ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016 року Справа № 912/3740/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Кузнецова І.Л.

при секретарі судового засідання: Крицька Я.Б.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № 106/10 від 17.07.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № б/н від 01.06.2015 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій", м. Кіровоград на рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.11.2015 року у справі № 912/3740/15

за позовом: Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій", м. Кіровоград

про стягнення 18 840,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою звернулось Державне підприємство Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій" 18 840,60 грн. неустойки (пеня) за порушення строків поставки продукції за договором поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 року.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.11.2015 року (суддя Тимошевська В.В.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій" на користь Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" пеню в розмірі 18 840,60 грн., а також судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що відповідачем порушено строки поставки продукції позивачу, а також відсутністю підстав для задоволення клопотання

відповідача про зменшення розміру пені.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Радій" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення та зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій" на користь позивача до 1 грн.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. а висновки суду, викладені в рішенні, є такими, що не відповідають обставинам справи.

Судом при ухваленні рішення не надано обєктивну оцінку існування виняткових обставин для зменшення пені, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій".

Судом першої інстанції в порушення ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України та Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 необґрунтовано не враховані ті виняткові обставини, що заслуговують на увагу, та безпідставно не зменшено пеню, яка підлягала стягненню з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій".

А саме, не враховано що:

- зобовязання виконано ПАТ «НВП «Радій» у повному обсязі;

- прострочення виконання поставки продукції на 1-й енергоблок ХАЕС є незначним (9 днів);

- поставка продукції на 1-й енергоблок ВП «Хмельницька АЕС» була здійсненна ПАТ «НВП «Радій» в жовтні 2014 році виключно з причини прохання позивача про пріоритетність поставки продукції на 2-й енергоблок ХАЕС;

- виключно в інтересах позивача, ПАТ «НВП «Радій» були вжиті усі заходи для поставки продукції на 2-й енергоблок ХАЕС у найкоротший термін з метою недопущення завдання позивачу неминучих збитків;

- поставка продукції на 1 енергоблок у жовтні 2014 року не завдало жодних збитків позивачу та не призвело до прострочення виконання робіт на 1-му енергоблоці ВП «Хмельницька АЕС», тому як відповідно до заявки Хмельницької АЕС поставка продукції на 1 енергоблок була запланована на жовтень 2014 року, а здійснення робіт по її впровадженню та проведенні випробувань на листопад та грудень 2014 року.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Державне підприємство Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що поставка продукції була здійснена у межах строку, зазначеного в специфікаціях, а саме - протягом 30 днів з дати укладання Договору - тобто з 30.08.2014 до 29.09.2014, тим самим ніякої дострокової поставки не було. Умовами договору не передбачено поетапної поставки продукції, тобто поставка продукції повинна була бути здійснена як на енергоблок № 1, так і на енергоблок № 2 - до 29.09.2014.

Позивач не повинен доводити наявність у нього збитків у звязку із зазначеним порушенням.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 11.01.2016 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

29.08.2014 року за результатами проведених конкурсних торгів між ДП НАЕК "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (Покупець) та ПАТ "НВП "Радій" (Постачальник) було укладено договір поставки № 53-129-01-14-00236 (а.с. 16-22).

Відповідно Договору Постачальник зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у Договорі, виготовити (розробити) та поставити модифіковане ПЗ та додаткове обладнання ПТТ АЗ-ПЗ для ВП "Хмельницька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" (далі - Продукція), та передати Покупцю виключні майнові права на програмне забезпечення, а Покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити Продукцію.

Крім того до Договору сторонами підписано Специфікації № 1 і № 2 (додаток № 1 та додаток № 2), в яких зазначено найменування, одиницю виміру і загальну кількість Продукції, її номенклатуру і ціну, строк поставки (а.с. 23-25).

Сума Договору становить 4 432 140,00 грн., у тому числі:

- за Специфікацією № 1 - 4 186 800,00 грн. без ПДВ;

- за Специфікацією № 2 - 245 340,00 грн., у тому числі ПДВ - 40 890,00 грн.

