КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р. Справа№ 925/1455/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Гіндрюк Т.С. - представник;

від відповідача: Матвєєва Є.О. - представник;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Раффайзен Банк Аваль"

на рішення

Господарського суду Черкаської області

від 27.10.2015р.

у справі № 925/1455/15 (суддя Пащенко А.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Раффайзен Банк Аваль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лесарк"

про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку для погашення заборгованості в розмірі 1 335 789, 89 дол. США, що еквівалентно 29 956 915, 17 грн.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промисловий дім "Земляни"

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Раффайзен Банк Аваль" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лесарк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку для погашення заборгованості в розмірі 1 335 789, 89 дол. США, що еквівалентно 29 956 915, 17 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що місцевим судом при прийнятті рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

В обгрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що позичальником не виконано умови кредитного договору в частині повернення кредиту та своєчасної сплати нарахованих відсотків, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, не виконано зобов'язання пункту 5.1 кредитного договору, а саме не сплачено нараховані відсотки за кредитом та сума кредиту і станом на сьогодні за позичальником рахується заборгованість за кредитом в сумі 355 789,89 дол. США, заборгованість за відсотками в сумі - 183 223,36 дол. США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ТОВ "ТПД "Земляни" було укладено договір іпотеки від 05.07.2007р., відповідно до умов якого в заставу банку було передано нерухоме майно позичальника, а саме нежитлова будівля магазину з підвалом, загальною площею 3 952,9 кв.м та земельну ділянку загальною площею 3 979 кв.м, для обслуговування універмагу, які знаходяться за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Рафаїла Чорного, 4.

Скаржник зазначає, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Враховуючи те, що судом визнано недійсним договір купівлі-продажу, на підставі якого земельна ділянка площею 0,3979 га за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Р. Чорного, 4, що належала ТОВ «ТПД «Земляни» та передана в заставу Банку за договором іпотеки від 05.07.2007р., перейшла у власність іншої особи, то іпотека є дійсною для нового власника іпотеки - ТОВ «Лесарк».

Скаржник вважає, що висновки суду щодо незастосування до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 23 Закону України «Про іпотеку» не ґрунтуються на обставинах справи, оскільки твердження суду про те, що іпотека станом на час набуття відповідачем спірної земельної ділянки не існувала, не обґрунтовані жодною нормою права, підстави припинення іпотеки судом не зазначено. Враховуючи те, що іпотека не припинялась в зв'язку реалізацією майна боржника (результати аукціону у справі про банкрутство ТОВ «ТПД «Земляни» визнано судом недійсними), то вона є дійсною для відповідача - ТОВ «Лесарк».

Ухвалою від 18.11.2015 року порушено апеляційне провадження у справі та визнано явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

Ухвалою від 10.12.2015 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 77 ГПК України.

14.01.2016 року в судове засідання представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд неповідомлено, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

Відкрите акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль", найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" (банк за договором, позивач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" (позичальник за кредитним договором, третя особа у справі) уклали кредитний договір № 010/02-47/857-07 від 02 липня 2007 року, далі - кредитний договір, на підставі якого позичальнику надано кредит в сумі 525 000,00 дол. США строком до 01.07.2017 року.

Позивач зауважував, що позичальником не виконано умови кредитного договору в частині повернення кредиту та своєчасної сплати нарахованих відсотків, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість зобов'язання пункту 5.1 кредитного договору, а саме не сплачено нараховані відсотки за кредитом та сума кредиту, а тому за позичальником рахується заборгованість за кредитом в сумі 1 355 789,89 дол. США, заборгованість за відсотками в сумі - 183 223,36 дол. США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ВАТ "Райффайзен банк Аваль" та ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" уклали договір іпотеки від 05.07.2007, відповідно до умов якого в заставу банку передано нерухоме майно позичальника, а саме нежитлова будівля магазину з підвалом, загальною площею 3 952,9 кв. м та земельна ділянка загальною площею 3 979 кв. м, для обслуговування універмагу, які знаходяться адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Рафаїла Чорного, 4.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2010 за заявою ТОВ "Торгово-промисловий дім "Земляни" порушено провадження у справі № Б-50/184-10 про банкрутство ТОВ "Торгово-промисловий дім "Земляни".

Ухвалою суду від 29.12.2010 у справі № Б-50/184-10 було визнано грошові вимоги банку на суму 148 106, 94 грн. неустойки, визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги банку на суму 11 852 597,49 грн. (гривневий еквівалент заборгованості)до першої черги, які забезпечені заставою майна боржника та окремо внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; затверджено відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав, в тому числі нежитлова будівля магазину з підвалом загальною площею 3 952,9 кв. м., яка розташована за адресою; Черкаська обл., м. Умань, вул. Р. Чорного, 4 та земельна ділянка загальною площею 3979 кв. м, що розташована за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Р. Чорного, 4.

02 вересня 2011 року між ТОВ "Торгово-промисловий дім "Земляни" в особі ліквідатора Мухітдінова Р.Д. та ТОВ "Інтер-Строй Інвест" був укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки загальною площею 0, 3979 га, за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Р. Чорного, 4, на якій розташована нежитлова будівля з підвалами та ґанками літ. "А-2", під. літ. "А,Б.а,а.1.,а.2 " (цегла), загальною площею 3932, 3 кв. м., чотири сараї літ. "В", "Г", "Д", "Б", вимощення -1, огорожа № 1, троє воріт 2,3,5, хвіртка № 4, огорожа № 6, приямки № 7, 8, для обслуговування універмагу.

На момент укладення вказаного договору купівлі-продажу від 02.09.2011 заборони на відчуження нерухомого майна із земельною ділянкою у державному реєстрі іпотек не було. 01.09.2011 було знято арешт з нерухомого майна на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 20.07.2011 у справі № 10-384/2011 та 02.09.2011 із Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було вилучено обтяження іпотекою належного товариству ТОВ "ТПД "Земляни" майна на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22.08.2011 у справі № 2-433/11.

Право власності на вказане нерухоме майно із земельною ділянкою за адресою: м. Умань, вул. Р.Чорного, 4 перейшло до ТОВ "ЛЕСАРК".

В обґрунтування позовних вимог та застосування припису статті 23 Закону України "Про іпотеку" позивач посилається на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09 лютого 2015 року у справі № Б-50/184-10, якою визнано недійсним аукціон від 21.02.2011 з продажу майна банкрута ТОВ "ТПД "Земляни" та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.09.2011 нежитлової будівлі та земельної ділянки за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Р. Чорного, 4.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про іпотеку", на які позивач посилається як на підставу звернення до суду з позовом до відповідача, вказано таке: "У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки."

Відповідно до матеріалів справи і позивачем не заперечено, що відповідач у справі - ТОВ "ЛЕСАРК" - є на даний час кінцевим набувачем права власності на спірне майно. Особою, яка придбала спірне майно, що було в іпотеці у позивача, було ТОВ "Інтер-Строй Інвест", яке уклало договір купівлі-продажу із іпотекодавцем - ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" в особі арбітражного керуючого - ліквідатора в процесі ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "ТПД "Земляни" відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.

Спірне майно, що було предметом іпотеки за договором іпотеки від 05.07.2007, укладеним між позивачем та ТОВ "ТПД "Земляни", було відчужене арбітражним керуючим - ліквідатором відповідно до його повноважень в процесі ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "ТПД "Земляни".

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим законом.

Згідно зі ст. 5 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

При прийнятті Господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"). При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено.

Судом встановлено, що спірне майно було відчужене в період ліквідаційної процедури боржника - ТОВ "ТПД "Земляни". Накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, арешт був скасований на момент укладення договору купівлі-продажу від 02.09.2011 та таке скасування арешту не визнано недійсним. Отже, на момент укладення цього договору купівлі-продажу та переходу права власності на спірне майно до покупця - ТОВ "Інтер-Строй Інвест", це майно предметом іпотеки не було.

За таких обставин до спірних правовідносин стаття 23 Закону України "Про іпотеку" застосовуватися не може.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі № 6-201цс14.

Визнання недійсним аукціон від 21.02.2011 з продажу майна банкрута ТОВ "ТПД "Земляни" та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.09.2011 нежитлової будівлі та земельної ділянки за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Р. Чорного, 4, на що посилається позивач, не впливає на цей висновок суду, оскільки майно було продане у ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство ТОВ "ТПД "Земляни", відповідач у справі не є стороною за вказаним договором купівлі-продажу, на нього не поширюється припис статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені відповідними доказами, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно доводів, викладених в апеляційній скарзі, слід зазначити наступне: як вказує сам апелянт нерухоме майно, що раніше знаходилося в іпотеці позивача, було відчужено ліквідатором ТОВ «ТПД «Земляни» на користь ТОВ «Інтер-Строй Інвест» на підставі договору купівлі-продажу під час здійснення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ «ТПД «Земляни». Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Нерухоме майно було реалізовано на виконання постанови Господарського суду Харківської області про визнання іпотекодаця банкрутом на підставі положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», тобто, право застави (іпотеки) позивача на нерухоме майно є припиненим, про що, також, вказує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі від 08.04.2015 р. у справі № 6-44813св14.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Раффайзен Банк Аваль" на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015р. у справі № 925/1455/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015р. у справі № 925/1455/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/1455/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх