ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016 року Справа № 904/4719/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Дарміна М.О.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №855-О від 07.03.2014р., представник;

від позивача представник у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "МВВ Постач" на рішення рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 року у справі №904/4719/15

за позовом приватного підприємства "МВВ Постач", м. Київ

до відповідача публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року приватне підприємство «МВВ Постач» (надалі ПП «МВВ Постач») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, якою просило суд зобовязти публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі ПАТ КБ "Приватбанк") відновити дію рахунку №0040 та покласти на відповідача 1 218 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 року у справі №904/4719/15 (суддя Мілєва І.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт на виклик суду тричі не зявився, звернувся з клопотаннями про розгляд справи без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях представників відповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини, юридичні факти (ч.1, ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Цивільний обов'язок - це вимога до суб'єкта цивільного права діяти (або не вчиняти дії), забезпечена можливістю правового примусу до належної поведінки. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 Цивільного кодексу України).

Для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій банки відкривають рахунки юридичним особам, зареєстрованим в установленому чинним зако нодавством України порядку особам на умо вах, зазначених у договорі між установою банку та володільцем рахунка. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки визначаються як рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобовязання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відповідно до ст. 51 зазначеного Закону банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб відкриваються у гривнях та іноземній валюті. Метою договору банківського рахунка є належне виконання банком доручення клієнта щодо здійснення розрахунків з контрагентами. Договір банківського рахунка входить до групи договорів про надання послуг і є публічним до говором. Його правову природу становить змішана договірна конструкція, яка складається з елементів договорів доручення, банківського вкладу, попередньо го договору. Використання окремих елементів зазна чених договорів зумовлене широким комплексом взаємних обовязків сторін за договором банківського рахунка. Банк зобовязується відкрити клієнту рахунок, приймати й зарахову вати на рахунок клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших опера цій за рахунком (проводити списання коштів за платіжними документами, сплачувати клієнтові проценти за залишок коштів на рахунку тощо).

Позивач зазначає, що між ПП "МВВ Постач" та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір про розрахунково-касове обслуговування та відкрито рахунок № 0040 в філії "Розрахунковий центр" ПАТ КБ "Приватбанк" для здійснення розрахунково-касових операцій юридичної особи ПП "МВВ Постач". Згідно довідки ПАТ КБ Приватбанк №08.7.0.0.0/010 від 24.06.2015 року у зазначеному банку ПП "МВВ Постач" відкрито рахунок № 0040, валюта Українська гривня, дата відкриття 12.11.2014 року.

За доводами позивача розрахунково-касові операції проводилися підприємством з 12.11.2014 року згідно умов та правил надання банківських послуг; ніяких порушень порядку проведення розрахункових операцій позивач не здійснював, боргів по оплаті послуг перед банком або будь-якими третіми особами не мав, однак 04.02.2015 року відповідач заблокував розрахунковий рахунок № 0040, припинив всі розрахунково-касові операції за цим рахунком, чим позбавив позивача права користування власними грошима.

В якості відповідного доказу надав копію довідки №08.7.0.0.0/000 від 23.06.2015 року, в якій зазначено, що стан рахунку № 30040 UAH (Українська гривня) призупинено від 02.04.2015 року (а.с. 48).

Відповідач зі свого боку вказує, що даний документ є підробленим, адже згідно пояснень ОСОБА_2, менеджера з обслуговування корпоративних клієнтів, що видавала та посвідчувала вищезазначену довідку, вона не містила рядка «Стан рахунку № 30040 UAH (Українська гривня) призупинено від 02.04.2015 року.» Зазначає, що документи, що видаються клієнтам, формуються та зберігаються в електронному вигляді в програмному комплексі банку, та в електронній версії такий рядок відсутній. Стверджує, що позивач самостійно вніс даний рядок в документ, використовуючи принтер або іншій копіювально-розмножувальний апарат.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ст. 1066 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Форма розпорядження на списання грошових коштів міститься в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року.

Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час (ч.1 ст. 1075 Цивільного кодексу України).

Розірвання договору банківського рахунка тягне за собою закриття рахунка. За наявно сті коштів на рахунку банк здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання пла тіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, нара хування і виплату відсотків на день закриття рахунка, перерахування залишку коштів на підставі платіжного доручення на інший рахунок підприємства, зазначений у заяві тощо). При цьому датою закриття рахунка вважається день, наступний після проведення остан ньої операції за цим рахунком. Якщо на рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття рахунка є день отримання банком цієї заяви. У день закриття рахунка банк зобовязаний видати клієнту довідку про закриття рахунка (п. 20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у на ціональній та іноземних валютах, затвердженої постановою Національного банку України від 12.11.2003 pоку).

За приписами ст. 21.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (п. 1.35 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (ст. 1.30, ст. 22.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (ст. ст. 22.3, 22.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (ст. 22.9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Отже, обов'язок банку щодо перерахування грошової суми на розрахунковий рахунок виникає після подання клієнтом банку відповідного розрахункового документу.

Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування (ст. 341 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач зазначає, що 04.02.2015 року відповідач припинив розрахунково-касові операції за рахунком. Разом з тим з довідки ПАТ КБ Приватбанк №08.7.0.0.0/084 від 24.06.2015 року, наданої ПП МВВ Постач про обіг коштів за період з 01.01.2015 року по 24.06.2015 року за рахунком № 0040, вбачається, що у лютому, березні та квітні 2015 року відбувалось як зарахування, так і списання коштів з рахунку (а.с. 50).

Позивач вказує, що неодноразово подавав банку платіжні доручення № 1 від 23.07.2015р на суму 14 000 грн. (одержувач - ТОВ "Охоронна агенція Багіра") (а.с. 92), № 2 від 23.07.2015 року на суму 14 000 грн. (одержувач ПП "АМЗ-Постач") (а.с.102) разом із заявою про закриття рахунку (а.с.100), однак працівники банку в усній формі пояснили, що не можуть їх прийняти та виконати, про що ним в односторонньому порядку складено відповідні акти від 24.07.2015 року.

В матеріалах справи наявні докази надіслання позивачем вищезазначених документів відповідачу (а.с. 103, 109).

Листом №20152108/3143/2 від 21.08.2015 року, докази надіслання якого позивачу містяться в матеріалах справи (а.с. 139) відповідач повідомив, що у отриманих платіжних дорученнях в порушення п.3.1.1.22. Умов та правил банківських послуг не заповнені всі необхідні реквізити (що дійсно вбачається з них), вони не містять печатки та підпису уповноваженої особи, не подані у відповідній кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Щодо заяви про закриття рахунку, з посиланням на норми Інструкції про порядок відкриття використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою НБУ 12.11.2003 року №492, повідомлено, що діючим законом не передбачено подання заяви про закриття рахунку засобами поштового звязку; вказано про відстуність належно оформленого розпорядження залишками коштів на рахунку, наявність суперечності у існуванні двох платіжних доручень № 1 від 23.07.2015 року та № 2 від 23.07.2015 року, розбіжність підпису на поданих заявах та зразком підпису директора МВВ Постач ОСОБА_3 у картці із зразками підпису, що наявні в банку. (а.с.136-138).

Наведені обставини є підставами для повернення банком розрахункових документів без виконання.

Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач не надав суду доказів подання до ПАТ КБ "Приватбанк" належним чином оформлених розрахункових документів про перерахування або видачу його коштів; довідка ПАТ КБ "Приватбанк" №08.7.0.0.0/000 від 23.06.2015 року, в якій зазначено, що стан рахунку № 30040 UAH призупинено від 02.04.2015 року подана позивачем в копії та неодноразову вимогу суду він в судові засідання не з'явився та тричі просив апеляційний господарський суд розглянути справу за наявними в ній документами, що унеможливлює проведення судової технічної експертизи стосовно їх змісту, враховуючи заперечення відповідача; блокування відповідачем рахунку позивача спростовано поданим самим позивачем доказом (а.с. 50), про що зазначено вище, колегія суддів вважає, що в порядку ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача в діях останнього у спірних взаємовідносинах сторін, тому відсутні підстави для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "МВВ Постач" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 року у справі №904/4719/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя М.О. Дармін

(Повний текст постанови складено 15.01.2016 року)