номер провадження справи 3/131/15-6/191/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.01.2016 Справа № 908/4915/15

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Місюри Л.С., суддів Алейникової Т.Г., Смірнова О.Г., при секретарі Авраменко К.В. розглянувши матеріали справи

За позовом: Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, поштова адреса: 01014, м. Київ, бул. Дружби народів, 38, ідентифікаційний код 34047020)

До : Фермерського господарства Байбара (72424, Запорізька область,Приазовський район, с. Володимирівка, вул. Леніна, 77, ідентифікаційний код 31334915)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26).

про стягнення 1 062 034 грн.19 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 22.12.2015р.

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: не зявився

В С Т А Н О В И В:

Позивач, на підставі кредитного договору № 38/К-07 від 11.07.2007р. та договору про передачу активів ТОВ Укрпромбанк в рахунок погашення заборгованості від 12.03.2011р., зареєстрованого в реєстрі за № 911, просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитом в сумі 311 298 грн. 06 коп., прострочену заборгованість по процентам в сумі 295 419 грн. 93 коп., заборгованість по комісії в сумі 46 252 грн. 32 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 60 869 грн. 43 коп., пеню за несвоєчасне погашення процентів в сумі 81 398 грн. 43 коп., пеню за несвоєчасну сплату комісії в сумі 12 538 грн. 33 коп., 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 4 682 грн. 26 коп., 3% річних від суми прострочених процентів в сумі 4 183 грн. 43 коп., штраф за ненадання фінансової звітності (п. 6.1.5 кредитного договору), відповідно до п. 8.4 кредитного договору, в сумі 392 грн., та штраф відповідно до п. 5.4 договору застави транспортного засобу №38/Zк-07 від 11.07.2007р., за порушення п. 3.1.1.2 договору застави в сумі 245 000 грн.

Відповідач у відзиву на позов від 30.10.2015р. (ар.с. 67) просить застосувати строк позовної давності, у своєму відзиві зазначає наступне: позов вважає необґрунтованим та таким, що не може бути задоволеним господарським судом, у зв'язку з наступним: предметом позовних вимог у справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 38/К-07 від 11.07.2007 року. Однак, за вказаним договором вся заборгованість станом на 03 травня 2012 року вже стягнута в судовому порядку з фізичної особи ОСОБА_2. Рішення Приазовського районного суду у справі № 2-88/2012 набрало законної сили 04.06.2012 року. Оскільки відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів, договорів, відповідач вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.4.1.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у розгляді справ за окремими позовами до боржника та поручителя як солідарних боржників необхідно виходити з того, що чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599-601, 604-609 ЦК України) не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Наявність судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Тому подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено. Однак, відповідач звертає увагу на те, що мова в постанові пленуму йде саме про те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Однак, прийняття судового рішення є формою зміни зобов'язання за кредитним договором. Така позиція не тільки не суперечить зазначеній вище постанові пленуму, а й неодноразово висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Так, у справі № 6-35797св14 (ухвала від 17.12.2014 року, номер в реєстрі 42008405), ВССУ вказав, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання і; повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконанню якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України. У справі № 6-41128св14 (ухвала від 14.01.2015 року, номер в реєстрі 42369897), ВССУ встановивши наявність судового наказу, зазначив, що оскільки ухвалено судове рішення (судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. У справі № 6-42315св14 (ухвала від 21.01.2015 року, номер в реєстрі 42421248), ВССУ встановивши наявність судового рішення про дострокове стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором та перебування цього рішення на стадії примусового виконання, вказав, що задовольняючи позовні вимоги банку «апеляційний суд не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах № 6-41цс14 від 17.09.2014 року, № 6-125цс14 від 17.09.2014 року, № 6-106цс14 від 24.09.2014 року, № 6-169цс14 від 29.09.2014 року та № 6-190цс14 від 21.01.2015 року. Аналіз правових норм, якими ВСУ, ВГСУ та ВССУ обґрунтовували свою позицію, свідчить про те, що відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст.510 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Таким чином, надіславши у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями, банк в односторонньому порядку змінює строк виконання зобов'язання за кредитним договором, та отримує право пред'явити позов до позичальника про стягнення всієї суми заборгованості. Отже, ВСУ, ВГСУ та ВССУ у наведених рішеннях прийшли до правового висновку, що після вступу в силу судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується, а відтак з цього моменту банк втрачає право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки. Відповідно з цього моменту припиняються кредитні зобов'язання за кредитним договором, а залишаються виключно боргові зобов'язання по сплаті боргу, визначеного судовим рішенням, тобто банк має право виключно на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних (платежі передбачені ч.2 ст.625 ЦК України). З цього ж моменту (ухвалення судового рішення) починається перебіг строку позовної давності за будь-якими вимогами щодо кредитних відносин. Виходячи з викладеного, початком перебігу строку позовної давності є день, наступник за днем набрання чинності судовим рішенням у справі № 2-88/2012. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Таким чином, останнім днем строку позовної давності за вимогами про стягнений заборгованості за кредитним договором є 06 червня 2015 року, і з настанням цієї дати строк позовної давності за вказаними вимогами закінчився. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач заявляє про застосування позовної давності до вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 38/К-07 від 11.07.2007 року та просить відмовити в задоволенні позову на цій підставі.

В матеріалах справи знаходяться Спеціальні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 21532198 та № 21541565 від 14.12.2015 року, відповідно до яких: Фермерське господарство «Байбара» знаходиться за адресою: 72424, Запорізька область, Приазовський район, с. Володимирівка, вул. Леніна, 77, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» знаходиться за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Ухвала суду про прийняття матеріалів справи до розгляду по справі від 14.12.2015 року направлялась відповідачу та третій особі саме за вказаними адресами.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, у суду є достатні докази направлення примірників цієї ухвали відповідачу та третій особі по справі.

Відповідач та третя особа, повідомлені про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, витребувані судом документи не надали.

Суд вважає за необхідне вказати відповідачу та третій особі що ухвала господарського суду є обовязковою для виконання, як в частині надання витребуваних судом документів, так і в частини забезпечення явки представників сторін.

Суд нагадує відповідачу та третій особі, що окрім прав, сторони ще мають і обовязки.

Відповідно до положень п. 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки:

- стягнення штрафу з винної сторони в доход державного бюджету України (пункт 5 статті 83 ГПК);

- винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 ГПК).

За таких обставин, суд попереджає відповідача та третю особу, що у разі невиконання вимог суду, до них судом будуть застосовані відповідні міри.

У звязку з неявкою відповідача та третьої особи, витребуванням додаткових документів, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 22, 77, 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Розгляд справи відкласти до 02.02.2016 р. об 11 год. 00 хв.

Зобовязати позивача заздалегідь, але не пізніше 28.01.2016р.

виконати дії та надати документи, витребувані ухвалою суду від 14.12.2015р., а саме надати суду:

письмові пояснення по строку позовної давності по кожному виду стягнення окремо (окремо по заборгованості по кредиту, окремо по процентам, пені на кредиту, пені по процентам, пені по комісії, З% річних по кредиту, 3% річних по процентам, по штрафу (п. 8.4 кредитного договору), по штрафу (п. 5.4 договору застави) з посиланням на конкретні норми законодавства;

письмово вказати чи переривався строк позовної давності або ні (ст. 264 ЦК України) та надати суду документи, які підтверджують факт переривання строку позовної давності;

письмово вказати правові підстави для стягнення заборгованості по комісії в сумі 46 252 грн. 32 коп., за умови, що по договору про передачу активів від 12.03.2011р. позивачу була передано заборгованість по комісії на суму 42 308 грн. 81 коп.;

письмово вказати конкретні дати коли саме відповідачем не була надана фінансова звітність (п. 8.4 кредитного договору);

письмово вказати конкретну норму законодавства, згідно якої предмет застави підлягає страхуванню тільки на 1 рік;

письмово вказати конкретні дати коли саме відповідач повинен був застрахувати предмет застави;

надати суду читаєму копію договору від 01.08.2008р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору;

надати суду докази відкриття кредитної лінії відповідачу на суму 392 000 грн. (меморіальні ордери та таке ін);

письмово вказати конкретну суму, яка була оплачена відповідачем або списана банком сум з рахунку відповідача;

надати суду платіжні документи, які підтверджують факт оплати відповідачем заборгованості або списання банком сум з рахунку відповідача (виписку з рахунку відповідача, платіжні доручення та таке ін.);

надати суду письмове повідомлення божника про передачу позивачу права вимоги та докази направлення цього повідомлення відповідачу (п. 3.8.1 договору про передачу активів від 12.03.2011р.);

докази вступу в закону силу рішення приазовського районного суду Запорізької області від 03.05.2012р. по справі № 2-88/2012р.;

виписку по рахунку відповідача;

належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду.

Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати відповідача заздалегідь, але не пізніше 28.01.2016р.

виконати дії та надати документи, витребувані ухвалою суду від 14.12.2015р.;

письмово пояснити суду та надати документи, які підтверджують поважність причин неявки вашого представника в судове засідання 14.01.2015р. та не надання витребуваних судом документів;

а також надати суду наступні документи:

письмові пояснення по строку позовної давності по кожному виду стягнення окремо (окремо по заборгованості по кредиту, окремо по процентам, пені на кредиту, пені по процентам, пені по комісії, З% річних по кредиту, 3% річних по процентам, по штрафу (п. 8.4 кредитного договору), по штрафу (п. 5.4 договору застави) з посиланням на конкретні норми законодавства;

письмово вказати конкретну норму законодавства, згідно якої предмет застави підлягає страхуванню тільки на 1 рік;

письмово вказати конкретні дати коли саме відповідач повинен був застрахувати предмет застави ;

надати суду читаєму копію договору від 01.08.2008р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору ;

письмово вказати конкретну суму, яка була оплачена відповідачем або списана банком сум з рахунку відповідача;

надати суду платіжні документи, які підтверджують факт оплати відповідачем заборгованості або списання банком сум з рахунку відповідача (виписку з рахунку відповідача, платіжні доручення та таке ін.);

докази вступу в закону силу рішення приазовського районного суду Запорізької області від 03.05.2012р. по справі № 2-88/2012р.

належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду.

Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати третю особу заздалегідь, але не пізніше 28.01.2016р.

виконати дії та надати документи, витребувані ухвалою суду від 14.12.2015р., письмово пояснити суду та надати документи, які підтверджують поважність причин неявки вашого представника в судове засідання 14.01.2016р. та не надання витребуваних судом документів;

а також: надати суду читаєму копію договору від 01.08.2008р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору;

надати суду докази відкриття кредитної лінії відповідачу на суму 392 000 грн. (меморіальні ордери та таке ін);

письмово вказати конкретну суму, яка була оплачена відповідачем або списана банком сум з рахунку відповідача;

надати суду платіжні документи, які підтверджують факт оплати відповідачем заборгованості або списання банком сум з рахунку відповідача (виписку з рахунку відповідача, платіжні доручення та таке ін.);

надати суду письмове повідомлення божника про передачу позивачу права вимоги та докази направлення цього повідомлення відповідачу (п. 3.8.1 договору про передачу активів від 12.03.2011р.);

виписку по рахунку відповідача;

належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду.

Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Головуючий суддя Л.С. Місюра

Судді Т.Г. Алейникова

ОСОБА_3