ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р. Справа № 925/1393/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Бойко Ю.В.,

представник позивача ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до концерну "Техвоєнсервіс" в особі відокремленого підрозділу Філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод"

про стягнення 429 200 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 25 серпня 2015 року подано позов до філії концерну "Техновоєнсервіс" Черкаського автомобільного ремонтного заводу про стягнення 429 200 грн заборгованості на підставі договору зберігання № 54 від 02.07.2012. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що відповідно до умов договору зберігання № 54 від 02.07.2012, укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та філією концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод", позивач передав на зберігання майно згідно Акту прийому б/н від 02.07.2012. За умовами цього договору обов'язком відповідача як зберігача є повернення майна на першу вимогу Поклажодавця. Однак на вимогу позивача від 29.12.2014 про повернення майна із зберігання відповідач майно не повернув, а у відповіді від 19.01.2015 відмовив у поверненні майна, посилаючись на відсутність документів, що підтверджують факт передачі майна, та документів, що підтверджують право власності на вказане майно. Однак позивач вважає своє право на отримання майна із зберігання порушеним, та оскільки у відповідача це майно відсутнє, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року було залучено до участі у справі в якості відповідача Концерн "Техновоєнсервіс" в особі відокремленого підрозділу Філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод", м. Київ, просп. Повітрянофлотський, 6; надіслано справу № 925/1393/15 до господарського суду м. Києва за територіальною підсудністю.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11 листопада 2015 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову та направлено матеріали справи № 925/1393/15 за підсудністю до господарського суду Черкаської області у зв'язку із поданням позивачем до початку розгляду справи заяви про зміну предмету позову від 22.09.2015, в якій позивач просить витребувати на його користь від Концерну "Техвоєнсервіс" в особі відокремленого підрозділу Філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" кега пивна 30 літрів в кількості 56 шт., кега пивна 50 літрів в кількості 232 шт., та поданням клопотання про направлення справи за місцем знаходження майна. 03.12.2015 справа № 925/1393/15 надійшла до господарського суду Черкаської області.

Відповідно до ст. 2-1 ГПК України автоматизованою системою документообігу суду вказану справу розподілено судді Пащенко А.Д.

Ухвалою від 04.12.2015 прийнято справу № 925/1393/15 до провадження судді Пащенко А.Д.

Розгляд справи неодноразово відкладався відповідно до статті 77 ГПК України.

У судове засідання 14.01.2016 представник відповідача не з'явився. Натомість до початку судового засідання канцелярією суду зареєстровано клопотання за підписом представника відповідача ОСОБА_4, в якому вона просить перенести розгляд справи на інший день та час у зв'язку з отриманням телефонограми про термінове прибуття в цей день юрисконсульта ОСОБА_4 до Концерну "Техвоєнсервіс".

Суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та справу можливо розглядати за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, з огляду на таке.

Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору. Стороною у даному спорі є підприємство - юридична особа, представником підприємства може бути будь-яка особа, визначена керівником підприємства, чи керівник особисто. Суд не викликав у засідання конкретного представника. Відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Суду не подано доказів неможливості такої заміни представника. Тим більше, що 12.01.2016 із матеріалами справи знайомився інший представник відповідача - адвокат Радько Ю.М. і суду не повідомлено про причини неможливості з'явлення у судове засідання іншого представника, а також не повідомлено про причини неподання суду будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості своїх заперечень проти позову.

Застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.89 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обов'язком.

Відповідач у відзиві на заяву позивача (т. 2, а.с. 60-62) повністю заперечив проти позову, вважаючи вимоги позивача безпідставними та незаконними з таких підстав: відповідно до договору зберігання № 54 від 02.07.2012 його предметом є надання майданчика для зберігання контейнерів протягом строку його дії. Вартість зберігання за один контейнер на місяць складає 150 гривень. Твердження позивача, що вказані ним кеги пивні були передані на зберігання відповідачу згідно цього договору є такими, що суперечать дійсності даного Договору, так як в жодному пункті Договору не вказано про передачу на зберігання кег пивних. Згідно Додаткової угоди № 1 до Договору позивачу було лише надано додаткове приміщення для зберігання майна, а також змінено вартість за 1 кв.метр і копії банківських виписок підтверджують те, що відповідачем проводилася оплата за майданчик для зберігання контейнерів в сумі 152 грн. за один контейнер на місяць. Документи, які б підтверджували факт приймання-передачі названого майна, на філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" відсутні, а ті докази, які надані позивачем, не підтверджуються жодними внутрішніми документами відповідача.

