ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.2016р. Справа №905/3075/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування», м.Краматорськ,

про стягнення 5518060,60 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування», м.Краматорськ про стягнення:

- на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482, суми штрафної санкції у вигляді пені в розмірі 1661775,78 грн, 3% річних 123715,23 грн, інфляційних втрат 1540975,43 грн;

- на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482, суми основного боргу в розмірі 2191594,16 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №30200002 від 21.06.2004р. (зі змінами та доповненнями) про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» утворилась заборгованість в сумі 2191594,16 грн (травень, серпень, вересень 2015 року) за отриману активну електроенергію.

Крім того, наявність обставин несвоєчасної оплати відповідачем вартості товару, який було отримано у листопаді 2014 року вересні 2015 року, стало підставою для нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Відповідач будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив, про розгляд справи був обізнаний, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №355, №866, роздруківка з сайту Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач у судові засідання на виклик суду не зявився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 21.06.2004р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Інвест» (найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі») (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Краматорський завод важкого верстатобудування» (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Краматорський завод важкого верстатобудування») (споживач) було підписано договір №30200002 на постачання електричної енергії.

Згідно із п.1.1 вказаного договору постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п.9.4 договору №30200002 від 21.06.2004р. останній набирає чинності з 01.07.2004р. за умови підписання сторонами всіх, перелічених у п.9.1 договору додатків і укладається на термін до 31.12.2005р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, враховуючи зміст пояснень представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», які були надані у судовому засіданні 11.01.2016р., суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Вказані висновки суду також підтверджуються тим, що, зокрема, 25.05.2011р., 03.01.2014р. сторонами вносились зміни в зазначений договір шляхом підписання додаткових угод.

Одночасно, наявності обставин не досягнення згоди по всім суттєвим умовам договору, або не підписання сторонами перелічених у п.9.1 договору додатків сторонами не наведено, а судом не встановлено.

Відповідно до п.2.1.2 договору №30200002 від 21.06.2004р. постачальник електричної енергії зобовязався постачати споживачу електроенергію як різновид товару.

Як свідчать матеріали справи, в період з листопада 2014 року по вересень 2015 року постачальник поставив споживачу електроенергії на загальну суму 9486952,88 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії, а саме:

- за листопад 2014 року на суму 1002085,84 грн (861698 кВт/год),

- за грудень 2014 року на суму 1385828,33 грн (1118939 кВт/год),

- за січень 2015 року на суму 1162411,30 грн (893860 кВт/год),

- за лютий 2015 року на суму 1066545,47 грн (820142 кВт/год),

- за березень 2015 року на суму 978497,51 грн (716596 кВт/год),

- за квітень 2015 року на суму 837949,56 грн (584442 кВт/год),

- за травень 2015 року на суму 785253,14 грн (547688 кВт/год),

- за червень 2015 року на суму 432019,69 грн (286980 кВт/год),

- за липень 2015 року на суму 430021,02 грн (272055 кВт/год),

- за серпень 2015 року на суму 717640,64 грн (468055 кВт/год),

- за вересень 2015 року на суму 688700,38 грн (458950 кВт/год).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті поставленої електричної енергії у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу в сумі 2191594,16 грн (травень, серпень, вересень 2015 року).

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із п.2.2.3 договору №30200002 від 21.06.2004р. споживач зобовязався, зокрема, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії.

За змістом п.3.2 додатку №2 до договору №30200002 від 21.06.2004р. споживач зобовязаний здійснювати оплату отриманих від постачальника рахунків самостійно, в тому числі, наступним чином: до 06 числа щомісячно сплачувати суму за остаточним рахунком за попередній розрахунковий період.

Як свідчать матеріали справи, постачальник надав, а споживач прийняв наступні рахунки за спожиту електроенергію:

- від 30.11.2014р. за спожиту у листопаді 2014 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1002085,84 грн),

- від 31.12.2014р. за спожиту у грудні 2014 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1385828,33 грн),

- від 31.01.2015р. за спожиту у січні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1162411,30 грн),

- від 28.02.2015р. за спожиту у лютому 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1066545,47 грн),

- від 31.03.2015р. за спожиту у березні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 978497,51 грн),

- від 30.04.2015р. за спожиту у квітні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 837949,56 грн),

- від 31.05.2015р. за спожиту у травні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 785253,14 грн),

- від 30.06.2015р. за спожиту у червні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 432019,69 грн),

- від 31.07.2015р. за спожиту у липні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 430021,02 грн),

- від 31.08.2015р. за спожиту у серпні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 717640,64 грн),

- від 30.09.2015р. за спожиту у вересні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 688700,38 грн).

Факт отримання відповідних рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

За приписами п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 Цивільного кодексу України), то останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі 31 липня 2014 року).

Відтак, з урахуванням змісту п.3.2 додатку 2 до договору №30200002 від 21.06.2004р., зобовязання відповідача з оплати електричної енергії мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою листопада 2014 року на суму 1002085,84 грн 05.12.2014р. включно,

- за поставкою грудня 2014 року на суму 1385828,33 грн 05.01.2015р. включно,

- за поставкою січня 2015 року на суму 1162411,30 грн 05.02.2015р. включно,

- за поставкою лютого 2015 року на суму 1066545,47 грн 05.03.2015р. включно,

- за поставкою березня 2015 року на суму 978497,51 грн 06.04.2015р. включно, з урахуванням того, що останній день строку (05.04.2015р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України),

- за поставкою квітня 2015 року на суму 837949,56 грн 05.05.2015р. включно,

- за поставкою травня 2015 року на суму 785253,14 грн 05.06.2015р. включно,

- за поставкою червня 2015 року на суму 432019,69 грн 06.07.2015р. включно, з урахуванням того, що останній день строку (05.07.2015р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України),

- за поставкою липня 2015 року на суму 430021,02 грн 05.08.2015р. включно,

- за поставкою серпня 2015 року на суму 717640,64 грн 07.09.2015р. включно, з урахуванням того, що останній день строку та наступний за ним день (05.09.2015р., 06.09.2015р.) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України),

- за поставкою вересня 2015 року на суму 688700,38 грн 05.10.2015р. включно.

Проте, за поясненнями позивача, які відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Публічне акціонерне товариство «Краматорський завод важкого верстатобудування» за одержану електричну енергію у повному обсязі не розрахувалось.

Як свідчать матеріали справи, відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти на загальну суму 2274720,16 грн, а саме:

1) поставка листопада 2014 року на суму 1002085,84 грн:

- 02.12.2014р. 300000 грн;

2) поставка лютого 2015 року на суму 1066545,47 грн:

- 10.03.2015р. 300000 грн,

- 11.03.2015р. 200000 грн,

- 23.03.2015р. 200000 грн,

- 30.03.2015р. 366545,47 грн;

3) поставка березня 2015 року на суму 978497,51 грн:

- 23.09.2015р. 46133,98 грн;

4) поставка червня 2015 року на суму 432019,69 грн:

- 06.07.2015р. 432019,69 грн;

5) поставка липня 2015 року на суму 430021,02 грн:

- 23.09.2015р. 430021,02 грн.

Наразі, судом враховано письмові пояснення б/н від 11.01.2016р. позивача щодо віднесення оплат на суми 432019,69 грн та 430021,02 грн в рахунок погашення заборгованості, що виникла за зобовязаннями червня і липня 2015 року, відповідно. Крім того, з огляду на наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, грошові кошти у розмірі 46133,98 грн були зараховані позивачем в якості оплати боргу за березень 2015 року.

На теперішній час заборгованість відповідача становить 7212232,72 грн (листопад 2014 року вересень 2015 року), в тому числі: 2191594,16 грн за поставками травня, серпня, вересня 2015 року; 5020638,56 грн за поставками листопада 2014 року квітня 2015 року, червня липня 2015 року.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2015р. відповідача було зобовязано надати, в тому числі, докази часткової чи повної оплати відповідачем, визначеної позивачем заборгованості (за наявності).

Відповідач вимоги суду у визначеній частині не виконав, витребуваних судом документів не представив, наявність заборгованості в сумі 2191594,16 грн не спростував.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №30200002 від 21.06.2004р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» на користь позивача суми основного боргу у розмірі 2191594,16 грн, підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.1 договору №30200002 від 21.06.2004р. встановлено, що за внесення платежів, передбачених умовами цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику електричної енергії штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відтак, позивачем нараховано за період з 07.12.2014р. до 30.10.2015р. та заявлено до стягнення пеню в розмірі 1661775,78 грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 123715,23 грн (період з 07.12.2014р. до 30.10.2015р.), а також інфляційні збитки на суму 1540975,43 грн (період з листопада 2014 року до вересня 2015 року).

Як було зазначено судом вище, предметом розгляду у цій справі є заборгованість відповідача на суму 2191594,16 грн, яка утворилась внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з оплати вартості активної електричної енергії, що була поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р. у травні, серпні, вересні 2015 року.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню 1661775,78 грн, 3% річних 123715,23 грн, інфляційні втрати 1540975,43 грн, через неналежне виконання відповідачем зобовязань з оплати активної електричної енергії, що була поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р. в період з листопада 2014 року до вересня 2015 року включно.

Наразі, як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 10.04.2015р. у справі №908/976/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення 2915053,41 грн позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 2915053,41 грн основного боргу за спожиту електричну енергію, а також 58301,07 грн судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015р. (з урахуванням змісту ухвали від 31.08.2015р.) рішення місцевого суду змінено, доповнено резолютивну частину абзацом наступного змісту: «Розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 10.04.2015р. до 25.06.2016р. щомісячно рівними частинами».

Предметом розгляду у цій справі було стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, який утворився внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з оплати вартості активної електричної енергії, що була поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р., зокрема, у листопаді-грудні 2014 року.

Крім того, рішенням господарського суду Донецької області від 20.07.2015р. у справі №905/335/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення 1816447,07 грн позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 1816447,07 грн заборгованості за активну електроенергію, а також 36328,94 грн судового збору. Розстрочено виконання рішення в частині стягнення заборгованості за активну електроенергію в сумі 1816447,07 грн строком на 1 рік за наступним графіком: з серпня 2015 року до червня 2016 року включно щомісяця підлягає сплаті по 151370,59 грн, а у липні 2016 року 151370,58 грн зі строком сплати до останнього числа кожного місяця розстрочки.

Предметом розгляду у цій справі було стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, який утворився внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з оплати вартості активної електричної енергії, що була поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р., у березні та квітні 2015 року.

Тобто, з набранням законної сили постановою від 24.06.2015р. (зі змінами) у справі №908/976/15-г, рішенням від 20.07.2015р. у справі №905/335/15 право вимоги, зокрема, за зобовязаннями листопада, грудня 2014 року, березня, квітня 2015 року було відтерміновано, внаслідок чого оплата товару, отриманого у визначені періоди, мала бути здійснена частками з певними інтервалами у часі.

Наявності обставин перегляду та зміни або скасування вказаних судових актів в апеляційному, касаційному порядку або з підстав, що визначені ст.112 Господарського процесуального кодексу України, в частині розстрочення сторонами не наведено, а судом не встановлено.

При цьому, при здійсненні розрахунків неустойки, 3% річних, інфляційних втрат позивачем не було враховано, визначених рішеннями господарського суду Запорізької області від 10.04.2015р. у справі №908/976/15-г (в редакції постанови Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015р. (зі змінами), господарського суду Донецької області від 20.07.2015р. у справі №905/335/15, періодів розстрочки сплати боргу, що призвело до безпідставного збільшення заявлених до стягнення сум.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку пені, з урахуванням вищенаведеного, з огляду на домовленість сторін щодо нарахування пені по день фактичної оплати, приймаючи до уваги наявність арифметичних помилок у розрахунку позивача, суд дійшов висновку, що сума пені в межах визначених позивачем періодів становить 634631,22 грн.

Одночасно, за розрахунком суду, здійсненим з урахуванням того, що у день фактичної оплати відсотки річних не нараховуються, сума 3% річних за простроченими зобовязаннями відповідача дорівнює 45942,77 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

За приписами п.3.2 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних втрат вказаних правил дотримано не було, що разом з неврахуванням обставин розстрочення виконання рішень господарського суду Запорізької області від 10.04.2015р. у справі №908/976/15-г, господарського суду Донецької області від 20.07.2015р. у справі №905/335/15, призвело до безпідставного збільшення заявленої до стягнення суми інфляційних збитків, яка за розрахунком суду дорівнює 61733,64 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних, інфляційних втрат здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 634631,22 грн, 45942,77 грн та 61733,64 грн.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування», м.Краматорськ про стягнення:

- на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482, суми штрафної санкції у вигляді пені в розмірі 1661775,78 грн, 3% річних 123715,23 грн, інфляційних втрат 1540975,43 грн;

- на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482, суми основного боргу в розмірі 2191594,16 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482 суму штрафної санкції у вигляді пені, в розмірі 634631,22 грн, 3% річних 45942,77 грн, інфляційних втрат 61733,64 грн, а також судовий збір в сумі 44008,53 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482 суму основного боргу в розмірі 2191594,16 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 11.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 15.01.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця