РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016Справа №910/29981/15
За позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 56329,55 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Діденко І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості та санкцій за договором банківського обслуговування у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що з письмовою заявою до Відповідача про відкриття рахунку не звертався, до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування не приєднувався, а отже не укладав договору банківського обслуговування, не приймав на себе зобов'язань виконувати його умови та коштів по договору, які надходили на відкритий Позивачем рахунок, Відповідач також не отримував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

06.04.2010 між Позивачем, як Банком та Відповідачем, як Клієнтом, було укладено Договір банківського рахунку на комплексне обслуговування (Договір), згідно якого Клієнту був відкритий поточний банківський рахунок у національній валюті № НОМЕР_1.

За умовами цього Договору, Банк приймає і зараховує на рахунок, відкритий Клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконує розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснює інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим Договором та згідно з умовами регламенту/правилами на комплексне банківське обслуговування. З допомогою дистанційного керування рахунком банк здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта за всіма відкритими у нього рахунками на основі розрахункових документів в електронному вигляді. Сторони визнають юридичну силу платежів та виписок, здійснених через систему дистанційного обслуговування клієнта, як еквівалента паперових носіїв. Засобами мобільного зв'язку Банк повідомляє клієнта про стан його рахунку (рахунків) у банку за допомогою коротких текстових повідомлень (sms) (п. 1.1 Договору).

Згідно із пунктами 2.1.2, 2.1.4 Договору Банк зобов'язується здійснювати для Клієнта операції, які передбачені для рахунків цього виду законами України та регламентом/правилами на комплексне банківське обслуговування, та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку Клієнта; списувати грошові кошти з рахунків клієнта на підставі його розпорядження та/або здійснювати договірне списання та здійснювати списання у випадках, встановлених чинним законодавством.

Відповідно до пунктів 3.2.5, 3.2.6 Договору Клієнт зобов'язаний здійснювати оплату за виконання Банком операцій і надання послуг за цим Договором згідно з чинними тарифами банку; не перевищувати платіжних лімітів, встановлених на КПК клієнта. У разі виникнення перевитрати платіжного ліміту за будь-якою з карток відшкодувати зазначені перевитрати та комісію Банку.

В пункті 4.1 Договору сторони визначили, що Договір укладений на невизначений термін, набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками і припиняє свою дію відповідно до умов регламенту/правил на комплексне банківське обслуговування та чинного законодавства України.

Крім цього, 06.04.2010 сторонами був підписаний Регламент/правила на комплексне банківське обслуговування (надалі - регламент), який є додатком до Договору банківського рахунку на комплексне обслуговування.

Згідно з пунктом 2.11 Регламенту доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на рахунках. Платіжні вимоги на примусове списання коштів з рахунків платників банки приймають незалежно від наявності на них достатнього залишку коштів та виконують їх у межах залишку коштів (п. 2.12 Регламенту).

Пунктом 2.13 Регламенту передбачено, що у разі, якщо немає/недостатньо коштів на рахунку платника, то банк не здійснює облік заборгованості платника, несплаченої в строк, та не веде реєстр розрахункових документів, неоплачених у строк у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку платника.

Під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Здійснення розрахункових операцій можливе із застосуванням таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, акредитива (п. п. 2.14, 2.15 Регламенту).

Відповідно до п. 3.1 Регламенту клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в цьому договорі/регламенті/правилах.

Під час використання систем дистанційного обслуговування рахунку клієнт має дотримуватися всіх вимог, що встановлює банк з питань безпеки оброблення електронних розрахункових документів. Дистанційне розпорядження вважається таким, що передане клієнтом та прийняте банком до виконання, якщо клієнт: для доступу до системи ввів правильне значення засобу ідентифікації, увів код операції та всі параметри, які запитуються системою, підтвердив це розпорядження. Якщо клієнт не підтвердив розпорядження на здійснення операції, то банк операцію не виконує. Під час оброблення електронних документів банк у тому числі здійснює перевірку електронного підпису кожного електронного розрахункового документа та пакета в цілому (п. п. 3.14, 3.15, 3.17 Регламенту).

Вказані вище обставини встановлені судом у справі № 910/25700/13 Господарського суду міста Києва та відображені, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 22.07.2014, якою рішення місцевого суду та постанову апеляції у вказаній справі залишені без змін, тому в силу ст. 35 ГПК України не потребують повторного доведення.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі №910/29981/15 про стягнення 17021,73 грн. заборгованості за кредитом, 17101,16 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 18655,94 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором кредиту та 3550,72 грн. заборгованості пор комісії за користування кредитом, Позивач посилається, що 05.04.2011 Відповідач через систему інтернет-кліент-банкінг приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, чим уклав Договір банківського обслуговування від 05.04.2011, на підставі якого Позивачем було встановлено Відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами.

Проте із доданого Позивачем до позову розрахунку вбачається, що заявлена до стягнення овердрафтова заборгованість виникла не 05.04.2011, як посилається Позивач, а з 19.06.2013 з суми 15538,85 грн., яка у подальшому накопичувалась (овердрафти збільшувались) та погашалась, та з 02.12.2013 склалися у заявлену до стягнення суму основної заборгованості по кредиту - 17021,73 грн.

Однак наявність у Відповідача указаної овердрафтової заборгованості, а отже відсутність підстав для її стягнення, та стягнення нарахованих процентів, санкцій та комісії за користування цим кредитом перед судом Позивачем не доведено, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 22.07.2014 у справі № 910/25700/13 суд встановив, що 19.06.2013 Відповідачем за допомогою засобів мобільного зв'язку отримане текстове повідомлення про списання з його банківського рахунку грошових коштів у розмірі 24668 грн. Водночас, станом на 18.06.2013 та 19.06.2013 (дата списання коштів), вхідний залишок на рахунку № НОМЕР_1 Відповідача складав 9129,15 грн., і за відсутності кредитного ліміту який відповідав нульовому значенню, Банк не зобов'язаний був проводити такий платіж.

З огляду на те, що Відповідач не надавав розпорядження на списання зазначених коштів, тому 20.06.2013 він звернувся до Печерської філії Позивача з письмовою заявою про проведення розслідування факту несанкціонованого втручання до системи дистанційного управління рахунком «Приват-24» та повернення грошей на його банківський рахунок. У відповідь отримав листа за вих. № 20.1.0.0.0/7 від 18.07.2013, в якому Банк просив зачекати на отримання інформації та результатів перевірки по спірному списанню грошових коштів.

Станом на 25.10.2013 Банк не надав відповіді на запит, а тому Відповідач надіслав на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» та його Печерської філії претензію з вимогою протягом 5 днів з дня її отримання перерахувати залишок грошових коштів у сумі 7680,10 грн. Відповідь на претензію не було надано, однак, листом за вих. № 30.1.0.0/2-130620/3353 від 19.10.2013, надісланим на адресу Відповідача 08.11.2013, Банк повідомив останнього про результати розгляду заяви та відмову у поверненні коштів.

У справі № 910/25700/13 суди дійшли висновку про безпідставність такої відмови, та у тому числі встановили, що між сторонами склалися зобов'язання, які мають ознаки договору банківського рахунка, за яким, згідно частини 1 ст. 1066 ЦК України, банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч. 3 ст. 1066 ЦК України).

Списання грошових коштів з рахунку клієнта Банком можливе лише на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.10. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 (надалі - Інструкція), клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку.

Електронне платіжне доручення № 379 від 19.06.2013, на підставі якого Банком було здійнено перерахування грошових коштів у сумі 24666 грн. (з ініціювання цього платежу і було відкрито спірний овердрафт, а не з 05.04.2011, як посилається Позивач), оформлено відповідно до вимог Інструкції від 21.01.2004 № 22, оскільки в ньому зазначені всі обов'язкові реквізит.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.25 Інструкції, платежі з рахунків клієнтів Банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня. Аналогічні положення містяться і пункті 2.1.2. Договору банківського рахунку на комплексне обслуговування від 06.04.2010.

У статті 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин та враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд у справі №910/25700/13 дійшов висновку, а отже в силу ст. 35 ГПК України не потребує доведення, що грошові кошти, які перевищували вхідний залишок Відповідача були списані Позивачем без відома та згоди (розпорядження) Відповідача, оскільки кредитування банківського рахунку клієнта в порядку овердрафту не здійснювалося, у тому числі станом на дату відкриття овердрафту, заборгованість за яким, а також нараховані у зв'язку з заборгованістю проценти, пеня та комісія, є спірною в межах даного спору.

Також суд у справі №910/25700/13 дійшов висновку, а отже в силу ст. 35 ГПК України не потребує доведення та обставина, що 19.06.2013 Банком не було відкрито овердрафт Відповідачу, оскільки за період з 17.06.2013 по 20.06.2013 по системі «Приват-24» вбачається, що кредитний ліміт відповідає нульовому значенню.

Отже, оскільки всупереч твердженням Позивача судом встановлено, що заявлена до стягнення заборгованість за овердрафтом виникла не з 05.04.2011, як посилається Позивач, а з 19.06.2013 (вбачається з наданого самим Позивачем розрахунку), і при цьому судом у іншій справі №910/25700/13 встановлено та в порядку ст. 35 ГПК України не потребує доведення обставина, що 19.06.20.13 Банком не було відкрито овердрафт Відповідачу, тобто послуга овердрафту Відповідачем не замовлялась та кредитні (овердрафтові) кошти не отримувалися, то підстави для задоволення судом позову у даній справі № 910/29981/15 про стягнення заборгованості за овердрафтом, а також нарахованих у зв'язку з заборгованістю процентів, пені та комісії визнаються судом необґрунтованими та не задовольняються.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.01.2016

Суддя Сташків Р.Б.