ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 січня 2016 р. Справа № 903/1289/15

за позовом Старовижівської селищної ради

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Волинський облавтодор" в особі філії "Старовижівський автодор"

про стягнення 1 830,48 грн.,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов.№3/2.4/2-16 від 11.01.2016 року

від відповідача: н/з

Права та обовязки учаснику судового процесу розяснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач - Старовижівська СР звернувся з позовом про стягнення з ДП «Волинський облавтодор» філії «Старовижівський автодор» 1830,48 грн. шкоди, завданої при виконанні договору підряду №6 від 06.07.2016 року по поточному ремонту вул.Заводська, в смт.Стара Вижівка.

Відповідач у відзиві на позов №10 від 06.01.2016 року вимогу позивача заперечує, вказуючи, що філія «Старовижівський автодор» не має статусу юридичної особи і не може бути стороною в господарському суді. Посилання відповідача на ст.1166 ЦК України вважає безпідставним оскільки між сторонами по договору підряду було підписано акти ф.КБ-2в та довідки ф.КБ-3 без жодних зауважень щодо якості чи вартості робіт, чим спростовано доводи позивача щодо завдання йому збитків.

Виходячи з визначення збитків наданих в ст.ст.22 ЦК України, 225 ГК України, позивачем не наведено жодних доказів надання йому збитків.

Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності встановлений ст.256 ЦК України, який просить застосувати посилаючись на ч.3 ст.267 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні заперечує пропуск строку позовної давності, вказуючи, що матеріали перевірки фінансової інспекції, якими встановлено зайве включення до актів виконаних будівельних робіт коштів по перевезенню працівників будівельно-монтажних організацій та зайве списання бітуму на загальну суму 1830,48 грн., були предметом розгляду в Волинському окружному адміністративному суді і тільки 18.06.2015 року Вищим адміністративним судом України винесена ухвала, якою залишено без змін Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 року.

З врахуванням Положення наданого відповідачем належним позивачем по справі є Дочірнє підприємство "Волинський облавтодор" в особі філії "Старовижівський автодор"

З матеріалів справи, пояснень представника позивача вбачається, що 06.07.2012 року між Старовижівською СР (Замовник) та філією «Старовижівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» (Підрядник) було укладено договір підряду №5 на виконання робіт по поточному ремонту вул.Заводська в смт.Стара Вижівка.

Згідно п.1.1 договору Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт по поточному ремонті вулиці Заводська в смт.Стара Вижівка.

По п.3.1 договору вартість робіт складає 80 590 грн.

При проведенні ревізії окремих питань Старовижівської СР за період з 01.01.2008 року по 31.12.2012 року Державною фінансовою інспекцією у Волинській області встановлено, що згідно актів ф.КБ-2в по договору підряду №5 від 06.07.2012 року виконано робіт на суму 42 240 грн.

Як зазначено в довідці складеній за результатами перевірки від 22.01.2013 року при перевірці прямих витрат виявлено зайве включення в акт викнаних робіт ф.КБ-2в за липень 2012 року ліміту коштів на витрати по перевезенню працівників будівельно-монтажних організацій автомобільним транспортом, що опроцентовано в акті відповідно до п.39 додатку Б ДБН Д.1.1-1.2000, в той час, коли відповідно до договору сума повинна була розраховуватись за нормами ВБН в.3.2-218-180-2003, чим завищено вартість виконаних робіт на загальну суму 1170 грн.

При цьому зазначено, що порушення щодо оплати завищеної вартості ремонтних робіт проведених ДП «Волинський облавтодор» філія «Старовижівський автодор» допущено з вини працівника технагляду ОСОБА_3, яким перевірено акти виконаних робіт ф.КБ-2в по обєкту поточному ремонту вул.Заводська в смт.Стара Вижівка.

13.02.2013 року Ковельською ОДПУ Селищному голові Старовижівської СР направлено лист про усунення виявлених в ході ревізії порушень, яким зокрема зобовязано СР провести претензійно-позовну роботу по поверненню до бюджету селищної ради філією «Старовижівський автодор» 1830,48 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.06.2015 року, зобовязано селищну раду виконати вимогу Ковельської ОДПП, викладені у п.3.8 (в частині проведення претензійно-позовної роботи щодо повернення філією «Старовижівський автодор» ДП «Волинський облавтодор» 1830,43 грн.) 12 листа Ковельської обєднаної фінансової інспекції від 13.02.2013 року №820-13/101.

При зверненні з позовом про стягнення 1830,43 грн. Старовижівська СР посилається на положення статтей 22,1166 ЦК України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову в позові виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому обов'язок доведення збитків покладається на позивача.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України). Виходячи з цього, позивач повинен довести наявність збитків і неправомірність поведінки відповідача, безпосередній причинно - наслідковий звязок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір збитків заявлений до відшкодування. В свою чергу, відповідач повинен довести відсутність своєї вини.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Необхідною умовою для покладання на відповідача цивільноправової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність всіх елементів цивільного правопорушення.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 17.03.2011р. у справі №02/88-40.

Позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 22, 1166 ЦК України, не обгрунтовано та не доведено у чому полягає протиправна поведінка відповідача, якими своїми діями чи бездіяльністю відповідач спричинив заподіяння збитків позивачу, не встановлено причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками та не вказано у чому саме полягає вина відповідача у заподіянні збитків позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що обсяги та вартість робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем відповідають обсягам та вартості, визначеним у відповідній кошторисній документації, позивачем не надано документальних доказів, які б свідчили про неправомірні дії відповідача в завищенні вартості послуг та нанесенні збитків позивачу.

Позовна заява Старовижівської СР грунтується на результатах ревізії, яка проводилась Державною фінансовою інспекцією у Волинській області, оформлених довідкою від 22.01.2013 року, яка не є первинним документом, що підтверджує виконання робіт за договором підряду №5 від 06.07.2012 року. Факт виконання робіт за даним договором підтверджено довідками про вартість виконаних будівельних робіт ф.КБ-3 та актами приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2в, які підписано підрядником та замовником без будь-яких зауважень та скріплено їх печатками.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог Старовижівської селищної ради до ДП «Волинський облавтодор» в особі філії «Старовижівський автодор» про стягнення 1830,48 грн., а тому в позові відмовляє.

Підстави віднесення судових витрат на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 224,225 ГК України, ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1.В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

16.01.2016

Суддя С. В. Костюк