У судовому засіданні 29.12.2015 представник відповідача, заперечуючи проти позову з мотивів його безпідставності та необґрунтованості, посилалася на доводи і міркування, викладені у відзиві на позов, просила припинити провадження у справі, вважала, що акт від 02.07.2012 є підробним, оскільки посада особи, яка поставила підпис, не вказана, та відсутнє прізвище цієї особи, незрозуміло хто поставив підпис та печатку, а щодо оплати, то кошти сплачувалися за майданчик для зберігання контейнерів, а не за зберігання майна; у відповідача кеги належні позивачу відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи, вважав, що відповідач затягує розгляд даної справи, подаючи такі клопотання, підтримав позов у редакції заяви про зміну предмету позову від 22.09.2015 та просив витребувати у відповідача кегу пивну 30 літрів в кількості 56 штук та кегу пивну 50 літрів в кількості 232 шт., повністю заперечив проти доводів відповідача у відзиві на позов та пояснив, що відповідач невірно тлумачить зміст договору, адже зі змісту договору чітко вбачається, що на зберігання було передано саме майно, вказане у акті, яке відповідач зобов'язався повернути на першу вимогу позивача, а не приміщення; твердження відповідача про відсутність у нього отриманого на зберігання майна нічим не підтверджене; позивачем надані суду оригінали документів, а за правильність ведення відповідачем бухгалтерського обліку позивач не повинен відповідати; просив задовольнити позов та прийняти рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.01.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, суд встановив таке.

Філія Концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" (Зберігач за договором, відповідач у справі) та фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (Поклажодавець за договором, позивач у справі) уклали договір зберігання № 54 від 02.07.2012, далі - Договір зберігання, умовами якого визначено таке:

- В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Зберігач надає майданчик для зберігання контейнерів протягом строку дії цього Договору. Зберігання за цим договором є оплатним (пункти 1.1., 1.2.);

- Поклажодавець передає майно зазначене в п. 1.1 цього Договору, відповідно до накладної (акту, за описом) - пункт 2.1. Початок зберігання: 02 липня 2012 року, закінчення зберігання: за вимогою Поклажодавця.

- Вартість зберігання складає 150 грн. за один контейнер на місяць.

- Зберігач зобов'язаний: вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання; зберігати майно окремо від інших речей, з дотриманням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження майна Поклажодавця; нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна Поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві, у відповідності з цим Договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від Поклажодавця та моменту його повернення Поклажодавцеві; повернути майно Поклажедавцеві за першою вимогою останнього (пункти 4.1.1 - 4.1.4 Договору).

- Права Зберігача: вимагати плати за зберігання згідно з п. 3.3. цього Договору; Зберігач не має права користуватись майном, крім випадків, узгоджених з Поклажедавцем, за умови, що таке узгодження оформляється письмово; зберігач не має права передавати майно у користування третім особам (пункти 4.2.3 - 4.2.4 Договору).

- Поклажодавець має право у будь - який час вимагати у Зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини) - пункт 5.2 Договору;

- Зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з моменту передання майна на зберігання і до моменту його повернення Поклажедавцеві. У випадку втрати (нестачі), або пошкодження майна, яке передане на зберігання, або його частини, Зберігач повинен відшкодувати Поклажедавцеві всі пов'язані з цим збитки. Крім випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке передане на зберігання з вини залучених представників Поклажодавця (пункт 6.2 Договору).

За доводами позивача він передав відповідачу на зберігання відповідно до Договору, а відповідач прийняв на зберігання матеріальні цінності (майно): кега пивна 30 літрів в кількості 56 шт. по 1 450 грн/шт, кега пивна 50 літрів в кількості 232 шт. по ціні 1500 грн/шт., пляшка 0,5 л 7000 шт по 0,30 грн/шт.; піддон дерев'яний 43 шт. по 50 грн/шт. на загальну суму 443 950 грн 00 коп., про що сторони склали та підписали Акт від 02.07.2012, підписи скріпили печатками підприємств (т. 1, а. с. 14, т. 2, а.с. 85).

Додатковою угодою № 1 (без дати) до договору № 54 від 02.07.2012 сторони вказали таке: В порядку та на умовах, визначених Договором № 54 від 02.07.2012, Зберігач надає додатково приміщення для зберігання майна Поклажодавця протягом строку дії цього Договору. Вартість зберігання складає 4 грн за 1 кв. м, загальна площа виділена для зберігання майна складає 38 кв. м. Всі інші умови регулюються Договором № 54 від 02.07.2012 (т. 1, а. с. 13).

Позивач сплачував відповідачу кошти за зберігання майна по платіжних дорученнях № 1482 від 09.07.2012 в сумі 450 грн, № 1582 від 10.09.2012 в сумі 300 грн., № 1121 від 08.07.2013 в сумі 304 грн, № 1543 від 10.09.2013 в сумі 304 грн, згідно банківської виписки від 23.07.2012 в сумі 150 грн, від 09.08.2012 в сумі 450 грн із призначенням платежу щодо оплати по дог. 54 від 02.07.2012 за зберігання (т. 2, а. с.73-78).

29 грудня 2014 року позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення майна, яку відповідач отримав 12.01.2015.

19.01.2015 відповідач надіслав на адресу позивача лист за вих. № 9, в якому вказав, що вимога про повернення майна є необґрунтованою, оскільки відсутні документи на підтвердження факту передачі майна на зберігання та не надано документів, що підтверджують право власності на дане майно. А також відповідач повідомив позивачу, що у разі надання підтверджуючих документів про передачу майна на зберігання, відповідач змушений буде виставити рахунок про сплату боргу по Договору № 54 від 02.07.2012 за весь період заборгованості відповідно до пункту 3.1 Договору, що складає 150 грн за один контейнер за місяць.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за Договором та не повернув позивачу надане на зберігання майно, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача та про задоволення позову в повному об'ємі, з огляду на таке.

Договір зберігання № 54 від 02.07.2012 за своєю правовою природою відноситься до договорів зберігання. Цей договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний повноважними представниками сторін, а саме зі сторони позивача він підписаний особисто позивачем, та зі сторони Зберігача він підписаний директором філії Концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод", що діє на підставі Положення. Із поданого відповідачем Положення філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" вбачається, що філія є відособленим структурним підрозділом Концерну без права юридичної особи і здійснює свою діяльність від його імені та в його інтересах, зокрема, філії надано право укладати угоди, договори (контракти), набувати майнові та особисті немайнові права, обов'язки в межах повноважень, наданих Концерном, нести зобов'язання у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Факт підписання Договору щодо зберігання на території філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" відповідачем не спростовано та не заперечено.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11 листопада 2015 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову та направлено матеріали справи № 925/1393/15 за підсудністю до господарського суду Черкаської області у зв'язку із поданням позивачем заяви про зміну предмету позову, в якій позивач просить витребувати на його користь від Концерну "Техвоєнсервіс" в особі відокремленого підрозділу Філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" кега пивна 30 літрів в кількості 56 шт., кега пивна 50 літрів в кількості 232 шт., тобто справу надіслано для розгляду до господарського суду за місцезнаходженням майна на підставі статті 16 ГПК України. Вказана ухвала не була оскаржена сторонами, вона набрала законної сили.

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем не спростовано, що між сторонами у справі виникли правовідносини, пов'язані зі збереженням майна, які регулюються нормами глави 66 Цивільного кодексу України.