За погодженим в Договорі порядком оплати Покупець здійснює оплату поставленої Продукції протягом 30 робочих днів після підписання сторонами акту приймання-передачі Продукції (п. 4.2. Договору). Оплата Покупцем частини вартості поставленої партії Продукції за Специфікацією № 2, розмір якої відповідає сумі податку на додану вартість, здійснюється виключно після надання Постачальником податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку (п. 4.4. Договору).

Згідно з пунктом 5.2. Договору Поставка Продукції згідно з Специфікаціями здійснюється автотранспортом Постачальника на умовах DDP - склад Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство": 30100, Україна, Хмельницька обл., м. Нетішин (Вантажоодержувач) згідно Інкотермс 2000 .

Строк поставки згідно Специфікацій № 1 і № 2 протягом 30 днів з дати укладення Договору.

Згідно з пунктом 5.4. Договору датою поставки вважається дата видаткової накладної на Продукцію, що підтверджує надходження Продукції на склад Вантажоодержувача. Виключні майнові права на програмне забезпечення вважаються переданими з моменту підписання сторонами видаткової накладної.

Строк дії Договору з моменту його підписання сторонами до 31.03.2015, а в частині оплати за поставлену Продукцію - до повного розрахунку.

Умови Договору погоджені шляхом підписання тексту Договору і Специфікацій № 1, № 2 обома сторонами та скріплення печатками підприємств.

На підтвердження виконання зобовязань за Договором поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 позивачем надані видаткові накладні, відповідно до яких ПАТ "НВП "Радій" поставило позивачу відповідну продукцію, а саме:

- 01.09.2014 на суму 200 520,00 грн згідно видаткової накладної № 12 від 01.09.2014;

- 01.09.2014 на суму 2 093 400,00 грн згідно видаткової накладної № 13 від 01.09.2014;

- 02.09.2014 на суму 44 820,00 грн згідно видаткової накладної № 15 від 02.09.2014;

- 09.10.2014 на суму 2 093 400,00 грн згідно видаткової накладної № 19 від 09.10.2014 (а.с. 59-62).

Відповідно до акта звіряння взаємних розрахунків поставлена Продукція повністю оплачена позивачем, а саме:

- 200 520,00 грн. згідно платіжного доручення № 1903 від 25.09.2014;

- 44 820,00 грн. згідно платіжного доручення № 1967 від 02.10.2014;

- 2 093 400,00 грн. згідно платіжного доручення № 1997 від 06.10.2014;

- 2 093 400,00 грн. згідно платіжного доручення № 2396 від 27.11.2014 (а.с. 81).

21.04.2015 позивач звернувся до ПАТ "НВП "Радій" з претензією про сплату неустойки в розмірі 18 840,60 грн за несвоєчасну поставлену Продукцію в сумі 2 093 400,00 грн. за видатковою накладною № 19 від 09.10.2014 (а.с. 26-28).

На вказану претензію ПАТ "НВП "Радій" направило лист від 13.05.2015, в якому, посилаючись на стислі строки поставки предмета закупівлі та звернення ВП "Хмельницька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" щодо необхідності першочергової поставки продукції на енергоблок № 2 ХАЕС, просило не застосовувати неустойку за Договору поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 (а.с. 29-30).

В подальшому позивач двічі звертався до відповідача з досудовим нагадуванням щодо сплати неустойки в розмірі 18 840,60 грн, на що отримав відповідь ПАТ "НВП "Радій" з проханням не застосовувати штрафні санкції за Договором.

Зазначені вище обставини та не сплата ПАТ "НВП "Радій" штрафних санкцій в розмірі 18 840,60 грн. стали підставою для звернення ДП НАЕК "Енергоатом" з позовом у даній справі.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом попередньої інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 у період часу з 01.09.2014 року по 09.10.2014 року Відповідач за вищенаведеними видатковими накладними поставив покупцю товар належної якості та в узгодженій кількості на загальну суму 4 432 140,00 грн., який був прийнятий позивачем, що підтверджується даними накладними, актом звіряння взаємних розрахунків, які підписані представниками сторін і наявні в матеріалах справи (а.с. 59-62, 81).

На час розгляду спору у господарському суді позивачем не заперечені факти отримання товару за представленими видатковими накладними.

Стаття 663 Цивільного кодексу України встановлює, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Договором поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 та Специфікаціями до Договору встановлено строк поставки Продукції - протягом 30 днів з дати укладання Договору.

