ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року Справа № 915/1957/15

м. Миколаїв

Позивач: публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033, код 37243279

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Виста-К», вул. Велика Морська, 89, м. Миколаїв, 54001, код 37844179

Про: стягнення 188 757 грн. 90 коп.

суддя Фролов В.Д.

ПРИСУТНІ:

Від позивача - ОСОБА_1 (довіреність №994 від 29.12.2015

Від відповідача - ОСОБА_2 довіреність від 15.06.2015

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом і просив стягнути з відповідача суму 188 757,90 грн., посилаючись на неналежне виконання Відповідачем обовязків за договором по переробці давальницької сировини № 31 від 29.05.2012 року, обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст. 193, 216-217, 231-232 ГК України, ст.ст. 526, 530, 612 ЦК України.

Відповідач надав відзив, яким просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що від позивача не надходила заявка на відвантаження готової продукції, як це передбачено п. 4.6 договору № 31 від 29.05.12 року.

Також Відповідач зазначив, що ним згідно умов вищезазначеного договору та вимог законодавства було направлено Позивачу письмове повідомлення № 8 від 17.07.12 р. про необхідність терміново забезпечити вивіз залишку продукції, яке позивачем виконане не було, у звязку з чим строк виконання зобовязання на момент подання позову не настав (детальніше викладено у відзиві, а.с. 82-83).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та надавши їм юридичної оцінки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належним чином не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

29.05.12 року сторони уклали договір роботи по переробці давальницької сировини № 31 (а.с. 9-14), відповідно до якого в порядку і на умовах, визначених цим договором Позивач доручив, а Відповідач прийняв на себе обовязок виконати роботи по переробці з наданого Позивачем насіння соняшника (надалі - давальницька сировина) та виготовити за оплату олію соняшникову не рафіновану і макуху (надалі - готова продукція).

Пунктами 2.1, 2.2 договору передбачені права та обовязки сторін, відповідно до яких позивач зобовязався своєчасно сплатити роботи з переробки давальницької сировини та в обумовлені цим договором строки забрати готову продукцію, Відповідач своєчасно та якісно виконати роботи по переробці давальницької сировини та передати позивачу готову продукцію належної якості, виготовлену з давальницької сировини.

20.09.2012 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 (а.с. 15-16), якою сторони внесли зміни до п. 3.1 договору № 31 та погодили, що позивач зобовязаний передати Відповідачу давальницьку сировину у кількості 1248 т 280 кг.

Пункт 4.6 договору, відповідно до якого відповідач відвантажує готову продукцію по заявці Позивача, але не раніше 12 календарних днів з моменту постачання Позивачем давальницької сировини, додатковою угодою виключено.

Розділ 4 договору № 31 доповнено п.п. 4.8, 4.9 відповідно до яких сторони зафіксували, що залишок готової продукції станом на 20.09.12 року, яку відповідач повинен передати позивачу становить 78 т 560 кг олії соняшникової та 260 т 218 кг макухи соняшникової. Відповідач зобовязався передати позивачу готову продукції за таким графіком: з 20.09.12 р. по 28.09.12 р. - 11 т олії соняшникової, з 01.10.12 р. по 10.10.12 р. - 11 т олії соняшникової, з 11.10.12 р. по 22.10.12 р. - 11 т олії соняшникової, з 23.10.12 р. по 02.11.12 р. - 11 т олії соняшникової, з 05.11.12 р. по 15.11.12 р. - 11 т олії соняшникової, з 16.11.12 р. по 26.11.12 р. - 11 т олії соняшникової, з 27.11.12 р. по 07.12.12 р. - 12 т 560 кг олії соняшникової (всього 78 т 560 кг), з 20.09.12 р. по 21.09.12 р. - 20 т макухи соняшникової, з 24.09.12 р. по 28.09.12 р. - 60 т макухи соняшникової, з 01.10.12 р. по 05.10.12 р. - 60 т макухи соняшникової, з 08.10.12 р. по 12.10.12 р. - 60 т макухи соняшникової, з 15.10.12 р. по 19.10.12 р. - 60 т 218 кг макухи соняшникової (всього 260 т 218 кг). Місце передачі готової продукції: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Калинівка, вул. Польова, буд. 3-А.

На виконання умов Договору Відповідачем було передано Позивачу макуху соняшникову 260 тон 218 кг та 68 тон 954 кг олії соняшникової, що підтверджено актами прийому-передачі готової продукції (а.с. 17-25). Що також підтверджено актами-розрахунків №6 по виробництву олії соняшникової нерафінованої за період з 01.11.2013 по 13.03.2014 та №8 по виробництву олії соняшникової нерафінованої за період з 26.12.2014 по 31.01.2015 (а.с. 26-27), відповідно до яких передано Позивачу (за весь період дії договору) на його вимогу готової продукції в обємі олії соняшникова нерафінована 402,326 т, макухи соняшникової 436,898 т. Відповідно до акту-розрахунку № 8 станом на 31.01.2015 Позивачу не було передано готової продукції олії соняшникової нерафінованої 9,606 т.

Позивачем вимоги п. 4.6 Договору з урахуванням додаткової угоди не виконано, заявки відповідачу про відвантаження готової продукції олії соняшникової нерафінованої 9,606 т. позивачем не направлено.

Крім того, в судовому засіданні Відповідач надав пояснення відповідно до яких Відповідач не заперечує проти відвантаження готової продукції, а саме олії соняшникової нерафінованої в кількості 9,606 т. по заявці Позивача, на виконання умов Договору.

Проте, враховуючи, що заявки Позивача про відвантаження готової продукції Відповідачу не надходило, відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором Відповідачем в судових засіданнях не встановлено.

Крім того, позивач просить стягнути суму за не відвантажену продукцію, що Договором не передбачено та суперечить п. 8.4 Договору , якою передбачено, що дія Договору припиняється тільки після повного виконання усіх його умов. Дострокове припинення можливе тільки по взаємній згоді Сторін. Одностороння відмова від виконання умов Договору не допускається, за винятком випадків коли така відмова викликана невиконанням, або неналежним виконанням однією із Сторін своїх зобов'язань за договром.

Господарським судом Миколаївської області розглядалась справа № 915/844/15 за позовом позовом Публічного акціонерного товариства Державна продовольчо зернова корпорація України до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю ВИСТА К, про зобов'язання виконати обов'язок в натурі передати 9,606 т. олії соняшникової, який ухвалою від 27.07.2015 залишено без розгляду за виконання позивачем вимог суду зазначених в протоколі від 30.06.2015 та в ухвалі від 16.07.2015. Що не лишає можливості звернутись з позовом до суду про зобов'язання виконати обов'язок в натурі передати 9,606 т. олії соняшникової.

Відповідно до ч.1, 2, 7 ст.193 ГК України cуб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, строк виконання зобовязань за Договором на момент подання позову не настав.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищезазначене та обставини справи, суд не встановив порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, а отже відсутні правові підстав для стягнення 188 757 грн. 90 коп.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись положення ст.49 ГПК України, суд покладає судові витрати на позивача.

У судовому засідання 15.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. 43, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 19.01.2016 р.

Суддя В.Д. Фролов