ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" січня 2016 р.Справа № 916/4418/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗОПОСТАЧАННЯ" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ ЛІМІТЕД" про стягнення заборгованості в сумі 80 469,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 02.11.2014р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗОПОСТАЧАННЯ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ ЛІМІТЕД" про стягнення заборгованості у сумі 80 469,26 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.11.2015р. за вказаним позовом було порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

21.12.2015р. у судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні 21.12.2015 р. представником позивача подано клопотання про продовження строку вирішення спору по справі на 15 днів у звязку з необхідністю надання витребуваних судом доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.01.2016р. було продовжено строк вирішення спору по справі № 916/4418/15 на 15 днів.

11.01.2016р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

15 серпня 2015 між ТОВ «УКРГАЗОПОСТАЧАННЯ» (надалі - постачальник) та ТОВ «АЙСБЕРГ ЛІМІТЕД» (надалі - покупець) був укладений Договір постачання нафтопродуктів №15/18/2015 ( надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого, постачальник зобов'язується у відповідності із замовленням передавати партіями у власність Покупцю нафтопродукти (надалі - товар), а Покупець зобов'язується приймати нафтопродукти та своєчасно здійснювати їх оплату на мовах даного Договору та Додаткових угод до нього.

За умовами п. 3.2. Договору, оплата здійснюється на підставі виставленого Постачальником рахунку, якщо інше не передбачено в Додаткових угодах до цього Договору.

Відповідно до Додаткової угоди від 17.08.2015 №1 до Договору, оплата здійснюється Протягом 2-х календарних днів з моменту поставки.

Як зазначає позивач, ним було здійснено поставку товару, а покупцем прийнято товар, а саме - газ скраплений (зріджений) вуглеводневий паливний марки ПБА (пропан-бутан) код НОМЕР_1, в кількості 19,93 тонна метрична на загальну суму 257 694,60 грн., втому числі ПДВ 42 949,15 грн. -підтверджується видатковою накладною від 17.08.2015 К« 56.

ТОВ «УКРГАЗОПОСТАЧАННЯ» виставило рахунок від 17.08.2015 №69 на оплату отриманого Товару, але Покупець в порушення умов Договору не здійснив оплату в повному обсязі у встановлені До говором/ Додатковою угодою строки (2 календарних дні), тобто допустив неналежне виконання своїх зобов'язань.

Згідно платіжних доручень ТОВ «АЙСБЕРГ ЛІМІТЕД» перерахував ТОВ «УКРГАЗОПОСТАЧАННЯ» грошові кошти в загальній сумі 199 960,00 грн., тоді як загальна сума поставки складає 257 694,90 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що станом на 01.09.2015р., борг ТОВ «АЙСБЕРГ ЛІМІТЕД» перед постачальником складає 57 734,90 грн.

З наведених підстав позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 80 469,26 грн.

21.12.2015р. у судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у звязку із їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі Договору постачання нафтопродуктів №15/18/2015 від 15.08.2015р.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі вищезазначеного договору, решту суми, за поставку товару, а саме - газу скрапленого (зрідженого) вуглеводневого паливного марки ПБА (пропан-бутан) код НОМЕР_1, в кількості 19,93 тон.

На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано суду належним чином засвідчену копію договору постачання нафтопродуктів №15/08/2015 від 15.08.2015р. підписаного сторонами. Належним чином засвідчену копію додаткової угоди №1 до Договору, яка підписана лише директором позивача. Видаткову накладну №56 від 17.08.2015р. на загальну суму 257 694,90 грн. та рахунок на оплату №69 від 17.08.2015р. за вказаною видатковою накладною на суму 257 694,90 грн. та копії платіжних доручень про перерахунок коштів відповідачем на рахунок позивача.

Однак, будь яких доказів отримання відповідачем товару вказаного у видатковій накладній та у рахунку на оплату, позивач суду не надав.

Крім того, як зазначає відповідач, 10.09.2015 року ТОВ «Айсберг Лімітед», у зв'язку з невиконанням умов Договору ТОВ «УКРГАЗПОСТАЧАННЯ» звернулось з вимогою про повернення передоплати що була здійснена позивачу.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗОПОСТАЧАННЯ" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ ЛІМІТЕД" про стягнення заборгованості в сумі 80 469,26 грн. у звязку із його недоведеністю.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗОПОСТАЧАННЯ" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ ЛІМІТЕД" про стягнення заборгованості в сумі 80 469,26 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 16 січня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев