РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016Справа №910/29315/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» до приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» про стягнення 25 536, 87 грн, за участю представників сторін:

від позивача: Савенко Р.В. (довіреність від 11.01.2016 № б/н);

від відповідача: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» (надалі - відповідач), яким заявлено вимогу про стягнення з останнього заборгованості в сумі 25 536, 87 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови договору на влаштування відмостки цегляного паркану від 08.09.2014 № 27 та не сплатив за вказані послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 25 536, 87 грн., серед якої 16 820, 20 грн - сума основного боргу, 2 539, 85 грн - пеня, 5 905, 85 грн - інфляційні втрати та 270, 97 грн - 3% річних від суми основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/29315/15.

Представник відповідача неодноразово звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, про продовження строку розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 69 ГПК України, про надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи та про фіксацію судового процесу технічними засобами. Вказані клопотання судом задоволено, розгляд справи неодноразово відкладався.

11.01.2016 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, яка судом повернута без розгляду на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання, призначене на 18.01.2016 представник позивача зявився та надав суду додаткові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 18.01.2016 повторно не з'явився, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки до суду не подав, а також правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.01.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представника позивача, судом встановлено таке.

08.09.2014 між приватним підприємством «Фінансово будівельна компанія «Завод Луч», як генпідрядником, та товариством з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд», як субпідрядником, був укладений договір № 27 на влаштування відмостки цегляного паркану відповідно до якого субпідрядник зобов'язується власними силами виконати роботи по влаштуванню відмостки цегляного паркану на будівництві об'єкта «Реконструкція недобудованого гуртожитку медучилища під пункт тимчасового розміщення біженців по вул. Студентській, 2 в м. Яготині Київської області» (п. 1.1. договору).

Вартість робіт становить 16 820, 40 грн, в т.ч. ПДВ. Вартість робіт включає в себе вартість матеріалів (п. 3.1. договору). Вартість фактично виконаних робіт визначається на підставі актів здавання-приймання виконаних робіт (п. 3.2. договору).

Відповідно до п.п. 3.3.-3.6. субпідрядник надає генпідряднику на розгляд та підписання акти приймання виконаних робіт, розглядаються та підписуються генпідрядником протягом 10 робочих днів. При розрахунках генпідрядник має право утримати вартість робіт, які виконані з недоробками, дефектами, а також неналежно та неякісно виконанні роботи. Генпідрядник надає аванс виконавцю в сумі 60% від вартості договору. Остаточні розрахунки за виконані роботи на об'єкту генпідрядник провидить з виконавцем в місячний термін після підписання кінцевого акту приймання виконаних робіт.

Пунктом 6.1.1. договору встановлено, що кожна із сторін договору зобов'язана виконувати взяті на себе зобов'язання за договором.

Генпідрядник зобов'язується передати прийняти у виконавця роботи за актами та оплатити виконані роботи згідно з актами здачі-приймання (п.п. 6.3.3-6.3.4. договору).

Субпідрядник зобов'язується забезпечити своєчасне та якісне виконання виробничих і технологічних процесів, після завершення робіт здати результати роботи генпідряднику протягом 10-ти календарних днів за відповідним актом (п.п. 6.5.3.-6.5.4. договору).

Згідно з частиною 7 договору по закінченню виконання робіт, субпідрядник повідомляє про це генпідрядника, який, в свою чергу, зобов'язаний організувати та розпочати їх прийняття. Передання робіт виконавцем і прийняття їх генпідрядником оформляється актом здачі-приймання виконаних робіт, підписаним обома сторонами. У випадку виявлення недоліків у процесі приймання робіт, сторони підписують акт про недоліки, в якому зазначають строк та порядок усунення таких недоліків. Ризик випадкової загибелі чи пошкодження виконаних робіт в процесі виконання договору несе субпідрядник до підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

За невиконання, або неналежне виконання зобов'язань за договором, винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні завдані таким невиконанням або неналежним виконанням збитки відповідно до чинного законодавства України (п. 9.1. договору).

За порушення термінів оплати договору, генпідрядник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої оплати договору, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобов'язання (п. 9.6. договору).

У відповідності до п. 11.2. договору при виникненні між сторонами спорів та суперечок за договором та у зв'язку з ним, сторони будуть робити все необхідне для врегулювання зазначених спорів та суперечок шляхом мирних переговорів, у разі недосягнення згоди, спори чи суперечки передаються на розгляд до відповідного суду за підвідомчістю.

Відносини, які виникають при укладенні та виконанні договору та неврегульовані в ньому, регулюються чинним законодавством України (п. 11.3. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 11.4. договору).

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Виходячи з умов договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду, тому права і обов'язки сторін визначаються, зокрема, положеннями глави 61 ЦК України.

Положеннями ч. 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання своїх зобов'язань за договором передано виконані роботи на загальну суму 16 820, 20 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року, підписаним представниками обох сторін та скріпленим відбитками печаток підприємств, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, а оригінал оглянуто судом у судовому засіданні.

Крім того, в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року згідно договору від 08.09.2014 № 27, підписана представниками сторін та скріплена відбитками печаток підприємств.

Тобто, за вказаними документами позивач передав, а відповідач отримав виконані роботи на суму 16 820, 20 грн.

08.09.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою № ОС/01-185 про сплату заборгованості за договорами підряду, в тому числі і за договором від 08.09.2014 № 27.

Відповіді на вказану вимогу або виконання вимог позивача матеріали справи не містять.

Спір між сторонами справи, як стверджує позивач, виник внаслідок невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором від 08.09.2014 № 27. Відповідач оплату вартості отриманих ним робіт на користь позивача не здійснив. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за договором на суму 16 820, 20 грн.

Позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права і охоронюваного законом інтересу, шляхом стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 16 820, 20 грн, 2 539, 85 грн пені, 5 905, 85 грн інфляційних втрат та 270, 97 грн 3% річних від суми основного боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» підлягає задоволенню частково, з урахуванням такого.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за виконані роботи у розмірі 16 820, 20 грн є правомірними та обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5 905, 85 грн інфляційних втрат та 270, 97 грн 3% річних від суми основного боргу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Судом встановлено, що відповідач у визначений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд визнав розрахунки позивача невірними та здійснив власний розрахунок заявлених позивачем вимог.

Розрахунок 3% річних

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річних Загальна сума 3% річних
16 820, 2001.02.2015-14.08.20151953%269, 58 грн
Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних від суми основного боргу підлягає задоволенню частково в сумі 269, 58 грн.

Розрахунок інфляційних

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняСукупний індекс інфляції за періодЗагальна сума інфляційних
16 820, 2001.02.2015-14.08.20151951, 3405 723, 91 грн
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню частково в сумі 5 723, 91 грн.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про застосування до відповідача господарської санкцій у вигляді пені, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Враховуючи наведені вище норм права, здійснений позивачем розрахунок є вірним, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача пені у сумі 2 539, 85 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 16 820, 20 грн - основний борг, 2 539, 85 грн пеня, 5 723, 91 грн інфляційні втрати, 269, 58 грн 3% річних, а всього - 25 353, 54 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, буд. 1, , з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 84, , на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) 25 353 (двадцять п'ять тисяч триста п'ятдесят три) грн 54 коп., з яких 16 820 (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 20 коп. - сума основного боргу, 2 539 (дві тисячі п'ятсот тридцять дев'ять) грн, 85 коп. - пеня, 269 (двісті шістдесят дев'ять) грн 58 коп. - 3% річних, 5 723 (п'ять тисяч сімсот двадцять три) грн 91 коп. інфляційні втрати; судовий збір у сумі 1 209 (одна тисяча двісті дев'ять) грн 47 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 січня 2016 року.

Cуддя Я.А. Карабань