ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 р. Справа № 923/1794/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком", м. Херсон,

до: Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Херсонській області, м. Генічеськ, Херсонська обл.,

про стягнення 49 923,07 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії цього акціонерного товариства (позивач) до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Херсонській області (відповідач) з вимогами про стягнення заборгованості за договорами № 657/34 від 27.09.2013р., № 657/34/2 від 24.03.2015р. про надання телекомунікаційних послуг в сумі 49 923,07 грн., з них 34 304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг), які надано позивачем протягом періоду часу з січня 2015 року по вересень 2015 року, 14 756,63 грн. інфляційних збитків та 861,70 грн. річних (3 %), у зв'язку з невиконанням відповідачем зобовязань за цими двома договорами.

22.12.2015р. позивач подав суду заяву про залучення до справи розрахунку ціни позову (а.с.61-62), згідно з яким ціною позову вказано 46 083,52 грн., з них 30 465,19 грн. заборгованості з оплати послуг, 14 756,63 грн. інфляційних збитків, 861,70 грн. річних (3 %).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому вказав:"... між ПАТ "Укртелеком" та Генічеською ОДПІ укладено договір щодо надання послуг зв'язку, який позивачем долучено до матеріалів справи. ОДПІ заперечує щодо заявленої до стягнення суми у розмірі 49923,07 грн., оскільки відповідно до актів звіряння розрахунків між позивачем та ОДПІ від 01.12.2015р. така сума складає 38 965,19 грн. - дебіторського залишку та 519 грн. пені. Відповідно до згаданих актів позивач на інші суми, заявлені в позові не претендує. Враховуючи невірну суму визначену у позові, беручи до уваги рішення про неприбутковість ОДПІ від 20.02.2015р. та відсутність грошових коштів на рахунку відповідача по оплаті послуг, ОДПІ вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, та просить у задоволенні позову відмовити." (а.с.54). Відзив містить у собі клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, через обмежене фінансування відповідача.

Ухвалою суду від 22.12.2015р., згідно заяви позивача (а.с.66), строк розгляду справи продовжено понад двомісячний строк, по 13.01.2016р., відкладено розгляд справи на 12.01.2016р. та витребувано від позивача документи, які необхідні для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Сторони належним чином повідомлені судом про місце, дату та час розгляду справи.

Представники сторін в судове засідання 12.01.2016р. не прибули, заяви або клопотання сторін щодо цього засідання до суду не надходили.

Позивач не надав суду документи, які було витребувано від позивача судом згідно з ухвалою від 22.12.2015р. Про причини ненадання цих документів суду не повідомлено.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за його відсутності неможливо розглянути певну справу. Неявка представників сторін не унеможливлює розгляд справи №923/1794/15. Розгляд справи за відсутності представників сторін, при тому, що сторони належним чином повідомлено судом про місце, дату та час розгляду справи, не є порушенням процесуальних прав сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Позов заявлений з підстав невиконання Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області зобов'язань за договорами № 657/34 від 27.09.2013р. та № 657/34/2 від 24.03.2015р. про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти.

Перший з вказаних договорів (№ 657/34) укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" та Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Херсонській області (а.с.19-22). Іншій (№ 657/34/2) укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" та Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області (а.с.9-18).

З вказаних у цих договорах ідентифікаційних кодів Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (ідентифікаційний код юридичної особи 38583810) та Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39471254) слідує, що ці інспекції є різними юридичними особами.

Таким чином, наведені у позовній заяві (стор.1) твердження про те, що договір № 657/34 від 27.09.2013р. був укладений Херсонською філією ПАТ "Укртелеком" саме з відповідачем у даній справі, Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області, спростовуються доданими до позовної заяви документами.

Належні докази правонаступництва Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області (надалі - відповідач) будь-яких майнових прав та обов'язків Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області, зокрема, за договором № 657/34 від 27.09.2013р., у матеріалах даної судової справи відсутні.

Разом з тим, відповідачем не заперечується правонаступництва ним зазначених майнових прав та обов'язків Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області. Це слідує з відзиву на позовну заяву, який не містить заперечень щодо відсутності у відповідача зобов'язань перед позивачем, які виникли з договору № 657/34 від 27.09.2013р.

Згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. За відсутності відповідних заперечень відповідача та виходячи з наведених положень ч. 1 ст. 35 ГПК України суд приймає доведеним те, що відповідач є правонаступником майнових прав та обов'язків Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області, які виникли з договору № 657/34 від 27.09.2013р.