Згідно встановленого Цивільним кодексом України порядку визначення та обчислення строків, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253). Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254).

Таким чином, граничною датою поставки Продукції за Договором поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 є 29.09.2014 року.

Між тим, як встановлено вище, Продукція на суму 2 093 400,00 грн. згідно видаткової накладної № 19 від 09.10.2014 поставлена ПАТ "НВП "Радій" з порушенням договірного строку поставки, а саме 09.10.2014 року.

Відповідач порушення строку поставки Продукції не заперечив.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частина 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачає, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що за порушення строку поставки Продукції за договором Постачальник зобов'язаний сплатити Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк Продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої Продукції.

Виходячи з того, що сторони в Договорі поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 передбачили застосування у разі порушення терміну поставки продукції пені у розмірі 0,1 % від вартості непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення поставки товару, спірні правовідносини є господарськими, а позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

Враховуючи підтвердження матеріалами справи порушення відповідачем строку поставки продукції, господарський суд дійшов підставного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за порушення строків поставки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За розрахунком позивача розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, становить 18 840,60 грн. за період прострочення з 30.09.2014 по 08.10.2014 (9 днів) на суму вартості продукції, з якої допущено прострочення строку поставки - 2 093 400,00 грн.

Вказаний розрахунок є правильним та відповідає матеріалам справи і встановленим обставинам.

Та обставина, що за порушення передбаченого строку поставки продукції постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобов'язання, а тому обмеження щодо розміру пені, які встановлені Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" не застосовуються.

Вказаної позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 03.12.2013 за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України у справі у справі № 908/43/13-г.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України та Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 необґрунтовано не враховані ті виняткові обставини, що заслуговують на увагу, та безпідставно не зменшено пеню, яка підлягала стягненню з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій", з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як передбачено у п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Так, відповідно до роз'яснень, наданих у підпункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 частина 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Договір поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 є договором у сфері державних закупівель та укладений за результатами проведення процедури закупівлі.

Виходячи із положень Закону України "Про здійснення державних закупівель", ПАТ НВП "Радій" визначено переможцем відкритих торгів на закупівлю модифікованого ПЗ та додаткового обладнання ПТК АЗ-ПЗ для ВП ХАЕС, як учасника, пропозиція якого визнана найбільш прийнятною та економічно вигідною за результатами оцінки, а тому повідомлення скаржника про стислі строки поставки предмета закупівлі згідно умов Договору, що могло стати наслідком порушення строку поставки, є неґрунтовним.

Зазначення відповідачем про те, що строк поставки порушено з причин прохання позивача про пріоритетність поставки продукції на 2-й енергоблок Хмельницької АЕС, внаслідок чого відповідач був вимушений першочергово вжити всіх заходів, необхідних по поставці продукції для вказаного енергоблоку, що призвело до порушення строку поставки на інший енергоблок, не розцінюється колегією суддів як поважна причина пропуску строку поставки у зв'язку з наступним.

Умовами Договору поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 та Специфікаціями передбачено виготовлення і поставку Продукції на два енергоблоки Хмельницької АЕС. Строк поставки - протягом 30 днів з дати укладення Договору.

Отже, відповідач за умовами Договору прийняв обов'язок виготовити та поставити обладнання протягом 30 днів з дати укладення Договору, як на енергоблок № 1, так і на енергоблок № 2 Хмельницької АЕС. При цьому, умови Договору не передбачають поетапної поставки Продукції.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі посилається на лист ВП «Атомкомплект» від 21.08.2014 № 7774/42, в якому просить здійснити постачання продукції на енергоблок № 2 до 26.08.2014 року, тим самим, викликавши затримку поставки продукції на енергоблок № 1.

Але ж, відповідно до матеріалів справи поставка на енергоблок № 2 так і не була здійснена у строк, зазначений у листі від 21.08.2014 № 7774/42.

Як слідує з матеріалів справи, поставка обладнання на 2-й енергоблок ХАЕС здійснена відповідачем в рамках Договору та в межах строку поставки, встановлених Специфікацією. Докази дострокового виконання відповідачем будь-якої частини зобов'язання за Договором відсутні.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника на лист Хмельницької АЕС від 03.10.2014 року № 61-8297, в якому строк поставки продукції для енергоблоку № 1 визначений - жовтень 2014, оскільки внутрішня службова переписка між підрозділами юридичної особи жодним чином не встановлює або припиняє, а також не змінює обсяг прав та обовязків сторін за договором поставки від 29.08.2014 року № 53-129-01-14-00236.

У звязку з чим посилання апелянта на внутрішню переписку між відокремленими підрозділами ДП «НАЕК «Енергоатом», як доказ внесення змін до договору поставки, є необґрунтованим та безпідставним.

Твердження скаржника, що саме Відокремлений підрозділ «Хмельницька АЕС» має право вносити зміни в Договір, оскільки саме він є замовником та користувачем продукції, а не ВП «Атомкомплект» є безпідставними, оскільки за умовами договору поставки від 29.08.2014 № 53-129-01-14-00236 сторонами по Договору є ВП «Атомкомплект» та ПАТ «Радій», та внесення змін до Договору відповідно до п. 12.1 вноситься лише сторонами по Договору у письмовій формі після підписання їх повноваженими особами та скріплення печатками обох Сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В той же самий час, ст. 654 ЦК України встановлює вимоги до форми угоди про внесення змін до договору, а саме зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Договір був підписаний без будь-яких зауважень зі сторони Відповідача, тобто без протоколу розбіжностей, як це передбачено ч.4 ст. 181 Господарського кодексу України, що в свою чергу свідчить про згоду Відповідача з усіма умовами Договору.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що строк прострочення виконання зобов'язання дійсно незначний - 9 днів. Проте, виходячи з правової природи штрафної санкції - пеня, яка передбачає нарахування за кожний день прострочення, період прострочення безпосередньо вплинув на розмір нарахованої пені. Тобто, при нарахуванні пені та визначенні її розміру вже враховано період прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Згідно із ч. 2 ст. 232 ГК України законом або договором ( п.7.5) можуть бути передбачені випадки, коли збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції.

Отже, застосування неустойки не обумовлено фактом завдання збитків стороні, а є мірою відповідальності за допущене правопорушення у зобовязанні. Відповідач не може бути звільнений від відповідальності за порушення зобовязання за відсутності збитків у Позивача.

Оскільки в даному випадку спір стосується стягнення штрафних санкцій за Договором, і жодним чином не стосується відшкодування завданих Позивачу збитків за Договором, тому, дані обставини не мають доводитись Позивачем. Крім того, закон не передбачає наявність збитків як підставу для застосування штрафних санкцій.

Виходячи зі змісту ст. 32, 34 ГПК, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В той же час, будь-яких доказів для зменшення розміру штрафних санкцій, а саме інформації про майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; фінансовий стан відповідача; його кредиторську та дебіторську заборгованість; наявність збитків внаслідок господарської діяльності; ведення судово-претензійної роботи по зменшенню дебіторської заборгованості, скаржником не надано, що позбавляє господарський суд можливості оцінити співвідношення розміру пені з його майновим станом.

Більш того, розмір пені (18 840,60 грн.) порівняно з загальною сумою за Договором (4 432 140,00 грн.) є незначним.

Колегія суддів констатує, що встановлений Договором поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 розмір пені не перевищує розмір, що передбачений частиною другою ст. 231 Господарського кодексу України, а тому є ґрунтовним і розумним.

З матеріалів справи слідує, що позивач свої зобов'язання за Договором поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014 з оплати виготовленої і поставленої Продукції виконав належним чином, прострочення оплати зі сторони позивача по даному Договору відсутнє. Наявність заборгованості позивача по іншим договорам, які укладено з відповідачем та про що повідомляє останній, жодним чином не стосується та не впливає на виконання зобов'язань за Договором поставки № 53-129-01-14-00236 від 29.08.2014.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, оскільки колегія суддів не може прийти до висновку, що даний випадок є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причин неналежного виконання зобов'язання.

Матеріали справи свідчать про те, що господарським судом в порядку статті 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

З огляду на обґрунтованість рішення господарського суду, відповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій", м. Кіровоград залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.11.2015 року у справі № 912/3740/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 15.01.2016 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд