ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 січня 2016 р. Справа № 902/1635/15

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишиній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю;

відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВІН-2009" (61058, м. Харків, вул. Ромена Роллана, буд. 12)

до:Приватного підприємства "ГАЗО-МЕР" (21018, м. Вінниця, вул. Литвиненко, буд. 31 А)

про стягнення 781842,36 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГВІН-2009" (далі позивач) звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного підприємства "ГАЗО-МЕР" (далі відповідач), в якому просив стягнути з відповідача 781842,36 грн. заборгованості з якої 713 755,80 грн. основна заборгованість; 62 849,46 грн. пеня та 5 237,10 грн. 3% річних.

Ухвалою від 23 грудня 2015 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 19 січня 2016 року.

В судове засідання 19.01.2016 р. зявився представник позивача, який підтримав викладені в позовній заяві обставини та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов та витребуваних документів не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення йому рекомендованої кореспонденції 29.08.13 р.(а.с.28).

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору у його відсутність. Спір відповідно положень ст. 75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд встановив наступне.

16 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки нафтопродуктів № 245 (в подальшому Договір), відповідно до умов якого, постачальник (позивач) зобовязується передати в погодженні терміни, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі і Додатках до нього, нафтопродукти, що іменуються далі по тексту Товар. Асортимент, кількість Товару і його ціна встановлюються сторонами за погодженням в Додатках до цього Договору на підставі заявки покупця і вказуються в розрахункових документах (рахунках-фактури) та/або у відвантажувальних документах (видаткових накладних) на Товар (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору Товар поставляється погодженими партіями, згідно із заявками покупця на поставку тієї або іншої партії Товару. Поставка Товару підтверджується первинними документами (видатковими накладними та/чи актами приймання-передачі, ТТН), які підписані представниками обох сторін.

Згідно п. 3.1. Договору Загальна ціна цього Договору визначається вартістю Товару, отриманого покупцем впродовж всього терміну дії Договору. Вартість кожної кремої партії Товару визначається постачальником у відповідних Додатках до Договору на кожну окрему партію Товару та зазначається у рахунках-фактурах.

Як зазначено в п. 3.2. Договору покупець зобовязується сплатити повну вартість Товару, визначену у відповідному Додатку до цього договору та рахунку на умовах 100% передплати.

На виконання умов Договору позивач у вересні-жовтні поточного року здійснював поставку палива моторного автомобільного, а саме:

- 17.09.2015 р. відвантажено бензин автомобільний марки А-92 «Форсаж» у кількості 9005 літрів на суму 117 965,50 грн. згідно видаткової накладної № НО-2419 від 17.09.15 р.;

- 13.10.2015 р. відвантажено паливо дизельне ДТ-Л-К4, сорт С у кількості 61,102 тони на суму 1 105 946,20 грн. згідно видаткової накладної № НО-3352 від 13.10.2015 р.;

- 21.10.2015 р. відвантажено паливо дизельне у кількості 29198 літрів на суму 443 809,60 грн. згідно видаткової накладної № НО-3643 від 21.10.2015 р.;

Загалом відповідачу поставлено нафтопродукти на загальну суму 1 667 721,30 грн.

Як зазначено в позовній заяві позивачем, не зважаючи на те, що за умовами договору (п. 3.2) розрахунок за товар має здійснюватись покупцем на умовах 100% попередньої оплати, постачальником було надано можливість здійснювати розрахунок протягом 1 дня від дати фактичного отримання товару.

За поставку першої партії товару відповідач здійснив розрахунок у повному обсязі 117 965,50 грн. наступного дня 18.09.2015 р.

Однак за наступні партії товару відповідач розрахувався частково в сумі 836 000,00 грн.

Заборгованість за поставлений товар визнана відповідачем, що стверджується Актом звірки взаємних розрахунків, підписаним останнім, станом на 30.11.2015 р. на суму 759 755,80 грн. та проведенням часткових проплат після підписання даного акта.

Станом на день розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 713 755,80 грн., яка стверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростована відповідачем.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

У ст. 33-34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В судовому засіданні позивачем доведено суду, що на день розгляду справи у відповідача перед ним існує заборгованість у сумі 713 755,80 грн., даний факт відповідачем не спростовано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині основного боргу.

Окрім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 62 849,46 грн. пеня та 5 237,10 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 4.2 Договору у разі неналежного виконання покупцем зобовязання по оплаті Товару на підставі виставлених рахунків-фактури покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд оглянувши розрахунок, доданий позивачем до позовної заяви, встановив, що останній не вірно визначив початок виникнення заборгованості, а тому позовні вимоги в частині стягнення 62 849,46 грн. пеня та 5 237,10 грн. 3% річних за період з 13.10.2015 р. по 14.12.2015 р. (з урахуванням часткових проплат) підлягають задоволенню частково в сумі 60260,26 грн. пеня та 4108,66 грн. 3% річних (за період з 15.10.2015 р. по 14.12.2015 р.) відповідно до розрахунку, здійсненого судом на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ГАЗО-МЕР" (21018, м. Вінниця, вул. Литвиненко, буд. 31 А, код 38394813) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГВІН-2009" (61058, м. Харків, вул. Ромена Роллана, буд. 12, код 36226294) 713 755,80 грн. - основного боргу; 60260,26 грн. пені; 4108,66 грн. 3% річних та 11 671,88 грн. - судового збору.

3. В частині стягнення 2 589,20 грн. - пені та 1 128,44 грн. 3% річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 21 січня 2016 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (21018, м. Вінниця, вул. Литвиненко, буд. 31 А)