Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" січня 2016 р. Справа № 906/1710/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов.№01/3 від 04.01.2016;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз"

до Малого приватного підприємства "Ілона"

про стягнення 7111,08 грн

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 7111,08 грн заборгованості за поставлений природний газ згідно договору №229-П від 30.12.2011, з яких 3682,83грн - основного боргу, 106,44 грн - 3% річних, 1546,40 грн інфляційних збитків та 1775,41грн - пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань щодо своєчасної оплати вартості поставленого газу згідно умов договору №229-П від 30.12.2011.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, визначених у позовній заяві. Надав довідку про стан заборгованості відповідача станом на 18.01.2016, відповідно до якої сума основного боргу не змінилась та становить 3682,83грн (а.с. 55).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду повернулися ухвали суду від 10.12.2015 та від 24.12.2015, які направлялись останньому на адресу, вказану у позовній заяві та витягу з ЄДР (а.с. 56-61) з відміткою поштового звязку за закінченням терміну зберігання.

Пунктом 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки, про час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, тому на підставі ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2011 між сторонами був укладений договір №229-П на постачання природного газу за регульованим тарифом (а.с.9-12), відповідно до умов якого позивач (постачальник) постачає природний газ відповідачу (споживачу) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.2.6 договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку №1 до договору.

Як передбачено п. 4.1 даного договору, розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно п. 4.5 договору, розрахунковий період за договором становить 1 місяць - з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно.

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору.

Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу.

Пунктом 4.6 договору визначено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатку 2 до договору.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

На виконання умов зазначеного договору, позивач в листопаді 2014 р. поставив відповідачеві 449 куб. метрів газу на суму 3040,13грн, що підтверджується актом прийому-передачі природного газу від 30.11.2014 (а.с. 17) та рахунком №11229 від 30.11.2014 (а.с. 16), в грудні 2014 р. поставив відповідачеві 85 куб.метрів газу на суму 658,75грн, про що свідчить акт прийому-передачі природного газу від 30.12.2014 (а.с 19) та рахунок №12229 від 30.12.2014 (а.с. 18), всього на суму 3698,88грн.

Пунктом 5.3.3 договору сторони визначили, що споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості поставленого газу виконав частково на суму 16,05грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 ГК України). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №229-П від 30.12.2011.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав передбаченого договором зобов'язання щодо сплати вартості отриманого природного газу в повному обсязі та у встановлений договором строк.

Внаслідок невиконання відповідачем свого обов'язку щодо оплати вартості поставленого газу, станом на день звернення з позовом до суду та на день розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 3682,83грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3682,83грн основного боргу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 1775,41грн пені за період з 09.12.2014 по 30.11.2015.

Відповідно до ст.610, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно п.6.2.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Перевіривши розрахунок позивача суми пені, суд вважає суд вважає його правильним і таким, що здійснений згідно вимог чинного законодавства, а тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 17875,41грн пені.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 106,44грн - 3% річних за період з 09.12.2014 по 07.01.2015, та з 08.01.2015 по 30.11.2015, а також 1546,40грн - інфляційних нарахувань за період з 09.12.2014 по 07.01.2015 та з 08.01.2015 по 30.11.2015.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок сум 3% річних та інфляційних нарахувань, суд вважає його правильним і таким, що здійснений згідно вимог чинного законодавства, а тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1546,40грн - інфляційних нарахувань та 106,44грн - 3% річних.

Згідно вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, у судове засідання повноважного представника не направив.

Витрати по сплаті судового збору на підставі ч.2 ст.49 ГПК України покладаються на відповідача в повному обсязі, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства (12500, Житомирська область, м.Коростишів, вул.Суворова, 79, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Коростишівгаз (12501, Житомирська область, м.Коростишів, вул.Більшовицька, 55, ):

- 3682,83грн - основного боргу;

- 1775,41грн - пені;

- 106,44грн - 3% річних;

- 1546,40грн - інфляційних нарахувань;

- 1218,00грн - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.01.16

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек. з пов.);

3 - відповідачу (рек.з пов.)