноваженою стороною на ведення спільних справ- ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ на підставі Договору № 435-О від 22.06.2005р. , що виключає існування вини ДП „ІМТП у порушенні прав ДП „Адміністрація морських портів України щодо володіння, користування та розпорядження майном. За таких обставин, відповідач вважає, що ДП „ІМТП по відношенню до ДП „Адміністрація морських портів України не було порушено будь-яке зобовязання, завдано збитків, відсутній причинний звязок між порушенням зобовязання , збитками та відсутня вина ДП „ІМТП, отже , відсутній повний склад цивільного правопорушення , що унеможливлює покладення на ДП „ІМТП обовязку з відшкодування збитків.

Відповідач зауважив, що Цивільним кодексом України передбачені певні додаткові умови відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди, або фактори, які впливають на розмір втраченої вигоди, які повинні враховуватися і учасниками господарських відносин. Зокрема, відповідно до ч.4 ст.623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) повинні враховуватись заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. За таких обставин, відповідач вважає, що позивач має довести факти, які б підтверджували, що він дійсно планував отримати відповідні доходи, все зробив для їх отримання, мав для цього всі можливості і неодмінно отримав би такий дохід.

Відповідач також вважає, що ДП „Адміністрація морських портів України не прийняло на себе жодних зобовязань за Договором № 435-О від 22.06.2005р. в установленому законодавством порядку, не є стороною цього договору , оскільки його правонаступництво не носить універсальний характер, а права і обовязки за цим Договором під час реорганізації передані не були. Розподіл прибутку можливий виключно між учасниками простого товариства та за результатами їх спільної діяльності. Договір № 435-О від 22.06.2005р. з моменту його укладення і до його розірвання за рішенням суду залишався двостороннім договором , сторонами за яким були виключно ДП „ІМТП та ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ. Згідно ж ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності , повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. За таких обставин, відповідач вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, адже, у даному випадку між ДП «ІМТП» та ДП „Адміністрація морських портів України відсутні будь-які господарські зобов'язання і Законом України «Про морські порти України» передбачений диспозитивний підхід щодо знаходження гідротехнічних споруд як на балансі ДП „Адміністрація морських портів України, так і на балансі державного портового оператора.

Відповідач також зазначив, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до закону , виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п.4.8 Статуту ДП „Адміністрація морських портів України у разі передачі Підприємства до сфери управління іншого органу управління Підприємство зберігає право господарського відання на закріплене за ним майно. Підприємство в установленому законодавством України порядку забезпечує оформлення та державну реєстрацію речових прав на обєкти, права на які підлягають державній реєстрації. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у період з 13.06.2013р. по 24.04.2014р. усі причали знаходились у повному господарському віданні ДП „ІМТП. Факт же знаходження майна на балансі ДП „Адміністрація морських портів України сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Розглянув матеріали справи , на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

За приписами ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст..16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Зазначені норми законодавства кореспондуються зі ст..20 Господарського кодексу України.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода. Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Визначення поняття збитків наводяться також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

При цьому, важливим є доведеність наявності всіх елементів складу господарського правопорушення , якими є протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання ; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобовязання , а не якихось інших обставин, зокрема дій самого позивача або третіх осіб; вина боржника .

За матеріалами справи, 22 червня 2005р. між ДП „ІМТП (Порт) та Приватним підприємством Укртрансконтейнер, правонаступником якого є ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ (Підприємство) , був укладений Договір № 435-О про спільну діяльність в Іллічівському морському торговельному порту (Договір простого товариства) , відповідно до умов якого сторони зобовязались обєднати свої вклади і без створення юридичної особи спільно діяти з метою отримання прибутку шляхом: виконання комплексу заходів, направлених на організацію, забезпечення та розвиток вантажної та матеріально-технічної бази контейнерного терміналу Іллічівського морського торговельного порту в межах території згідно Додатку № 4, з поступовим збільшенням проектної потужності та розширенням площ контейнерного терміналу; обробки контейнерних вантажопотоків в порту з використанням виробничого обладнання та інших обєктів контейнерного терміналу; створення усіх необхідних умов для зберігання існуючих та залучення додаткових контейнерних вантажопотоків, а також для обробки вказаних вантажопотоків у відповідності до міжнародних стандартів такого сервісу, із дотриманням встановлених норм охорони праці, екологічних, санітарних та інших нормативів.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Договору обумовлено, що для досягнення його мети сторони обєднують вклади, опис, грошова оцінка, а також строк і порядок внесення яких наведені у Додатку №1 (вклад Порту) та Додатку №2 (вклад ПП Укртрансконтейнер), які є його невідємною частиною. Грошова оцінка вкладу ДП „ІМТП здійснена на підставі проведеної незалежної експертної оцінки в установленому законом порядку. Копія звіту про оцінку вкладу порту є невідємною частиною Додатку № 1. Грошова оцінка вкладу ПП Укртрансконтейнер здійснена за згодою сторін, виходячи з розміру належних для внесення у спільну діяльність грошових коштів, а також вартості основних фондів, визначеної за правилами бухгалтерського обліку Додаток № 2. Рухоме та нерухоме майно, що вноситься сторонами у якості вкладів для здійснення спільної діяльності, передається виключно у тимчасове володіння та користування учасників, тобто має статус загального майна протягом строку дії договору, але спільною частковою власністю сторін не становиться. Для здійснення спільної діяльності ПП Укртрансконтейнер, як стороні, уповноваженій на ведення спільних справ, на строк дії договору, ДП „ІМТП передає у тимчасове володіння та користування (без права розпорядження) майно, перелік якого наведений у Додатку № 1 (вклад порту), що оформлюється актом приймання-передачі, якій підписується повноважними представниками обох сторін. Передача портом майна в якості вкладу за цим договором не змінює правового статусу цього майна, яке є державною власністю та закріплено за портом на праві господарського відання.

Отже, фактичне коригування майном, переданим у спільну діяльність , здійснювало ПП Укртрансконтейнер , правонаступником якого є ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ.

10 квітня 2006р. між ДП „ІМТП та ПП Укртрансконтейнер укладено Додаткову угоду до Договору № 435-О від 22.06.2005р., відповідно до якої сторони, зокрема, виклали у новій редакції пункт 8.7 Договору від 22.06.2005р, в якому сторонами встановлено розмір щорічного мінімального гарантованого прибутку порту в межах першого етапу спільного розвитку контейнерного терміналу: за результатами 2006 календарного року 33 560 000 грн.; за результатами 2007 календарного року 37 600 000 грн. Сторони також домовилися, що в подальшому розмір щорічного мінімального гарантованого прибутку порту визначається шляхом корегування суми за 2007 рік на індекс споживчих цін (інфляції), який буде встановлений Держкомстатом України.

На виконання Закону України "Про морські порти України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 р. № 133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту", наказу Міністерства інфраструктури від 19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України" було проведено реорганізацію державних підприємств морського транспорту, шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них згідно розподільчих балансів, та утворено, внаслідок виділу, державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства інфраструктури від 19.03.2013р. № 163 встановлено, що Адміністрація морських портів України є правонаступником державних підприємств морського транспорту, зазначених у п. 1 цього наказу (в тому числі ДП "ІМТП"), у частині майна, прав та обов'язків відповідно до розподільчих балансів. Пунктом 7 цього наказу встановлено, що після проведення державної реєстрації Адміністрації морських портів України головам Комісій передати, а голові Адміністрації морських портів України прийняти на баланс майно, права та обов'язки державних підприємств морського транспорту, що реорганізуються, згідно із затвердженими Міністерством розподільчими балансами та актами приймання-передачі.

Згідно до акту приймання передачі майна, майнових прав та зобовязань №482/19 від 13.06.2013 року, комісією з реорганізації ДП „ІМТП передано майно, майнові права та зобовязання, які належить ДП „ІМТП, а Державне підприємство „Адміністрація морських портів України прийняло майно, майнові права та зобовязання в т.ч. щодо майна, яке визначено як вклад ДП „ІМТП в спільну діяльність за Договором № 435-О від 22.06.2005р. та яке використовувалось останнім з огляду на закріплення за ним цього майна на праві господарського відання.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про морські порти України» реалізація цього Закону не має наслідком дострокове припинення договорів щодо використання об'єктів портової інфраструктури , які були укладені державними підприємствами морськими портами чи державними органами з суб'єктами господарювання до набрання чинності цим Законом.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.01.2015р. у справі №916/4545/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.03.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015р., розірвано Договір № 435-О від 22.06.2005р. При цьому, у своїй постанові Вищий господарський суд України зазначив, що ДП „Адміністрація морських портів України не прийняло на себе жодних зобовязань за Договором № 435-О від 22.06.2005р. в установленому законодавством порядку, тобто не є стороною цього договору , оскільки його правонаступництво не носить універсальний характер, а права і обовязки за цим Договором під час реорганізації передані не були.

За умовами Договору № 435-О від 22.06.2005р. сторони домовилися, що розподіл прибутку можливий виключно між учасниками простого товариства та за результатами їх спільної діяльності. Договір № 435-О від 22.06.2005р. з моменту його укладення і до його розірвання за рішенням суду залишався двостороннім договором , сторонами за яким були виключно ДП „ІМТП та ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ.

Крім того, у даному випадку використання майна здійснювалось уповноваженою стороною на ведення спільних справ- ПП „Контейнерний термінал „Іллічівськ на підставі Договору № 435-О від 22.06.2005р. , що виключає існування вини ДП „ІМТП у порушенні прав ДП „Адміністрація морських портів України щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч.1 ст.136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Право господарського відання на обєкти нерухомого майна, які були передані ДП „ІМТП як вклад за Договором № 435-О від 22.06.2005р., а саме: причали №3,4, №5 та №6 , зареєстроване за ДП „Адміністрація морських портів України лише 25.03.2014р. Згідно ж ч.3 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.144 Господарського кодексу України , права на нерухоме майно та їх обтяження , які підлягають державній реєстрації , виникають з моменту такої державної реєстрації.

При цьому, згідно положень п.4.8 Статуту ДП „Адміністрація морських портів України підприємство у встановленому законодавством України порядку забезпечує оформлення та державну реєстрацію речових прав на обєкти , права на які підлягають державній реєстрації.

За таких обставин, право господарського відання на обєкти нерухомості, а саме: причали №3,4, №5 та №6 , перейшло до ДП „Адміністрація морських портів України лише з 25.03.2014р.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про те , що позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів наявності всіх елементів складу господарського правопорушення ,що є підставою для відмови у позові.

Слід також зауважити, що Предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обовязок довести , що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі правомірної поведінки відповідача та не вчинення ним певних дій або бездіяльності. Позивач повинен також довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток . Отже, покладення на особу обовязку відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди можливе тільки за умови реальної можливості одержання доходу особою, яка вважає, що їй завдано шкоди (постанова Верховного Суду України від 09.12.2014р. у справі №3-188гс 14).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, на думку суду , позов ДП „Адміністрація морських портів України є необґрунтованим, матеріалами справи не підтверджений, тому не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11 січня 2016р.

Суддя Н.В. Рога