Також, суд встановив, що Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (надалі - позивач), зобов'язалося на умовах вказаних, № 657/34 від 27.09.2013р. та № 657/34/2 від 24.03.2015р., договорів надавати абонентам (замовникам послуг), відповідно, Генічеській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області та відповідачеві телекомунікаційні послуги (телефонії, передавання даних і повідомлень) та послуги, технологічно пов'язані з телекомунікаційними послугами, за наведеним у додатках до договорів переліком послуг, а абоненти зобовязалися оплачувати такі послуги в порядку, що визначений цими договорами.

Згідно з розділом 3 "Ціна договору" договору від 27.09.2013р. № 657/34 ціна даного договору становить 24 000,0 грн. (з ПДВ) та може бути змінена за взаємною згодою сторін договору, зміна ціни договору оформляється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору. Згідно з розділом 4 "Порядок здійснення оплати" цього ж договору розрахунки проводяться шляхом оплати абонентом після пред'явлення позивачем рахунка-акта на оплату послуг, який одночасно є актом передавання-приймання послуг за розрахунковий період. Не пізніше 10 (десятого) числа місяця, що настає за розрахунковим, позивач виставляє абоненту рахунок для оплати вартості наданих послуг. Розрахунковим періодом вважається кожний календарний місяць року, у межах якого надавалися послуги. Абонент повинен оплатити рахунок за послуги не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на поточний рахунок позивача. У разі неотримання рахунку до 10 (десятого) числа місяця, що настає за розрахунковим, абонент має звернутися до позивача для отримання інформації про належну до сплати суму. Згідно з п. 10.2. цього ж договору цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2013р. Згідно з п. 11.4. цього ж договору зміни та доповнення до даного договору можуть бути внесені шляхом укладання додаткових угод до нього.

Згідно з розділом 2 "Ціна договору" договору від 24.03.2015р. № 657/34/2 ціна даного договору становить 70 000,0 грн. (з ПДВ), зміна ціни договору оформляється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору. Згідно з п.3.1. цього договору розрахунки проводяться шляхом здійснення відповідачем оплати після пред'явлення позивачем рахунка на оплату послуг (разом з рахунком надається акт здавання-приймання наданих послуг) або рахунка-акта на оплату послуг (при цьому рахунок-акт одночасно є актом здавання-приймання наданих послуг) за кожний розрахунковий період.

Згідно з п. 3.2. цього ж договору встановлений порядок оплати наданих послуг в кредит. Згідно з п. 3.3. цього ж договору у грудні поточного року проводиться передплата за послуги у сумі, яка розраховується за показником споживання послуг у листопаді поточного року. Рахунок на передплату телекомунікаційних послуг позивач надає відповідачеві до 10-го грудня поточного року та відповідач оплачує його до кінця поточного року, при наявності дозволу Головного розпорядника бюджетних коштів. Згідно з п. 3.4. цього ж договору якщо розмір наданих послуг у грудні виявився більше ніж проведена авансова оплата, оплата послуг проводиться відповідачем у порядку визначеному договором. Згідно з п. 3.7. цього ж договору у разі перевищення ціни договору відповідач оплачує фактично отримані послуги згідно з діючими тарифами позивача.

Згідно з п. 3.8. цього ж договору отримана від відповідача сума платежу зараховується позивачем згідно з наведеним кодом економічної класифікації видатків бюджету у заповненому реквізиті "Призначення платежу" розрахункового документу, а у разі неможливості ідентифікувати код економічної кваліфікації видатків бюджету за реквізитом "Призначення платежу" сума зараховується згідно з чинним законодавством та умовами Укртелекому. Згідно з п. 1.3., п. 5.1.1. цього ж договору відповідач має право зменшувати обсяг закупівлі послуг та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. Згідно з п. 3.6. цього ж договору позивач зобов'язався надсилати рахунки на оплату послуг у паперовому вигляді за вказаною у договорі адресою відповідача. Згідно з п. 8.5. цього ж договору листування, пов'язане з виконанням, зміною договору, здійснюється рекомендованими листами, телеграмами, кур'єрським зв'язком. Згідно з п. 7.2. цього ж договору цей договір набирає чинності з 24.03.2015р. та діє до 31.12.2015р.

Протягом періоду часу з січня 2015 року по вересень 2015 року позивачем надано відповідачеві телекомунікаційні послуги загальною вартістю 67 446,36 грн. (з ПДВ).

Факт надання позивачем відповідачеві телекомунікаційних послуг вказаної вартості, й, відповідно, факт споживання цих послуг відповідачем підтверджується наявними у справі рахунками-актами за єдиним номером № 806571 на оплату послуг позивача (а.с.24-32). За текстом усіх цих актів-рахунків вказано, що кожен з них є одночасно актом передавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за відповідний розрахунковий період. При цьому, за станом на 01.01.2015р. заборгованість відповідача перед позивачем з оплати телекомунікаційних послуг складала 27 585,93 грн.

З вказаного у позовній заяві розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу (з оплати послуг) та з доданого до позовної заяви розрахунку ціни позову (а.с.8) слідує, що за станом на дату складання позовної заяви, за якою порушено дану справу, відповідач сплатив 60 727,55 грн. з 95 032,29 грн. (95 032,29 грн. = 27 585,93 грн. + 67 446,36 грн.) зазначеної у розрахунку вартості наданих позивачем телекомунікаційних послуг. Й, саме, з урахуванням вказаної часткової оплати послуг, позивачем й було визначено розмір позовних вимог, в частині стягнення основного боргу.

Первинних же документів на підтвердження факту здійснення відповідачем часткової, у сумі 60 727,55 грн., оплати послуг позивача суду не надано. Разом з тим, суд зазначає, що спір вирішується судом, виходячи з вказаного (визначеного) позивачем розміру позовних вимог. Визначення розміру позовних вимог є виключним правом позивача. Виходячи з обставин справи заявлення позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 34 304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг), обєктивно, не призводить та не може призвести до порушення прав та ущемлення інтересів відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Згідно з частиною 2 цієї ж статті кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Згідно з частиною 7 цієї ж статті не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" споживачем телекомунікаційних послуг є юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує зазначені послуги для власних потреб, абонентом є споживач, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору. Відповідно до ст. 33 цього ж Закону та п.п.1, 6 п. 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, споживачі телекомунікаційних послуг зобовязані дотримуватися вимог цих Правил та виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг, у тому, числі своєчасно (на умовах договору) оплачувати отримані послуги.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Згідно з ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі наявних у справі доказів суд зазначає про наступне.

1. Матеріалами справи не доведено того, що дію договору № 657/34 від 27.09.2013р. було продовжено на 2014 рік та на період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р.

Сторони не надали доказів продовження дії цього договору на 2014 рік та на період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р., у встановленому цим договором (п. 11.4 договору) порядку, а саме, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Також, матеріалами справи не доведено того, що ціну договору № 657/34 від 27.09.2013р. було змінено (а саме, збільшено) у встановленому Розділом 3 та п. 11.4 цього договору порядку, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

При цьому, позивач не повідомив суду про об'єктивні причини, які перешкоджали позивачеві у наданні суду належних доказів продовження терміну дії договору № 657/34 від 27.09.2013р. на 2014 рік та період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р,

2. Відповідачем, також, не підтверджено того, що дію договору № 657/34 від 27.09.2013р. було продовжено на 2014 рік та на період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р. та що ціну договору № 657/34 від 27.09.2013р. було змінено (а саме, збільшено) у встановленому цим договором порядку. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав: "ПАТ "Укртелеком" та Генічеською ОДПІ укладено договір щодо надання послуг зв'язку, який позивачем долучено до матеріалів справи." (а.с.54). Даний відзив складений від імені, саме, Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Херсонській області. При цьому, відповідач та Генічеська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Херсонській області, яка поряд з позивачем є стороною договору № 657/34 від 27.09.2013р., мають різні ідентифікаційні коди юридичної особи. Тобто, є різними юридичними особами. За таких обставин, за висновком суду у відзиві відповідача визнаний факт укладання, саме, договору від 24.03.2015р. № 657/34/2 між позивачем та відповідачем.

3. За відсутності належних доказів продовження на 2014 рік та на період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р. дії договору № 657/34 від 27.09.2013р. та відповідного збільшення його ціни, суд розглядає наявні у рахунках-актах за єдиним номером № 806571 на оплату послуг, наданих позивачем відповідачеві протягом січня 2015 року, лютого 2015 року, березня 2015 року (а.с.24-26), позначення договору № 657/34 підставою для виставлення цих рахунків, як описку.

При цьому, суд констатує про підтвердження при розгляді даної справи власне, факту надання позивачем відповідачеві телекомунікаційних послуг вартістю 7538,57 грн. протягом січня 2015 року, 7 458,90 грн. протягом лютого 2015 року, 7 477,75 грн. протягом березня 2015 року. Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що вказані послуги надавалися позивачем не на підставі договору № 657/34 від 27.09.2013р., а з інших підстав.

4. У виконаному позивачем розрахунку заборгованості (а.с.8) не враховано, що заборгованість відповідача з оплати наданих позивачем у березні 2015 року послуг виникла за різними договорами. Всупереч вимог суду, позивач не виконав належний розрахунок заявленої до стягнення заборгованості з оплати послуг: окремий розрахунок заборгованості за період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р. та окремий розрахунок заборгованості, саме, за договором № 657/34/2 від 24.03.2015р. за період з 24.03.2015р. ( дати набрання чинності цим договором) по вересень 2015 року.

За таких обставин судом самостійно, виходячи з загальної суми рахунку-акту № 806571 за березень 2015 року на оплату послуг позивача (а.с.26), визначив пропорційно кількості днів у періодах з 01.03.2015р. по 23.03.2015р. та з 24.03.2015р. по 31.03.2015р., частку з загальної вартості вказаних у цьому рахунку-акті послуг, яка належить до оплати відповідачем, саме, на умовах договору № 657/34/2 від 24.03.2015р.

7 477,75 грн. - загальна вартість телекомунікаційних послуг, які надано позивачем абоненту з особовим рахунком (№ 806571) у березні 2015 року.

31 день - кількість днів у розрахунковому місяці - у березні 2015 року.

23 дні - тривалість періоду часу з 01.03.2015р. по 23.03.2015р.

8 днів - тривалість періоду часу з 24.03.2015 року по 31.03.2015 року.

За розрахунком суду вартість послуг, наданих позивачем в період з 01.03.2015р. по 23.03.2015р., становить 5 548,01 грн. (5 548,01 грн. = (7 477,75 грн. / 31 день) х 23 дні).

За розрахунком суду вартість послуг, наданих позивачем в період з 24.03.2015 року по 31.03.2015 року, становить 1 929,74 грн. (1 929,74 грн. = (7 477,75 грн. / 31 день) х 8 днів).

5. За розрахунком суду загальна вартість послуг, наданих позивачем в період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р., становить 20 545,48 грн.

20 545,48 грн. = 7538,57 грн. (згідно рахунку за січень 2015 року (а.с.24)) + 7458,90 грн. (згідно рахунку за лютий 2015 року (а.с.25)) + 5 548,01 грн. (розрахована судом вартість послуг, наданих позивачем в період з 01.03.2015р. по 23.03.2015р.)

6. За розрахунком суду загальна вартість послуг, наданих позивачем в період з 24.03.2015р. по вересень 2015 року становить 46 900,88 грн.

46 900,88 грн. = 1 929,74 грн. (розрахована судом вартість послуг, наданих позивачем в період з 24.03.2015р. по 31.03.2015р.) + 7489,24 грн. (згідно рахунку за квітень 2015 року (а.с.27)) + 7494,92 грн. (згідно рахунку за травень 2015 року (а.с.28)) + 7488,18 грн. (згідно рахунку за червень 2015 року (а.с.29)) + 7468,92 грн. (згідно рахунку за липень 2015 року (а.с.30)) + 7472,11 грн. (згідно рахунку за серпень 2015 року (а.с.31)) + 7557,77 грн. (згідно рахунку за вересень 2015 року (а.с.32)).

7. За відсутності належних доказів продовження на період з 24.03.2015р. по по вересень 2015 року дії договору № 657/34 від 27.09.2013р., а також, доказів укладання в минулому та дії протягом 2015 року договору від 01.05.2012р. № 657/2, суд розглядає наявні у рахунках-актах за єдиним номером № 806571 на оплату послуг, наданих позивачем відповідачеві протягом періоду з березня 2015 року по вересень 2015 року (а.с.26-32), позначення договорів від 01.05.2012р. № 657/2 та № 657/34 підставами для виставлення цих рахунків, як описку.

8. Виходячи з обґрунтування позовної заяви та вказаного у цій заяві розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу (з оплати послуг), з урахуванням наведених у доданому до позовної заяви розрахунку ціни позову даних про наявність за станом на 01.01.2015р. заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 27 585,93 грн. з оплати телекомунікаційних послуг, даних про розмір здійснених позивачем нарахувань на оплату послуг, наданих позивачем протягом періоду часу з січня 2015 року по вересень 2015 року, та даних про розмір здійснених відповідачем після 01.01.2015р. платежів на оплату цих послуг (а.с.8) слідує, що за станом на дату складання позовної заяви, за якою порушено дану справу, відповідачем було погашено наявну станом на 01.01.2015р. заборгованість з оплати послуг позивача та сплачено вартість послуг, наданих позивачем в період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р., а частково несплаченою відповідачем залишалася вартість послуг, наданих позивачем в період з 24.03.2015р. по вересень 2015 року.

Так, загальна сума наявної за станом на 01.01.2015р. заборгованості відповідача з оплати послуг позивача та вартості послуг, наданих позивачем в період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р., становить 48 133,41 грн.

48 133,41 грн. = 27 587,93 грн. + 20 545,48 грн.

Згідно розрахунку позивача (а.с.8) загальна сума здійснених відповідачем в період з 01.01.2015р. до дату складання позовної заяви, за якою порушено дану справу, платежів на оплату телекомунікаційних послуг становить 60 727,55 грн.

Тобто, 60 727,55 грн. - розмір вказаної здійсненої відповідачем часткової оплати послуг є більшим ніж 48 133,41 грн. - загальна сума наявної за станом на 01.01.2015р. заборгованості відповідача з оплати послуг позивача та вартості послуг, наданих позивачем в період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р.

Таким чином, несплачений позивачем залишок вартості послуг позивача за станом на дату складання позовної заяви, за якою порушено дану справу, становив 34 306,74 грн.

34 306,74 грн. = 27 587,93 грн. (сума заборгованості відповідача за станом на 01.01.2015р. з оплати послуг позивача) + 20 545,48 грн. (загальна вартість послуг, наданих позивачем в період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р.) + 46 900,88 грн. (загальна вартість послуг, наданих позивачем в період з 24.03.2015р. по вересень 2015 року) - 60 727,55 грн. (сума частковою оплати послуг з 01.01.2015р. до дати складання позовної заяви)

У відповідності до раніше наведених за текстом даного рішення висновків суду слідує, що надання позивачем відповідачеві телекомунікаційних послуг в період з 24.03.2015р. по вересень 2015 року здійснювалося на підставі укладеного між ними договору № 657/34/2 від 24.03.2015р. про надання телекомунікаційних послуг, та, що за станом на дату складання позовної заяви, за якою порушено дану справу, несплаченою відповідачем залишалася вартість послуг, наданих позивачем відповідачеві на підставі, саме, вказаного договору № 657/34/2 від 24.03.2015р.

9. З матеріалів справи слідує, що рахунки на оплату телекомунікаційних послуг за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року були надіслані позивачем відповідачеві 31.08.2015р. рекомендованим листом (а.с.34), а рахунок на оплату телекомунікаційних послуг за вересень 2015 року був надісланий позивачем відповідачеві 13.10.2015р. рекомендованим листом (а.с.33). У матеріалах справи відсутні докази надсилання (поштою або ін.) позивачем відповідачеві вказаних рахунків в інші календарні дати або ж докази отримання відповідачем нарочно цих рахунків в певні календарні дати.

Таким чином, наведені у позовній заяві (стор.2) твердження про те, що відповідач щомісяця, протягом періоду з січня 2015 року по вересень 2015 року отримував рахунки позивача на оплату телекомунікаційних послуг не підтверджено матеріалами справи.

Надсилання позивачем відповідачеві рахунків на оплату послуг, які надано на підставі договору № 657/34/2 від 24.03.2015р., саме, рекомендованими листами відповідає положенням п. 8.5. цього договору. (За висновком суду надсилання рахунків на оплату послуг згідно договору, охоплюється зазначеним у вказаному пункті договору поняттям "листування, пов'язане з виконанням договору").

У матеріалах справи відсутні докази щодо отримання відповідачем у певні календарні дати вказаних надісланих відповідачеві 31.08.2015р. та 13.10.2015р. позивачем рекомендованих листів з рахунками на оплату послуг. Разом з тим, згідно з нормативними строками пересилання поштових відправлень, які затверджено наказом від 28.11.2013р. № 958 Міністерства інфраструктури України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2014р. за № 173/24950, нормативний строк пересилання з м. Херсона до м. Генічеська Херсонської області рекомендованого листа складає п'ять днів, з дня подання такого листа до об'єкту поштового зв'язку міста приймання.

Виходячи з наведених календарних дат надсилання позивачем відповідачеві листів з рахунками на оплату послуг та наведеного нормативного строку пересилання рекомендованого листа в межах однієї області України:

- рекомендований лист з рахунками на оплату послуг за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року мав бути доставлений підприємством поштового зв'язку відповідачеві не пізніше ніж 04.09.2015р.;

- рекомендований лист з рахунком на оплату послуг за вересень 2015 року мав бути доставлений підприємством поштового зв'язку відповідачеві не пізніше ніж 17.10.2015р.

10. Договором від 24.03.2015р. № 657/34/2 чітко не встановлено термінів для оплати відповідачем послуг позивача.

За таких обставин для визначення строків оплати відповідачем послуг, наданих позивачем протягом періоду з 24.03.2015р. по 31.03.2015р., квітня 2015 року, травня 2015 року, червня 2015 року, липня 2015 року, серпня 2015 року, вересня 2015 року, мають бути застосовані положення ст. 530 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України виконання грошового зобов'язання з оплати послуг, наданих позивачем протягом періоду з 24.03.2015р. по 31.03.2015р., квітня 2015 року, травня 2015 року, червня 2015 року, липня 2015 року та серпня 2015 року, слідує вважати простроченим відповідачем з 11.09.2015р. (через сім днів від 04.09.2015р. - дня отримання відповідачем поштою цих рахунків).

З урахуванням положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України виконання грошового зобов'язання з оплати послуг, наданих позивачем протягом вересня 2015 року слідує вважати простроченим відповідачем з 24.10.2015р. (через сім днів від 17.10.2015р. - дня отримання відповідачем поштою цього рахунку).

11. Згідно наданого відзиву на позовну заяву (а.с.54) відповідач не заперечує факту наявності у нього за станом на 01.01.2015р. заборгованості у сумі 27 786,07 грн. з оплати телекомунікаційних послуг позивача та факту надання позивачем відповідачеві протягом періоду з січня 2015 року по вересень 2015 року телекомунікаційних послуг загальною вартістю 67 446,36 грн., згідно рахунків-актів (а.с.24-32).

12. З матеріалів справи слідує, що відповідач не скористався передбаченою для нього п.1.3. та п.5.1.1. договору № 657/34/2 від 24.03.2015р. про надання телекомунікаційних послуг можливістю зменшити обсяг закупівлі послуг, при відсутності фінансування у належному розмірі відповідних витрат відповідача.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням проведеним належним чином, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, які передбачено цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, за законом відсутність грошових коштів на оплату спожитих послуг не є підставою для припинення зобов'язання щодо оплати спожитих послуг.

З урахуванням наведеного, суд дійшов наступних висновків стосовно обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача 34 304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг).

1. За відсутності належних доказів того, що дію договору № 657/34 від 27.09.2013р. було продовжено після 31.12.2013р. та що ціну даного договору було збільшено, позовні вимоги про стягнення з відповідача будь-яких грошових сум з 20 545,48 грн. загальної вартості послуг, наданих позивачем в період з 01.01.2015р. по 23.03.2015р., з підстав невиконання відповідачем зобов'язань, саме, за цим договором № 657/34 від 27.09.2013р., не можуть бути задоволені.

2. За відсутності належних доказів сплати відповідачем 34 304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг), який виник з договору № 657/34/2 від 24.03.2015р. про надання телекомунікаційних послуг, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаних 34 304,74 грн. основного боргу, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором № 657/34/2 від 24.03.2015р., є обґрунтованими, як з фактичних, так і з юридичних підстав.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог, якщо ці дії суперечать законодавству або порушує чиї-небудь права чи охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві позивача. До прийняття відмови позивача від позову суд повинен роз'яснити позивачу наслідки відмови від позову, а також перевірити наявність у представника позивача відповідних повноважень. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом. В контексті наведених положень ст.ст. 22, 78, 80 ГПК України суд зазначає наступне щодо заяви позивача від 22.12.2015р. про залучення до справи розрахунку ціни позову (а.с.61-62), згідно з яким ціною позову вказано 46 083,52 грн., з них 30 465,19 грн. основного боргу (з оплати послуг), 14 756,63 грн. інфляційних збитків, 861,70 грн. річних (3 %).

1. Дана заява підписана представником позивача за довіреністю (а.с.50), чинною за станом на 22.12.2015р., й до повноважень цього представника згідно вказаної довіреності належить, зокрема, зменшення розміру позовних вимог.

2. За текстом безпосередньо даної заяви не вказано будь-якої ціни позову (її розміру у грошовому виразі), її складових та розмірів цих складових.

3. За текстом даної заяви не вказано будь-яких процесуальних прав позивача та норм ГПК України, з метою реалізації яких та на підстави яких, відповідно, дана заява, з розрахунком ціни позову, подана до суду.

4. За текстом даної заяви та доданого до неї розрахунку ціни позову не вказано а ні про зменшення позивачем з 34 304,74 грн. до 30 465,19 грн. позовних вимог в частині стягнення основного боргу (з оплати послуг), а ні про відмову позивача від позову в частині стягнення 3 839,55 грн. з цього боргу (3 839,55 грн. = 34 304,74 грн. - 30 465,19 грн.). У зв'язку з чим, дана заява не містить у собі клопотань до суду про прийняття зменшення позовних вимог у певній частині або ж про прийняття відмови від позову у певній частині позовних вимог.

5. Розрахунок ціни позову у розмірі 46 083,52 грн., з них 30 465,19 грн. основного боргу (з оплати послуг), 14 756,63 грн. інфляційних збитків та 861,70 грн. річних (3 %), складений та підписаний працівниками позивача, щодо яких у матеріалах даної справи відсутні докази повноважень, як представників позивача у цій справі, визначені ст. 28 ГПК України.

За таких обставин та на підставі наведених правових норм суд не приймає заяву позивача від 22.12.2015р. про залучення до справи розрахунку ціни позову, згідно з яким ціною позову вказано 46 083,52 грн. та до якої віднесено, зокрема, 30 465,19 грн. основного боргу (з оплати послуг), а ні в якості заяви про зменшення позивачем з 34 304,74 грн. до 30465,19 грн. позовних вимог в частині стягнення основного боргу (з оплати послуг), а ні в якості заяви про відмову позивача від позову в частині стягнення 3 839,55 грн. з цього боргу

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, згідно приписів ч. 2 ст. 43 ГПК України, ст.ст. 33, 36 ГПК України, факт відсутності предмету спору має бути підтверджений належними письмовими доказами.

У п.2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", із змінами та доповненнями, роз'яснено, що належністю доказів є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. При цьому, суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд констатує про те, що сторони не надали суду а ні оригінали, а ні копії платіжних доручень або інших документів (виписки банку по банківських рахунках сторін у справі, протоколи взаємозаліків) в якості доказів часткового погашення відповідачем, після порушення судом даної справи, будь-якої грошової суми з заявлених до стягнення з відповідача 34 304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг). Крім того, сторони не надали суду складеного, саме, між позивачем та відповідачем акту звіряння взаєморозрахунків за телекомунікаційні послуги за 2015 рік, або ж, саме, за договором № 657/34/2 від 24.03.2015р.

Надані ж сторонами до матеріалів справи акти звіряння взаєморозрахунків (відповідно, позивачем (а.с.63-64) та відповідачем (а.с.57-58)), а також, надану позивачем виписку з оборотної відомості по особовому рахунку № 34-80080657 (а.с.65), суд не приймає до уваги в якості вказаних доказів, оскільки:

- за текстом цих актів господарським договором, за яким здійснюється звіряння стану взаєморозрахунків за телекомунікаційні послуги вказано договори № 657/2 та № 657/34, перший з яких у матеріалах даної судової справи відсутній, а дія іншого припинилася 31.12.2013р. (оскільки докази продовження його дії після 31.12.2013р. у справі відсутні);

- за текстом цих актів вказано про проведення звіряння стану взаєморозрахунків за телекомунікаційні послуги між позивачем та Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Херсонській області, а ні між позивачем та відповідачем у даній справі - Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління ДФС у Херсонській області;

- надану позивачем виписку з оборотної відомості складено по особовому рахунку №34-80080657, проте, у надісланих позивачем відповідачеві рахунках-актах на оплату послуг (а.с.24-32) та у додатках до договору № 657/34/2 від 24.03.2015р. (а.с.10 та а.с.13 (обидва з зворотн. боку) особовим рахунком абонента (споживача послуги) вказано рахунок № 806571 (докази ж того, що особові рахунки з вказаними номерами є фактично одним й тим самим особовим рахунком у матеріалах справи відсутні).

Крім того, вказані надані позивачем акти підписано та скріплено печаткою лише однієї сторони - позивача.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи належних доказів наявності фактичних обставин для припинення судом, в порядку п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору, провадження в частині стягнення будь-якої грошової суми з заявлених до стягнення 34304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг).

Також, суд дійшов наступних висновків щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача 14 756,63 грн. втрат від інфляції та 861,70 грн. річних (3 %).

1. За відсутності належних доказів того, що дію договору № 657/34 від 27.09.2013р. було продовжено після 31.12.2013р. та що ціну даного договору було збільшено, позовні вимоги про стягнення з відповідача будь-яких грошових сум з 14 756,63 грн. загальної суми заявлених до стягнення втрат від інфляції та з 861,70 грн. загальної суми заявлених до стягнення річних (3 %), з підстав невиконання відповідачем зобов'язань, саме, цим договором № 657/34 від 27.09.2013р., не можуть бути задоволені.

2. Періоди нарахування позивачем інфляційних втрат та річних (3 %), у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошових зобов'язань з оплати послуг, наданих позивачем протягом періоду з 24.03.2015р. по 31.03.2015р., квітня 2015 року, травня 2015 року, червня 2015 року, липня 2015 року, серпня 2015 року, вересня 2015 року, які виникли з укладеного між позивачем та відповідачем договору від 24.03.2015р. № 657/34/2, не доведені суду належними доказами та не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, вказані періоди нарахування позивачем інфляційних втрат та річних не узгоджуються з визначеними судом, на підставі наявних у справі доказів, періодами прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання з оплати послуг позивача, наданих:

- у період з 24.03.2015р. по 31.03.2015р., а також, протягом квітня 2015 року, травня 2015 року, червня 2015 року, липня 2015 року, серпня 2015 року - прострочене з 11.09.2015р.,

- протягом вересня 2015 року - прострочене з 24.10.2015р.

3. Відсутність у матеріалах справи належних доказів (платіжних доручень, виписок банку по рахунках позивача та/або відповідача) щодо певних календарних дат здійснення відповідачем у вересні 2015 року платежу у сумі 15 206,11 грн. (щодо цього платежу - доказів його здійснення до 11.09.2015р. або ж в період з 11.09.2015р. по 30.09.2015р.) та здійснення відповідачем у жовтні 2015 року платежу у сумі 3 772,90 грн. (щодо цього платежу - доказів його здійснення до 24.10.2015р. або ж в період з 24.10.2015р. по 26.10.2015р.) з сплачених відповідачем 60 727,55 грн. (згідно розрахунку (а.с.8)) на часткову оплату 95 032,29 грн. вартості наданих позивачем послуг, унеможливлює обґрунтоване визначення судом розмірів прострочених відповідачем за станом на 11.09.2015р. та за станом на 24.10.2015р. грошових зобов'язань (тобто, базису для нарахування інфляційних втрат та річних). Це, в свою чергу, унеможливлює здійснення судом власного обґрунтованого розрахунку інфляційних втрат та річних, які позивач має сплатити відповідачеві, у зв'язку з простроченням відповідних грошових зобов'язань, що виникли у відповідача з договору від 24.03.2015р. № 657/34/2.

4. Наданий відповідачем до матеріалів справи акт звіряння взаєморозрахунків (а.с.58), суд не приймає до уваги в якості вказаних доказів, оскільки:

- за текстом цього акту особовим рахунком абонента (споживача послуги), з яким здійснюється звіряння стану розрахунків, вказано особовий рахунок № 34-80080657, проте, у надісланих позивачем відповідачеві рахунках-актах на оплату послуг (а.с.24-32) та у додатках до договору № 657/34/2 від 24.03.2015р. (а.с.10 та а.с.13 (обидва з зворотн. боку) особовим рахунком абонента (споживача послуги) вказано рахунок № 806571 (докази ж того, що особові рахунки з вказаними номерами є фактично одним й тим самим особовим рахунком у матеріалах справи відсутні);

- за текстом даного акту вказано про проведення звіряння стану взаєморозрахунків за телекомунікаційні послуги між позивачем та Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Херсонській області, а ні між позивачем та відповідачем у даній справі - Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління ДФС у Херсонській області.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати, повністю або частково, заявлених до стягнення з нього позивачем 34 304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг), 14 756,63 грн. втрат від інфляції, 861,70 грн. річних (3 %). За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 34 304,74 грн. основного боргу (з оплати послуг) підлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 14 756,63 грн. втрат від інфляції, 861,70 грн. річних (3 %) має бути відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на 68,72 %.

68,72 % = ((34 304,74 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / (49 923,07 грн. (розмір заявлених позовних вимог)) х 100 %

У звязку з цим 68,72 % або 837,01 грн. судового збору покладається на відповідача, решта на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Херсонській області (місцезнаходження: 75500, Херсонська обл., м.Генічеськ, вул. Братів Коваленків, буд. 60; ідентифікаційний код юридичної особи 39471254) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, буд.41; ідентифікаційний код 01188661; р/р 8 в ХОД АТ "ОСОБА_1 Аваль", МФО 352093) 34 304 (тридцять чотири тисячі триста чотири) грн. 74 коп. заборгованості з оплати послуг та 837 (вісімсот тридцять сім) грн. 01 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.01.2016р.

Суддя К.В. Соловйов