ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви без розгляду

"19" січня 2016 р. Справа № 911/206/16

Суддя О.В.Конюх, розглянувши позовні матеріали

за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» (01030, м. Київ, вул.

ОСОБА_1, буд. 17/52, )

до відповідача дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Курсова, буд. 40)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) товариство з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Ломоносова, буд. 40),

2) Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (09100, Київська обл., м. Біла Церква, бул. 50-річчя Перемоги, буд. 94)

про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

позивач публічне акціонерне товариство «Златобанк», м. Київ, 16.01.2016р. (згідно поштового штемпелю на конверті, в якому надійшла позовна заява до господарського суду Київської області) повторно звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 21.12.2015р. до відповідача дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ», м. Біла Церква, в якому просить суд:

- зобовязати ліквідаційну комісію іпотекодавця дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ» (іпотекодавець) визнати вимоги АТ «Златобанк» з заборгованості за Кредитним договором 179/12-KLMV від 20.07.2012р. у розмірі 8 302 395,36 доларів США;

- зобовязати ліквідаційну комісію іпотекодавця дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ» включити до ліквідаційного балансу позичальника ТОВ «Євротехпласт» грошові вимоги АТ «Златобанк» з заборгованості за Кредитним договором 179/12-KLMV від 20.07.2012р. у розмірі 8 302 395,36 доларів США;

Згідно із пунктами 3, 4 частини першої ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України від 25.12.2015р. № 928-VІІІ «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року місячний розмір мінімальної заробітної плати становить 1 378,00 грн.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється із позовних заяв немайнового характеру, що подаються до господарських судів, 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Позивач подав до суду позов 16.01.2016р., заявивши дві немайнові вимоги. Таким чином, поданий до суду 16.01.2016р. позов мав бути оплачений судовим збором у встановленому законом порядку 2 756,00 грн. Оригінал платіжного доручення мав бути доданий до позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, в порушення вищезазначених вимог, на підтвердження сплати судового збору позивачем до позову додано платіжне доручення від 11.01.2016р. № 1841 на суму 2 436,00 грн., тобто в розмірі меншому, ніж передбачено законом, що є підставою для повернення позовної заяви в порядку пункту 4 частини першої ст. 63 ГПК України.

Крім того, суд повторно звертає увагу позивача на те, що згідно поданої позивачем інформації третя особа (позичальник) ТОВ "Євротехпласт" з 13.08.2015р. перебуває у стані припинення. Також відповідач (іпотекодавець) ДП "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" з 21.08.2015р. перебуває в стані припинення.

Позивач заявляє вимогу про зобовязання ліквідаційної комісії іпотекодавця ДП «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ» включити кредитну заборгованість до ліквідаційного балансу позичальника ТОВ «Євротехпласт» (пункт 4 прохальної частини позовної заяви). При цьому позивачем не наведено фактичних обставин та норм закону, за якими ліквідаційна комісія відповідача ДП "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" уповноважена включати заборгованість перед АТ "Златобанк" до ліквідаційного балансу третьої особи ТОВ "Євротехпласт". За таких обставин, у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується вказана позовна вимога, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі також пункту 3 частини першої ст. 63 ГПК України.

Крім того, щодо позовної вимоги про зобовязання ліквідаційної комісії іпотекодавця ДП «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ» визнати заборгованість за кредитним договором 179/12-KLMV від 20.07.2012р.(позичальником за яким є третя особа ТОВ «Євротехпласт») в сумі 8 302 395,36 доларів США (пункт 2 прохальної частини позовної заяви), суд додатково звертає увагу позивача на зміст розділу ІІ Інформаційного листа Верховного Суду України від 01.02.2015р. "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна", згідно якого майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника.

Згідно зі ст. 546 ЦК порука та застава визначені як окремі види забезпечення зобов'язань. Поручитель і майновий поручитель є суб'єктами різних за змістом цивільних правовідносин. Поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення виконання зобов'язання, як порука, а майновий поручитель є суб'єктом іншого виду забезпечення виконання зобов'язання - застави. Правовий статус поручителя й майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення та для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону.

Оскільки договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобов'язань, регулювання якого здійснюється статтями 572 - 593 гл. 49 ЦК і спеціальним законом, то до іпотечних правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК (постанова Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 р. у справі N 3-43гс12).

Потрібно мати на увазі, що боржник за основним зобов'язанням та майновий поручитель - іпотекодавець не є солідарними боржниками. Солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо передбачених законом або договором (ст. 541 ЦК).

Законом N 898-IV, по-перше, солідарної відповідальності боржника за основним зобов'язанням та майнового поручителя у разі порушення боржником зобов'язання не передбачено. По-друге, зазначеним законом, а саме ч. 1 ст. 11, чітко визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Тобто обсяг відповідальності майнового поручителя обмежений вартістю майна, переданого ним в іпотеку, у зв'язку із чим збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя неможливе.

Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктами 3, 4 частини першої, частиною третьою статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 21.12.2015р. публічного акціонерного товариства «Златобанк» разом з доданими до неї матеріалами (всього на 90 аркушах, в тому числі оригінали: платіжного доручення від 11.01.2016р. № 1841, трьох описів вкладення від 12.01.2016р., опис вкладення від 16.01.2016р., трьох фіскальних чеків «Укрпошта» від 12.01.2016р. №№ 1678, 1681 та поштового конверту, в якому надійшли матеріали позовної заяви) повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.В. Конюх