ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 січня 2016 року Справа № 908/1482/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого),
Катеринчук Л.Й. (доповідача),
Куровського С.В.
розглянувши касаційну скаргуДніпродзержинської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року
у справі господарського суду№ 908/1482/14 Запорізької області
за заявоюТОВ "ВТБ-Брокеридж"
доТОВ "ВТБ-Брокеридж"
провизнання банкрутом
ліквідаторЛященко С.С.
В С Т А Н О В И В :

подана Дніпродзержинською ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - скаржником) касаційна скарга на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року у справі №908/1482/14 не може бути прийнята Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 111 ГПК України, касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити перелік доданих до скарги документів.

Відповідно до частин 3, 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником; до скарги додаються докази сплати судового збору і надіслання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено; до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, яким встановлено ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення та ухвали господарського суду.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" №80-VIII від 28.12.2014 року, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 року становив 1 218 грн.

Отже, за подання скаржником у листопаді 2015 року касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду від 29.10.2015 року про повернення апеляційної скарги органу державної фіскальної служби на ухвалу суду першої інстанції від 02.07.2015 року про завершення ліквідаційної процедури ТОВ "ВТБ-Брокеридж" підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 218 грн., що узгоджується з роз'ясненнями згідно з абзацом 3 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VIII).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Отже, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги податкової інспекції, скаржником не додано належних доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції від 29.10.2015 року у встановленому порядку та розмірі, при цьому, подано заяву про звільнення від сплати судового збору, обґрунтовану тим, що скаржник є фіскальним органом, який фінансується виключно з державного бюджету, а в його кошторисі на 2015 рік не передбачено видатків на оплату судового збору відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №484-VIII від 22.05.2015 року.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування поважності підстав для його звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду від 29.10.2015 року у даній справі, колегія суддів касаційного суду не знаходить правових підстав для задоволення заяви податкової інспекції про звільнення від сплати судового збору, оскільки зазначення органом державної фіскальної служби про його фінансування з Державного бюджету України та відсутність в його кошторисі на поточний бюджетний рік статті видатків "на оплату судового збору" не є безумовною підставою для звільнення податкової інспекції від сплати судового збору за звернення до суду касаційної інстанції після набрання чинності 01.09.2015 року змінами до Закону України "Про судовий збір", внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року. При цьому, інших доказів на підтвердження складного фінансового становища станом на момент подання касаційної скарги скаржником не наведено.

З огляду на таке, колегія суддів касаційного суду відмовляє Дніпродзержинській ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року у справі №908/1482/14.

При цьому, додана скаржником до касаційної скарги довіреність №25548/04-03-10-36 від 20.10.2015 року не може вважатися належним доказом уповноваження ОСОБА_5 на представництво інтересів Дніпродзержинської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, оскільки її фотокопія не містить особистого підпису особи, яка засвідчує копію, а також дати засвідчення копії довіреності, яка проставляється нижче підпису, що не відповідає вимогам щодо засвідчення копій документів відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 року.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам провадження у справі є обов'язком заявника касаційної скарги, а не суду касаційної інстанції.

Виходячи з положень статей 32, 34, 36 ГПК України, належним доказом надсилання іншому учаснику провадження у справі копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії, а також засвідчений належним чином витяг з відповідного реєстру.

Однак, податковою інспекцією не надано доказів направлення копії касаційної скарги з додатками на ухвалу суду апеляційної інстанції від 29.10.2015 року іншим учасникам провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВТБ-Брокеридж".

З огляду на таке, касаційна скарга органу державної фіскальної служби не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. При цьому, виходячи з положень частини 3 статті 1113 ГПК України, скаржник вправі повторно звернутися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 111, пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Дніпродзержинській ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року у справі №908/1482/14.

2. Касаційну скаргу Дніпродзержинської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року у справі №908/1482/14 повернути скаржнику.

Головуючий Н.Г. Ткаченко

Судді Л.Й. Катеринчук

С.В. Куровський