По всьому тексту Договору зберігання мова йде про передачу майна на зберігання, про забезпечення відповідачем його схоронності, про відповідальність зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження майна та про його повернення із зберігання, тобто всі елементи, що притаманні договору зберігання майна, у зв'язку з чим безпідставними є доводи відповідача про те, що предметом Договору є надання майданчика (приміщення).

Відповідно до статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно статті 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

У частині 1 статті 949 ЦК України вказано, що зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до статті 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Виходячи із припису статей 936, 949 ЦК України, договір зберігання є реальним двостороннім договором, який передбачає певні права і обов'язки обох сторін і набирає чинності з моменту передачі речі.

Судом встановлено наявність у позивача прав поклажодавця на пред'явлення вимоги про повернення із зберігання кеги пивної 30 літрів в кількості 56 штук та кеги пивної 50 літрів в кількості 232 шт., оскільки їх передача на зберігання відбулася, що підтверджується зокрема актом від 12.07.2012, оригінал якого приєднаний до матеріалів справи (т. 2, а.с. 14). Цей акт підписаний позивачем та представником відповідача і скріплений печаткою філії.

Заперечення та доводи відповідача і його представника у судовому засіданні суд вважає такими, що спростовуються матеріалами справи та є недоведеними, виходячи з того, що відповідачем не доведено і належними доказами не підтверджено, що акт від 02.07.2012 є підробним. Відсутність на акті прізвища чи посади особи, яка його підписала, також не може цього свідчити, оскільки проставляння цих реквізитів на акті Договором не передбачено, в Договорі не виписані вимоги до тексту та оформлення акта. Складання акта передбачено пунктом 2.1. Договору, який передбачає складання як накладної, так і акта. Те, що нинішнім працівникам філії незрозуміло, хто поставив підпис та печатку, чи якщо такий акт не можуть на філії знайти, не може свідчити про його недійсність чи відсутність взагалі. Дійсність печатки філії на акті від 02.07.2015 відповідач не заперечує. Сплачуючи кошти, позивач вказував у призначенні платежу оплату за зберігання, а не за користування приміщенням чи майданчиком. В главі 66 ЦК України закон визначає сторони у правовідносинах зберігання як зберігач та поклажодавець, тобто закон не вимагає встановлення власника майна, а вирішення питання про визнання права власності на вищезазначене майно не є предметом розгляду даної справи.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписом статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінив подані сторонами докази та прийшов до висновку, що позивачем доведено і належними доказами підтверджено факт передачі відповідачу на зберігання вказаного у акті від 02.07.2012 майна, а саме кеги пивні 30 літрів в кількості 56 штук та кеги пивні 50 літрів в кількості 232 штуки, тобто позивач довів обґрунтованість та законність вимог у цьому позові, тому він підлягає до задоволення.

Відсутність у відповідача чи неподання ним суду документів податкового та/чи бухгалтерського обліку, що пов'язані з виконанням відповідачем свого обов'язку за Договором зберігання, не може спростовувати факт прийняття відповідачем вказаного у акті від 02.07.2012 майна на зберігання та встановлений законом обов'язок повернути це майно із зберігання на вимогу поклажодавця (позивача у справі).

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу витрати на сплату судового збору в сумі 8 584 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати від концерну "Техвоєнсервіс" (м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, 03168, ідентифікаційний код 33689867) в особі відокремленого підрозділу Філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" (м. Черкаси, вул. В. Чорновола, 277, 18028, ідентифікаційний код 34879020) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 18008, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) кегу пивну 30 літрів в кількості 56 штук та кегу пивну 50 літрів в кількості 232 штуки.

3. Стягнути із концерну "Техвоєнсервіс" в особі відокремленого підрозділу Філії концерну "Техвоєнсервіс" "Черкаський автомобільний ремонтний завод" (18028, м. Черкаси, вул. В. Чорновола, 277, ідентифікаційний код 34879020) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (18008, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - 8 584 грн (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят чотири гривні) витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів після складення повного рішення.

Повне рішення складено 19.01.2016.

Суддя А.Д. Пащенко