У Х В А Л А

11 січня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Колесник П.І., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 914/430/15

за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, виселення із приміщень та стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и в:

05 січня 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява

ФОП ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 914/430/15 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Проте вказана заява подана без додержання вимог статті 11119 Господарського процесуального кодексу України.

У порушення зазначеної норми до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір"

передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір"

(у редакції від 01 вересня 2015 року) у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як передбачено підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції до 01 вересня 2015 року), ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати. Підпунктом 6 пункту 2 частини другої статті 4 України "Про судовий збір" (у редакції від 01 вересня 2015 року) встановлено, що ставка судового збору за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України - 130 відсотків, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як передбачено підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції до 01 вересня 2015 року), ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плати. Підпунктом 6 пункту 2 частини другої статті 4 України "Про судовий збір" (у редакції від 01 вересня 2015 року) встановлено, що ставка судового збору за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України - 130 відсотків, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Оскільки у справі № 914/430/15 предметом позову є дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, то за подання позовної заяви судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового та майнового характеру.

Однак згідно з квитанцією від 29 грудня 2015 року, яка додана до заяви, заявником сплачено 2376 грн 00 коп., що не відповідає розміру встановленої Законом України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Таким чином, заявнику необхідно усунути недоліки заяви та подати суду документ про сплату (зарахування) судового збору в установленому розмірі та за платіжними реквізитами, які зазначено на офіційному веб-сайті Верховного Суду України, а саме:

Отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі, 22030002

р/о № 312 132 077 000 07

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

код класифікації доходів бюджету - 22030002

код банку отримувача - 820019

код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897

У графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «Судовий збір (Верховний Суд України, 060)» символ звітності 207.

Крім того, відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" (у редакції від 01 вересня 2015 року) суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, підтвердженням сплати державного мита є платіжний документ та дані про зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

За даними Державного казначейства України станом на 11 січня 2016 року судовий збір у сумі 2376 грн 00 коп., що було сплачено не в повному розмірі, до державного бюджету не зараховано.

Згідно з пунктами 2, 3 частини другої статті 111 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_466677/ed_2015_02_12/pravo1/T179800.html?pravo=1>19 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_279/ed_2015_02_12/pravo1/T179800.html?pravo=1>Господарського процесуального кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_279/ed_2015_02_12/pravo1/T179800.html?pravo=1> до заяви додаються копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву та копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_466677/ed_2015_02_12/pravo1/T179800.html?pravo=1>16 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1263/ed_2015_02_12/pravo1/T179800.html?pravo=1>цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1263/ed_2015_02_12/pravo1/T179800.html?pravo=1>.

Із долучених до заяви матеріалів вбачається, що відсутня копія оскаржуваної постанови Вищого господарського суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 914/430/15, а також відсутні копії постанов Вищого господарського суду України як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, заявнику слід надіслати копію оскаржуваної постанови Вищого господарського суду України від 30 вересня 2015 року у справі

№ 914/430/15, а також копії постанов суду касаційної інстанції, які повинні бути належним чином оформлені та засвідчені, як це передбачено Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28.

Відповідно до частини другої пункту 1 частини четвертої статті 11120 Господарського процесуального кодексу України суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам цього Кодексу.

У разі якщо заяву подано без додержання вимог статей 11118 та 11119 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви у строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути. Заява повертається заявнику, у разі якщо заяву подано без додержання вимог статей 11118 та 11119 цього Кодексу і заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.

За таких обставин заява ФОП ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого господарського суду України від 30 вересня 2015 року у справі

№ 914/430/15 підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 11119 , 11120 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк до 25 січня 2016 року для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України П.І. Колесник