КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Справа№ 910/19040/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Сидорук Н.В., дов. від 16.12.2015 №3819/18,

від відповідача Білинова А.В.,дов. від 04.01.2016 №01/123-50,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 (підписане 30.10.2015)

у справі №910/19040/15 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 12 979,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування», або позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТзДВ СК «Альфа-Гарант», або відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 12 979,17 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 у справі №910/19040/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 12 979,17 грн та судовий збір в сумі 1 827 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що у ПрАТ «СК «АХА Страхування» виникло право вимоги страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 26.12.2014. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована у відповідача і заявником при визначенні суми позовних вимог було вирахувано франшизу, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 у справі №910/19040/15 змінити та постановити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 5 316,88 грн страхового відшкодування, а в решті позовних вимог - відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме ст.ст. 22, 29, ч.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не взято до уваги, що саме висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 14.01.2015 №005/14 є належною підставою для визначення розміру страхового відшкодування за полісом АІ/0635983.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 13.01.2016. Ухвалу суду від 07.12.2015 надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

13.01.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач подав заперечення на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 13.01.2016 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 змінити та постановити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 5 316,88 грн страхового відшкодування, а в решті позовних вимог - відмовити.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування»).

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2014 між ПрАТ «СК «АХА Страхування» (далі - страховик) та ОСОБА_5 (далі -страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 40246Га/14хм (далі - договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6.

У п.2 договору страхування визначено забезпечений транспортний засіб, а саме: Suzuki SX-4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску.

Безумовна франшиза по збитках внаслідок ДТП - 635,50 грн, що складає 0,50 % від страхової суми, страхова сума - 127 100 грн (п.п.10.2, розд. 11 договору страхування).

За змістом п.24.2 договору страхування до страхових ризиків відноситься, зокрема, збитки внаслідок ДТП, що являє собою будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Строк дії договору страхування встановлено з 13.02.2014 по 12.02.2015 (п.18 договору страхування).

Відповідно до довідки №9481052 про дорожньо-транспортну пригоду, 26.12.2014 в м. Хмельницьку по вул. Щербакова, 8/1 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Suzuki SX-4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_5 та транспортного засобу Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням власника ОСОБА_6, який, керуючи вказаним транспортним засобом, здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпеці руху та здійснив зіткнення з автомобілем Suzuki SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.02.2015 у справі №686/3003/15-п винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 26.12.2014 о 20 год. в м. Хмельницькому по вул. Щербакова, 8/1 за участю зазначених вище транспортних засобів, визнано ОСОБА_6

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 28.1 договору страхування страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з договором на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника), вигодонабувача і страхового акта, який складається страховиком.

28.12.2014 водій транспортного засобу Suzuki SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором страхування.

Пунктом 28.11.2 договору страхування передбачено,що при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених кошторисом збитків за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи, але не більше страхової суми. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених в п. 14 договору умов, а саме при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення транспортного засобу на базі СТО за вибором страховика.

Згідно з рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євромоторс» від 29.12.2014 №СЕК-04715 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Suzuki SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 26 813,07 грн.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 14.01.2015 №005/14, складеного суб'єктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу Suzuki SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 18 005,58 грн.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п. 10.6 договору страхування за страховим ризиком ДТП, зокрема, безумовна франшиза становить 0,50% від страхової суми 127 100 грн, а саме 635,50 грн.

17.01.2015 страховиком, ПрАТ «СК «АХА Страхування» складено страховий акт №1.003.14.01690/VESKO0592 за договором страхування, відповідно до якого подія, що сталась 26.12.2014 була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхувальнику, ОСОБА_5, страхового відшкодування в сумі 26 177,57 грн, що становить різницю між визначеною у рахунку від 29.12.2014 №СЕК-04715 вартістю запчастин та відновлювального ремонту автомобіля (26 813,07 грн) та франшизою за договором страхування (635,50 грн).

15.01.2015 ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євромоторс» страхове відшкодування в сумі 26 177,57 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 15.01.2015 №151 375 (а.с. 47).

Як встановлено судом першої інстанції, на момент скоєння ДТП 26.12.2014, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована ТзДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0635983.

За змістом ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини 2 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у зв'язку із виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №3-303гс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За змістом ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 9 вказаного Закону страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У порядку вказаної вище заміни осіб у вже наявному зобов'язанні страховик може стягнути з заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (розділ «Спори щодо відшкодування збитків у порядку суброгації» лист Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування»).

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача саме в межах фактичних витрат в сумі 26 177,57 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №3-50гс15.

Частиною 4 ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Норми Закону України «Про страхування» не передбачають зобов'язання страховика за договором страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Виходячи з положень чинного законодавства, під належним чином оціненою шкодою слід розуміти шкоду, оцінену насамперед страховою компанією.

30.06.2014 відповідачем, на підставі платіжного доручення від 30.06.2014 №13078, виплачено позивачу частину страхового відшкодування у сумі 12 688,40 грн (а.с.75).

Як встановлено судом першої інстанції, залишок невиплаченого страхового відшкодування становить 13 489,17 грн. Проте позивач просить стягнути з відповідача 12 979,17 грн, зменшивши суму відшкодування на 510,00 грн, що не відповідає розміру франшизи, визначеної полісом № АІ/0635983, яка становить 0,00 грн.

Враховуючи, що фактично заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування розрахована з урахуванням визначеного у полісі №АІ/0635983 ліміту відповідальності ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в сумі 12 979,17 грн.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляють з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як зазначалось вище, між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_5 укладено договір добровільного страхування.

Норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до правовідносин, які виникли між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_5, як страхувальником, до правовідносин між сторонами не застосовуються, а тому не можуть вплинути на порядок визначення суми страхового відшкодування, що підлягає сплаті за наслідками настання страхового випадку.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в апеляційній скарзі не навів доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 у справі №910/19040/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/19040/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай