КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа№ 910/24218/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 про зупинення провадження

у справі №910/24218/15 (суддя - Борисенко І.І.),

за позовом Фермерського господарства з відокремленою садибою «Колосок»,

до Публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь»,

про визнання зобов'язання припиненим,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Слічна С.І. - представник (довіреність №11 від 04.01.2016),

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство з відокремленою садибою «Колосок» (надалі - СФГ «Колосок», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (надалі - ПАТ «Банк «Київська Русь», відповідач) про визнання припиненим з 31.07.2015 зобов'язання за кредитним договором від 20.08.2014 №6098-11-Ю на суму 379 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 було зупинено провадження у справі №910/24218/15 до розгляду Конституційним Судом України пов'язаної з нею справи №4-1868 за конституційним поданням Верховного Суду України про невідповідність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Конституції України.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду від 10.11.2015 скасувати та направити справу №910/24218/15 до Господарського суду міста Києва для її подальшого розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм процесуального права, що є підставою для її скасування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 11.01.2016.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Позивач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта», який містить інформацію про відстеження пересилання поштового відправлення на адресу позивача.

Вислухавши думку представника відповідача щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача, враховуючи вимоги частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів, порадившись, ухвалила здійснити розгляд справи за наявними у ній матеріалами та за відсутності уповноваженого представника позивача.

11.01.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення і доводи представників сторін, розглянувши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права встановила наступне.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом Фермерське господарство з відокремленою садибою «Колосок» заявило клопотання про зупинення провадження у справі №910/24218/15 до розгляду та вирішення по суті Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України про невідповідність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Конституції України (4-1868).

Обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач посилався на те, що рішення у справі №4-1868 може вплинути на обсяг повноважень представника ПАТ «Банк «Київська Русь» - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» у процедурі ліквідації банку, а тому вирішення справи №910/24218/15 є неможливим без з'ясування даного питання Конституційним Судом України.

Задовольняючи клопотання позивача про зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що згідно положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Конституційний суд України є складовою частиною судової системи України і безпосередньо здійснює судочинство, а обставини, які будуть встановлені ним при розгляді справи №4-1868 про невідповідність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Конституції України, будуть мати преюдиціальне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі №910/24218/15.

Колегія суддів з такою позицією місцевого господарського суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Згідно пункту 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18 пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі, йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Судовою колегією встановлено, що на розгляді колегії суддів Конституційного Суду України перебуває справа №4-1868 за конституційним поданням Верховного Суду України про невідповідність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Конституції України.

Предметом розгляду справи №910/24218/15 є визнання зобов'язання Фермерського господарства з відокремленою садибою «Колосок» перед Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь», щодо якого 17.07.2015 розпочато процедуру ліквідації, припиненим на підставі статті 606 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на те, що справа №910/24218/15 є пов'язаною зі справою №4-1868, позивач не обґрунтував у чому саме полягає їх пов'язаність та яким чином рішення у справі №4-1868 може вплинути на права та обов'язки сторін у даній справі.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав на преюдиційність рішення Конституційного суду України для справи №910/24218/15.

Згідно абзаців 1-2 пункту 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, відповідність того чи іншого правового акту Конституції України не є обставиною, яка має преюдиційне значення для вирішення господарської справи.

Дослідивши судову практику, надану позивачем на підтвердження своєї правової позиції, колегія суддів зазначає, що ухвали адміністративного суду про зупинення провадження у справі ґрунтуються на статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд зупиняє провадження у разі неможливості розгляду однієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, в тому числі, конституційного судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно частини 5 статті 9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає такої підстави зупинення провадження у справі як розгляд Конституційним Судом України справи про відповідність закону чи іншого правового акта Конституції України, а відповідно до законодавства України аналогія процесуального права застосуватись не може.

Згідно статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд у даній справі дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі на підставі частини 1 статті 79 ГПК України.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. судова колегія визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі №910/24218/15 - скасуванню.

Відповідно до пункту 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 7 статті 106 ГПК України, у тому числі, про зупинення провадження у справі, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі №910/24218/15 про зупинення провадження у справі задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 скасувати та направити справу №910/24218/15 до Господарського суду міста Києва для її подальшого розгляду.

3. Матеріали справи №910/24218/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий