донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

13.01.2016 справа №908/53/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, с.Урицьке, Запорізький район, Запорізької області
За участю представників сторін: позивача - відповідача не зявився ОСОБА_5 (довіреність від 28.09.2015 №465)
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від11.11.2015 року
у справі№908/53/15-г (суддя Місюра Л.С.)
за позовомДержавної екологічної інспекції у Запорізькій області, м.Запоріжжя
до Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, с.Урицьке, Запорізький район, Запорізької області
простягнення 353 806,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Запорізькій області звернулась до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради с. Урицьке Запорізького району Запорізької області про стягнення 353 806 грн. 04 коп.

В обґрунтування позову (з врахуванням письмових пояснень б/н від 02.11.2015р., позивач посилався на наступне.

Відповідно до ст. 42 Водного кодексу Україні (далі ВК) водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства. Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними. Первинні водокористувачі це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води. Водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об'єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об'єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

Згідно ч. 1 ст. 48 ВК спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Статтею 44 Кодексу визначено обовязки водокористувачів - крім іншого здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу. Статтею 110 ВК України передбачена відповідальність за порушення водного законодавства. Порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. Положеннями статей 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлена відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в тому числі зобов'язання підприємств відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушень. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

31 травня 2013 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області гр-н ОСОБА_6 - завідуючого господарством КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України у звязку з передачею його на поруки колективу КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» строком на 1 рік.

Ухвала набрала законної сили 10.06.2013. В ході судового розгляду встановлено, що «завідуючий господарством КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗМР ОСОБА_6, будучи службовою особою установи, неналежним чином виконуючи покладені на нього службові обовязки, через несумлінне ставлення до них, не вжив будь-яких заходів до отримання або продовження дії дозволу на спеціальне водокористування, внаслідок чого установою без наявних на те правових підстав здійснено забір 8,126 м.куб. води з Артезіанської свердловини № 1, чим заподіяно шкоду охоронюваним законом інтересам держави у сумі 353 806,04 грн., що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян». Таким чином, в судовому порядку доведено такі факти, як неправомірність поведінки особи, вина завдавача шкоди, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.11.2015 року у справі № 908/53/15-г (суддя Місюра Л.С.) позовна заява задоволена. Стягнуте з Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 353 806 грн. 04 коп., яку належить перерахувати до місцевого бюджету Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Стягнуте з Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» судовий збір в сумі 7 076 грн. 12 коп. на користь державного бюджету України.

Відповідачем у справі подана апеляційна скарга, у якій заявник просить скасувати судове рішення через невірне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування скарги заявник, зокрема, посилається на наступне.

Згідно п. 3.1, 10.1, 10.2 Положення Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням Запорізької обласної ради від 26.06.2014р., метою діяльності інтернату є забезпечення належних умов для проживання, навчання, виховання, медичної та соціальної реабілітації підопічних, інтернат є неприбутковою бюджетною установою, фінансово - господарська діяльність інтернату здійснюється у встановленому порядку (передбаченому кошторисом) за рахунок коштів обласного бюджету. Відповідач є постійним користувачем земельної ділянки площею 99,6000 га, яка розташована на земельній ділянці Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з цільовим призначенням - для функціонування закладу, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 116638 від 03.12.2009р., виданим Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області.

Свердловина № 1, з якої здійснювався забір води, знаходиться на території Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради на зазначеній земельній ділянці, що підтверджується паспортом на свердловину, актом перевірки позивача, та не заперечується позивачем.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Водного кодексу України підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року № 827).

Стаття 2 Водного кодексу України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України. Тобто, прісні підземні води- це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Стаття 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах. Частиною 1 ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України також передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюються земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до положень ст.ст. 46, 48 ВК України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п. 9 ч. 1 ст. 44. ст. 49 Водного кодексу України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Разом із тим, Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб'єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (ст.21 Кодексу). Статтею 23 цього Кодексу закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб.

Виходячи з приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) ВК України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями «водокористування для потреб галузей економіки» та «промислові потреби».

Тобто, стаття 23 Кодексу про надра не застосовується лише у тому випадку, коли видобування води перевищує 300 кубічних метрів на добу і таке видобування не пов'язане із задоволенням не власних господарсько-побутових потреб, а інших - виробничих потреб підприємства.

Виходячи із специфіки діяльності відповідача та враховуючи, що установа не є виробничим підприємством, вода у період з 01.01.2012р. по 07.12.2012р. використовувалась установою на господарсько-питні та господарсько-побутові потреби, максимально допустимий об'єм видобутої води в межах наданої земельної ділянки, передбачений ст. 23 Кодексу України про надра в 300 кубічних метрів на добу не перевищувався, тому видобування підземної води відповідачем у зазначений період без дозволу на спеціальне водокористування правомірно.

Господарський суд у протиріч з підставами деліктної відповідальності в оскаржуваному рішенні зазначив, що факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів встановлений Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 31.05.2013р. у справі № 317/1205/13-к, якою завідувача господарством ОСОБА_6, було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу країни за нереабілітуючими обставинами, у зв'язку з передачею його на поруки трудовому колективу. Виходячи із змісту ч. 4 ст. 35 ГПК, п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами перших інстанцій», відповідно до яких, обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Ухвала, на яку посилається позивач, не є носієм встановлених та обов'язкових для господарського суду фактів.

У звязку з находженням у відпустці судді Сгара Е.В. на підставі ч.5 ст.26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.10.1, 17 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, затверджених рішенням загальних зборів суддів від 11.12.2015р., розпорядженням голови суду від 11.01.16 р. № 04-08/45/16 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Малашкевич С.А., Мартюхіна Н.О.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника відповідача, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 42 Водного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на момент проведення перевірки), водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства. Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними. Первинні водокористувачі це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води.

Водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об'єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об'єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

Згідно ч.1 ст. 48 Водного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на момент проведення перевірки) спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ст. 49 ВК України (в редакції, яка діяла станом на момент проведення перевірки), спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється на підставі клопотання водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з державним органом водного господарства.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюється ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. Спеціальне водокористування є платним.

Статтею 110 Водного кодексу України передбачена відповідальність за порушення водного законодавства. Порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Положеннями статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлена відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в тому числі зобов'язання підприємств відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушень. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

На підставі наказу № 954 від 04.12.2012 року та направлення № 850 від 04.12.2012 року позивачем проведена позапланова перевірка КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складено акт від 05.12.2012р. - 07.12.2012 року (далі акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що відповідач у період з 01.01.2012 року по 07.12.2012 року здійснював самовільний забір води з артезіанської свердловини № 1 (підземного водоносного горизонту) без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п. 9 ст. 44 та ст. 49 Водного кодексу України.

Перевірка проводилась у присутності представника відповідача, про що зазначено в акті.

Вказаним актом зафіксовано, що відповідачем для господарсько - побутових потреб використовується вода із артезіанської свердловини. Вода забирається за допомогою технічного пристрою.

До акту перевірки додані письмові пояснення відповідача, які знаходяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься довідка відповідача вих. № 901 від 13.12.2012 року, в якій вказано, що ним у період з 01.01.2012 року по 07.12.2012 року із артезіанської свердловини № 1 забрано 8126 м3 води.

Відповідно до п. 9.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 року, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 14.08.2009 року за № 767/16783, позивачем був проведений розрахунок збитків, завданих діями відповідача у період з 01.01.2012 року по 07.12.2012 року, який склав суму 353 806 грн. 04 коп.

Перевіривши розрахунок збитків, завданих діями відповідача у період з 01.01.2012 року по 07.12.2012 року, господарський суд погодився з його правильністю та обґрунтовано дійшов до висновку, що він здійснений відповідно до п. 9.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 року.

07.12.2012р. позивач склав припис про усунення порушень №24/09-ПЗ , який був отриманий директором КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат».

Дії Державної екологічної інспекції у Запорізькій області з проведення перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства не були оскаржені відповідачем та визнані незаконними у встановленому чинним законодавством порядку.

Факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів без отримання відповідного дозволу та завдання державі збитків в сумі 353 806 грн. 04 коп. встановлений, також, Запорізьким районним судом Запорізької області. В Ухвалі суду від 31.05.2013р. у справі № 317/1205/13-к зазначено, що завідуючий господарством КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ОСОБА_6 визнав себе винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Кримінальне провадження закрите з нереабілітуючих підстав. Ухвала набрала законної сили 10.06.2013 року, про що вказано на третій сторінці ухвали (т.1, а.с. 52-53).

Слід зазначити, що до проведення позивачем перевірки відповідача, та після проведення позивачем перевірки відповідача, відповідач отримував Дозволи на спеціальне водокористування з термінами дії з 30.04.2009р. по 31.12.2011р., з 14.02.2013р. по 31.12.2013р., з 24.01.2014р. по 31.12.2016р.

Дозвіл на спеціальне водокористування за період дії з 01.01.2012р. по 13.02.2013р. у відповідача відсутній.

Факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів без отримання відповідного дозволу, завдання збитків державі саме в сумі 353 806 грн. 04 коп., протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, наявність вини відповідача підтверджуються матеріалами перевірки та ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 31.05.2013 року у справі № 317/1205/13-к.

В силу приписів пункту 9 статті 44, статей 48, 49 ВК України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними та фізичними особами лише за наявності дозволу і насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджений постановою КМУ від 13.03.20012р. № 31, відповідно до пункту 2 якого дозволи на спеціальне водокористування надаються у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного та місцевого значення.

Дозвіл на спеціальне водокористування, видача якого передбачена приписами Водного кодексу України, не можна ототожнювати із спеціальним дозволом на користування надрами, який передбачений нормами Кодексу України про надра та який надається у разі видобування підземних вод для власних господарсько-побутових потреб за умови, що обсяг видобування підземних вод з водозаборів перевищує 300 куб. метрів на добу.

Для отримання дозволу на спеціальне водокористування не має значення на які потреби використовувалась вода.

Отже, у спорі, що розглядається, після закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування відповідач повинен був його продовжити або отримати новий дозвіл. У свою чергу, не вчинення таких дій з боку відповідача за наявності факту здійснення подальшого спеціального водокористування свідчить про самовільний характер такого водокористування, що є порушенням водного законодавства, а саме: правил спеціального водокористування, та тягне за собою, згідно ст. 110 ВК України дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законодавством України. При цьому, водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій.

Відповідно до приписів статей 68, 69 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Позивач направив відповідачу претензію №2389/03 від 26.12.2012р. (а. с. 20). Відповідач надав позивачу відповідь на вказану претензію №46 від 23.01.2013р., де вказав, що заявлена в претензії сума нарахована безпідставно. Шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 353 806 грн. 04 коп., не сплатив.

Враховуючи вищевказане, підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.33,99,101-103,105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.11.2015 року у справі № 908/53/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л. Агапов

Судді: С.А. Малашкевич

ОСОБА_2

Надруковано 5 прим: 1-позивачу, 1-відповідачу,1-у справу, 1-ДАГС, 1-ГСЗО