ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.01.16р. Справа № 904/9763/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Дніпропетровськ в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Зеленодольськ, Дніпропетровська область

до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 370,17 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 10-54/3 від 04.01.2016 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості у сумі 940,36 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору № К78 від 14.02.2014 року про надання послуг з постачання водяної пари і гарячої води в частині своєчасного та повного розрахунку за надані у грудні 2014 року послуги, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у сумі 570,19 грн. на яку позивач нарахував пеню у сумі 136,63 грн., 3% річних у сумі 1,43 грн. за загальний період з 11.01.2015 року по 30.06.2015 року та інфляційні втрати у сумі 232,11 грн. за період із січня 2015 року по червень 2015 року.

У судові засідання позивач свого повноважного представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 22.12.2015 року за допомогою факсимільного засобу зв'язку позивач подав до канцелярії суду клопотання, у якому зазначає про сплату відповідачем основної заборгованості у сумі 570,19 грн. та про те, що позивач підтримує позов частково лише в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у загальній сумі 370,17 грн. Крім того, просить розглядати справу без участі представника позивача.

У відзиві відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що згідно з вимогами чинного законодавства оплата не зареєстрованої кредиторської заборгованості, яка виникла станом на 01.01.2015 року, не може бути проведена за рахунок асигнувань, затверджених кошторисом 2015 року. Також зазначає, що станом на 01.01.2015 року відсутні оформлені належним чином акти звірки, що унеможливлює здійснення оплати заборгованості.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов з підстав, зазначених у відзиві.

Розгляд справи призначався на 03.12.2015 року, 23.12.2015 року та на 05.01.2016 року.

У судовому засіданні 05.01.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (далі - Теплопостачальна організація, Позивач) та Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області (далі - Споживач, Відповідач) укладено договір № К78 про надання послуг з постачання водяної пари і гарячої води (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору теплопостачальна організація зобов'язується продавати (постачати) споживачеві послугу з постачання гарячої води (надалі за текстом - енергію у вигляді гарячої води у відповідності з умовами договору), а споживач зобов'язується приймати та своєчасно сплачувати за спожиту теплову енергію за затвердженими тарифами у строки, передбачені цим договором.

Пунктом 1.2. договору узгоджено найменування послуги: пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води Код 35.30.1. (постачання теплової енергії).

Ціна цього договору становить 2129,00 грн., у тому числі ПДВ: 354,83 грн. (пункт 3.1. договору).

Згідно з пунктом 3.2. договору за відпущену теплову енергію у межах договірних величин, вказаних у додатку 1 з урахуванням додатку 1а до цього договору, споживач сплачує теплопостачальній організації за тарифом, що діє, згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 55 від 03.02.2012 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію ВП "Криворізька ТЕС" ПАТ "Дніпроенерго" - 265,99 грн. за 1 Гкал. без ПДВ, з ПДВ - 319,19 грн. (у т.ч. ПДВ - 53,20 грн.).

У разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги теплопостачальна організація не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживача з посиланням на рішення відповідних органів.

Облік переданої споживачеві теплової енергії проводиться: на послуги з постачання пари та гарячої води - розрахунковим способом. На межі розподілу з теплопостачальною організацією споживачеві встановлюються і пломбуються обмежувальні шайби. Встановлення фланцевого з'єднання і обмежувальних шайб проводиться споживачем за розрахунком теплопостачальної організації в присутності її працівника. При самовільному знятті шайби - штраф у розмірі 5-ти кратної вартості теплової енергії, спожитої із вказаним порушенням (включаючи тарифну вартість), тобто як за збільшення теплового навантаження, виходячи з максимальної пропускної спроможності теплопроводів, за період з моменту останньої перевірки, але не більш за термін позовної давності (пункт 4.1. договору).

Відповідно до пункту 4.5. договору теплопостачальна організація і споживач щомісячно складають акти про кількість відпущеної теплової енергії за формою Додатка 5.

Споживач, що має прилади комерційного обліку теплової енергії, надає теплопостачальній організації щомісячно за підписом відповідальної особи інформацію про фактичне споживання теплової енергії із зазначенням попередніх та наявних показів. У разі відсутності інформації від споживача про фактичне споживання теплової енергії, акти про відпуск теплової енергії за минулий місяць складаються за розрахунковим споживанням тепла, вказаному в Додатку 1 із врахуванням Додатку 1а до цього договору.

Дата зняття споживачем показів приладів обліку останнє число розрахункового місяця.

Для підписання акту про кількість відпущеної теплової енергії споживач направляє свого представника в теплопостачальну організацію не пізніше 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим (якщо теплопостачальною організацією у письмовому вигляді не повідомлена інша дата). Споживач підписує акт і повертає в теплопостачальну організацію не пізніше 4-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі неявки представника споживача в зазначені терміни або необґрунтованій відмові від підписання акту, теплопостачальна організація складає третій екземпляр акту такого ж вмісту. Акт підписується в однобічному порядку і є первинним документом І підставою для проведення розрахунків, формування доходів і дебіторської заборгованості, підтверджує передачу права власності теплової енергії споживачеві.

Споживачу, що не має приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається, як виняток, розрахунковим методом згідно договірних (проектних) навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел теплопостачальної організації і кількості годин (доби) роботи тепловикористовуючих установок споживача в розрахунковому періоді. За відсутності у споживача проекту будівлі (приміщення) договірні навантаження визначаються теплопостачальною організацією згідно з розробленими нормами вжитку теплової енергії на опалювання будівель.

Розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, що діють. Можливі інші форми розрахунків, що не суперечать чинному законодавству, з обов'язковим укладанням при цьому додаткових угод (пункт 5.2. договору).

Пунктом 5.11. договору узгоджено, що розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться споживачем за фактом відпуску теплової енергії, на підставі рахунку/акту, у строк до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (оплата проводиться в 10-ти денний термін від дати отримання рахунку та акту Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області).

Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014 року. Сторони домовилися, що відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору в частині надання послуг теплопостачання застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення і діють з 01.01.2014 року. Сторони домовилися, що відповідно до статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" дія договору може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі послуг теплопостачання на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми цього договору, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (пункт 11.1. договору).

На виконання умов договору позивач у грудні 2014 року поставив відповідачеві теплову енергію на суму 570,19 грн., що підтверджується актом про постачання теплової енергії №736 від 31.12.2014 року, підписаним та скріпленим печатками сторін (а.с. 28 том 1).

Відповідно до умов пункту 5.11. договору оплата за спожиту теплову енергію за грудень 2014 року на суму 570,19 грн. мала бути здійснена відповідачем до 10.01.2015 року.

На час розгляду справи спожита відповідачем у грудні 2015 року теплова енергія на суму 570,19 грн. останнім не сплачена, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пункту 5.11. договору строк оплати є таким, що настав, а відтак несплачені відповідачем грошові кошти у сумі 570,19 грн. за спожиту теплову енергією у грудні 2015 року є його заборгованістю та підлягають стягненню на користь позивача.

Однак, 22.12.2015 року позивач за допомогою факсимільного засобу зв'язку подав до канцелярії суду клопотання, у якому зазначив про сплату відповідачем основного боргу у сумі 570,19 грн. та про те, що позивач підтримує позов частково лише в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у загальній сумі 370,17 грн.

При цьому будь-які належні докази в обґрунтування сплати відповідачем суми основного боргу позивачем не надані.

Ухвалою господарського суду від 23.12.2015 року сторін було зобов'язано надати докази на підтвердження сплати/отримання основного боргу за спірним договором (платіжне доручення, банківська виписка тощо).

Позивач витребуваних судом документів не надав. У судовому засіданні 05.01.2016 року представник відповідача надав пояснення у яких зазначив, що оплата основного боргу у сумі 570,19 грн. не здійснювалася, бухгалтерських корегувань щодо цього не проводилося.

Зазначені обставини дозволяють дійти висновку про зменшення позивачем позовних вимог, право на що він має відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до підпункту 8.2.2.4. договору у випадку порушення строків розрахунків за теплову енергію споживач сплачує пеню не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, що належить до оплати за кожен день прострочення платежу до дня повного виконання зобов'язання.

Заявлена позивачем до стягнення пеня нарахована за загальний період з 11.01.2015 року по 30.06.2015 року із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у загальній сумі 136,63 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що він здійснений без дотримання вимог статі 253 Цивільного кодексу України щодо початку строку виконання зобов'язань, яким слід вважати 10.01.2015 року.

Таким чином, за період з 10.01.2015 року по 30.06.2015 року сума пені буде складати сумі 138,75 грн., однак, з урахуванням меж позовних вимог згідно зі статтею 83 Господарського процесуального кодексу України, до стягнення з відповідача підлягає заявлена позивачем сума - 136,63 грн.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлені до стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 232,11 грн. за період із січня 2015 року по червень 2015 року та 3% річних у сумі 1,43 грн. за період з 11.01.2015 року по 30.06.2015 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат встановлено, що він здійснений невірно внаслідок допущеної арифметичної помилки. Фактично інфляційні втрати із заборгованості у сумі 570,19 грн. за січень - червень 2015 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 140,7% буде складати 232,07 грн.

За результатом перевірки розрахунку 3% річних підстави для зменшення заявлених до стягнення 1,43 грн. відсутні.

Заперечення відповідача проти позову спростовуються наступним.

Відповідно до пункту 1.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 370,13 грн., з яких: 136,63 грн. - пеня, 1,43 грн. - 3% річних, 232,07 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1217,87 грн. (370,13х1218,00/370,17 = 1217,87) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 78, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, просп. Карла Маркса, буд. 21А, ідентифікаційний код 34984907) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20, ідентифікаційний код 00130872) в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (53860, Дніпропетровська обл., м. Зеленодольськ, площа Енергетиків, буд. 1, ідентифікаційний код 38024613) 3% річних у сумі 1,43 грн., пеню у сумі 136,63 грн., інфляційні втрати у сумі 232,07 грн., судовий збір у сумі 1217,87 грн.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.01.2016 року.

Суддя ОСОБА_2