РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 916/3568/15 12.01.16 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАЛ - ТРЕЙД»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

про стягнення 111 385,97 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників:

від позивача: Мірошниченко Ю.В. за довіреністю № 18/11/2015 від б/д;

від відповідача: Мухін А.М. за довіреністю № 3-131100/24425 від 18.12.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВАЛ-ТРЕЙД" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та кредит" про стягнення 111 385,97 грн.

Ухвалою від 26.10.2015 р. справу № 916/3568/15 передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

За результатом здійсненого автоматичного розподілу справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 10.11.2015 р. суддею Зеленіною Н.І. прийнято до провадження справу № 916/3568/15, розгляд призначено на 26.11.2015 р.

Ухвалою від 26.11.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі, розгляд справи відкладено на 12.01.2016 р.

12.01.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

У судовому засіданні 12.01.2016 р. представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 12.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.05.2014 р. р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - відповідач, Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВАЛ - ТРЕЙД» (надалі - позивач, Клієнт), укладено Договір № 19317 на розрахунково-касове обслуговування (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Банк відкриває клієнту поточний рахунок № 0701 в гривнях (надалі рахунки) та зобов'язується здійснювати його (їх) розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків (надалі тарифи) в порядку і на умовах, визначених договором.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Банк здійснює розрахуноко-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до п. п. 3.2., 3.3 Договору, Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України; Банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів; забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунки.

Як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, починаючи з лютого до 11 березня позивачем подано, а Банком прийнято до виконання платіжні доручення на загальну суму 86 790,74 грн. Однак, кошти за платіжними дорученнями не перераховувались.

06.02.2015 р. позивач звернувся до Банку з заявою № 1 про надання інформації щодо причин невиконання вимог платіжних доручень, проте Банк відповіді не надав.

17.03.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІВАЛ - ТРЕЙД» направило до Банку претензію з вимогою виконати умови договору та сплатити штрафні санкції за неналежне виконання умов договору.

04.04.2015 р. позивач подав до Банку заяву про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування № 19317 від 06.05.2014 р. із дорученням перерахувати залишок коштів на рахунку в сумі 116 584,56 грн. на інший рахунок. Однак, Банк належного реагування не вчинив на подану заяву.

19.08.2015 р. позивачем було подано заяву від 19.08.2015 р. про закриття поточного рахунку у національній валюті, яка також була залишена без задоволення.

За таких обставин, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача залишок коштів з рахунку в розмірі 101 163,56 грн., пеню у розмірі 1 907,60 грн. та 8 314,81 грн. - 3% річних.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено обмеження на задоволення вимог по зобов'язанням банку.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Кодексу визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормами статті 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За приписами ст. 1068 Кодексу, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000р. № 2121-III передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012р. № 4452-VI визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 171 від 17.09.2015р., прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015 р. Публічне акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних, у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці - з 18.09.2015р. по 17.12.2015р.

Пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 частини1 статті 2 вищезазначеного Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

17.12.2015 р. постановою Правління Національного банку України №898 відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та вирішено ліквідувати вказаний Банк.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18.12.2015 р. розпочато ліквідацію Банку.

З урахуванням викладеного, суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено наступні поняття:

- банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

- банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність;

- розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Таким чином, виконання зобов'язань Банком щодо перерахування коштів передбачає вчинення дій, для яких необхідна банківська ліцензія, а саме, здійснення руху грошей на банківських рахунках.

Враховуючи, що станом на час розгляду даної справи відкликано банківську ліцензію Публічне акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" позовні вимоги щодо зобов'язання Банку перерахувати грошові кошти не можуть бути задоволені, оскільки після відкликання ліцензії Публічне акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" не може здійснювати будь-яких банківських операцій.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутись за захистом свої права та інтересів з іншими позовними вимогами.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги недоведеними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАЛ-ТРЕЙД" до Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" про стягнення 111 385,97 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 15.01.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна