ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа № 914/2735/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Кузь В.Л.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Друзюк М.М.

Розглянув апеляційну скаргу за вих. № 82/3398 від 03.11.15 Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго, м. Львів

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.15

у справі № 914/2735/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Промпостач Південь , м. Одеса

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго, м. Львів

про: стягнення 36430 грн. пені, 3593,09 грн. 3 % річних, 16029,19 грн. інфляційних втрат

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2 представник (довіреність № 190 від 21.12.15).

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/2735/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А. та Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.15 у справі № 914/2735/15 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго, м. Львів до провадження та призначено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А. та Данко Л.С.

У звязку з перебуванням судді Данко Л.С. у відпустці розпорядженням голови суду від 09.12.15 внесено зміни в склад судової колегії по справі № 914/2735/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.10.15 у справі № 914/2735/15 (суддя Пазичев В.М.) задоволено уточнені позовні вимоги, стягнуто з ПАТ «ДТЕК Західенерго» на користь ТОВ «Промпостач Південь» 36430 грн. пені, 3460 грн. 74 коп. 3% річних, 19007 грн. 69 коп. інфляційних втрат та 1827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.15 у справі № 914/2735/15 і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

При цьому, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував наступного:

- термін прострочення оплати за отриманий товар на підставі видаткових накладних №№1,2 від 06.02.15 починається з 16.05.15, а не з 15.05.15, як зазначено в розрахунку позивача;

- в розрахунку інфляційних втрат позивачем повинен бути застосований індекс інфляції за червень та липень 2015 року, з урахуванням дати проведення відповідачем поетапної оплати вартості отриманого товару;

- суд не задоволив клопотання відповідача про зменшення пені, незважаючи на скрутне матеріальне становище товариства та на повне погашення ним суми основного боргу 13.07.15, а також не врахував тієї обставини, що ТЕС відповідача в осінньо-зимовий період несуть пік навантаження, відчувають нестачу енергетичного палива через відсутність коштів на його придбання.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зважаючи на законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду.

При цьому, позивач зазначає про те, що розрахунок інфляційних нарахувань повинен нараховуватись за період з 15.05.15 по 12.07.15, та заперечує проти зменшення пені, оскільки відповідно до розрахунку доданого до позовної заяви, розмір пені з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України за час прострочення становить 71 861,91 грн., який в свою чергу за умовами договору є зменшений до 36 430 грн. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязання щодо оплати за продукцію, позивач вчасно не розрахувався із своїм контрагентом та відповідно до п. 2.2. договору № 02-1 від 02.02.15 сплатив штрафні санкції в розмірі 58 167,48 грн. Також, позивачем було подано доповнення до заперечення на апеляційну скаргу, в якому було зазначено, що днем початку обрахунку 90-денного терміну відстрочення оплати слід вважати 06.02.15 згідно з р. 5.4. договорів.

Перед початком судового засідання представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з колективного договору та копії графіку роботи, а також клопотання про зменшення неустойки на 90 %, обґрунтовуючи його наступним:

- позивачем не представлено будь-яких доказів понесення ним збитків, повязаних з простроченням виконання відповідачем своїх зобовязань;

- розрахунки за поставлену енергію ДП «Енергоринок» здійснюються не у повному обсязі в звязку з тим, що за станом на 01.07.15 у нього існує заборгованість за придбану в попередні періоди електроенергію в розмірі 2 287 346 432,21 грн.;

- рівень тарифу на відпушену ПАТ ДТЕК Західенерго електроенергію не покриває затрат на її виробництво та не дозволяє забезпечувати економічний процес відтворення діяльності, оскільки тариф на вироблену електричну енергію затверджується без врахування реальних витрат на її виробництво;

- відсутність коштів на придбання вугільної продукції, наявність невиплачених кредитів, висока дебіторська заборгованість за вироблену продукцію, низькі тарифи на вироблену електроенергію в порівнянні з витратами на її виробництво може призвести до перебоїв у постачанні електроенергії.

Представник відповідача в судовому засіданні навів свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги.

Позивач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні 09.12.15 за згодою представників сторін було оголошено перерву до 12.01.16.

З огляду на те, що клопотань від позивача на розгляд суду перед судовим засіданням від 12.01.16 не надходило, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 12.01.16 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 19.01.15 між ТОВ «Промпостач Південь» (надалі постачальник) і ПАТ «ДТЕК Західенерго» (покупець) були укладені договір поставки № Д-008 від 19.01.15 та договір поставки № ППП/Д-0202/1 від 02.02.15 (надалі договори поставки).

Відповідно до специфікацій, підписаних до договорів поставки № Д-008 від 19.01.15 та № ППП/Д-0202/1 від 02.02.15, постачальник зобовязаний був поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію на суму 645 252 грн. та на суму 83 347,93 грн. відповідно.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи видаткової накладної № 1 від 06.02.15 та довіреності № 41 від 04.02.15 покупець передав, а уповноважений представник покупця прийняв товар на суму 645 252 грн. відповідно до умов договору поставки № Д-008 від 19.01.15.

Відповідно до видаткової накладної № 2 від 06.02.15 та довіреності № 41 від 04.02.15 покупець передав, а уповноважений представник покупця прийняв товар на суму 83 347,93 грн. згідно з договором поставки № ППП/Д-0202/1 від 02.02.15.

На підставі п. 5.4. договорів поставки, розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 5 робочих днів після спливу 90 календарних днів від дати поставки продукції згідно отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

Як зазначає позивач у позовній заяві та не заперечується відповідачем, останній не виконав взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати за придбану продукцію в обумовлені договором строки.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, відповідач оплату вартості отриманого товару за договором поставки № Д-008 від 19.01.15 здійснив 01.07.15 на суму 13 922,94 грн. та 13.07.15 на суму 631 329,06 грн., а згідно платіжного доручення № НОМЕР_3, відповідач вартість отриманого товару за договором поставки № ППП/Д-0202/1 від 02.02.15 здійснив 13.07.15 на суму 83 347,93 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.15 позивач направляв на адресу відповідача претензію № П-01/15-05-2015 від 15.05.15 щодо погашення заборгованості за отриманий відповідно до видаткових накладних №№ 1,2 від 06.02.15 товар.

Надалі, позивач 10.06.15 надіслав на адресу відповідача лист-вимогу (який був адресований ВП «Добротвірська теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Західенерго») про оплату заборгованості в розмірі 728 599,93 грн., сплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Як зазначалося вище, 13.07.15 відповідач погасив суму основного боргу в розмірі 728 599,93 грн., проте не сплатив нараховані позивачем суми інфляційних втрат, пені та 3 % річних, що слугувало підставою для звернення з позовом до суду.

Відповідно до розрахунку позивача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.10.15, позивач просить суд стягнути з відповідача:

3 460,74 грн. -3 % річних, нарахованих за період з 15.05.15 по 12.07.15;

19 007,69 грн. інфляційних нарахувань за період з 15.05.15 по 01.07.15;

36 430 грн. пені, нарахованої за період з 15.05.15 по 12.07.15 з врахуванням обмеження відповідно до п. 6.8 договорів (початковий розмір пені складав 71 587,18 грн.);

Місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог (з урахуванням заяви про уточнення) у повному обсязі.

Проте, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду не погоджується з доводами позивача та висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в повному обсязі, з огляду на наступне:

Відповідно до п. 5.4. договорів поставки, розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 5 робочих днів після спливу 90 календарних днів від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи видаткових накладних №№ 1,2, позивач поставив, а відповідач отримав 06.02.15 товар на суму 645 252 грн. (на виконання умов договору № Д-008 від 19.01.15) та товар на суму 83 347,93 грн. (на виконання умов договору № ППП/Д-0202/1 від 02.02.15).

Таким чином, враховуючи дату постави товару та п. 5.4. договорів постави, обовязок відповідач вважається таким, що прострочив строк оплати вартості отриманого товару з 16.05.15 (90-ий календарний день припадає на 07.05.15, 5-ий робочий день закінчується -15.05.15, враховуючи, що 09,10,11 травня у 2015 році були вихідними днями, оскільки вихідний день у суботу 09 травня був перенесений на понеділок 11 травня, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.14 № 10196/0/14-14/13).

Посилання позивача на те, що розрахунок за продукцію мав бути здійснений після спливу 95 днів, тобто 14.05.15, є неправомірними.

Стосовно доводів позивача, що період відстрочки сплати товару має починатися 06.09.15, а не 07.02.15, тобто з дня отримання товару, є неправомірним, оскільки строки обчислюються за загальним правилом з наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 4 ст. 232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Згідно з абзацом 2 пункту 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.12 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

В рекомендаціях Верховного суду України стосовно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, які містяться в листі від 03.04.97 № 62-97р передбачено, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Разом з цим, при застосуванні індексу інфляції необхідно враховувати, що індекс розраховується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Враховуючи, що прострочка відповідача щодо повної оплати отриманого товару починається з 16.05.15, то має бути застосований індекс інфляції за червень 2015 року в розмірі 100,4 % і за липень 2015 року в розмірі 99,0 % (Урядовий курєр № № 122, 144), які в добутку становлять 99,4 %, тобто є дефляційними. Відповідно підстав для нарахування і стягнення інфляційних втрат Львівським апеляційним господарським судом не встановлено.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, з врахуванням умов договорів поставки, строків виникнення у відповідача обовязку щодо оплати вартості отриманого товару та з врахуванням оплат відповідачем сум боргу, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду провела перерахунок 3 % річних, які складають 3 460,74 грн. та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з п. 6.8. договору в разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, але не більше 5% від простроченої суми, що складає за період з 16.05.15 по 13.07.15 728 599,93 грн. *5%/100% = 36 430 грн.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову щодо стягнення з відповідача 36 430 грн. пені, виходячи з договірної умови стосовно можливості стягнення з відповідача (покупця) пені в розмірі, що не перевищує 5 % від простроченої суми.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання через застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За приписами статті 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Згідно зі ст. 549 цього ж Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, передбачене п. 3 ГПК України. При цьому, вказана процесуальна норма застосовується виключно у сукупності з нормами права матеріального, які передбачають можливість зменшення розміру пені, а саме ч. 3 ст.551 ЦК України і статтею 233 ГК України.

За приписами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, котрі заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначний період прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони, зокрема вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків тощо.

При цьому, наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні зазначених правових норм, вирішується на підставі оцінки судом усіх матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, звертаючись до місцевого господарського суду під час розгляду справи із заявою про зменшення пені на 90 %, в задоволенні якої судом було відмовлено, зазначав про наступне:

- розрахунки за поставлену ним електроенергію ДП «Енергоринок» здійснюються не у повному обсязі. У звязку з цим, за станом на 01.07.15 у нього існувала заборгованість за передану в попередні періоди електроенергію в розмірі 2 287 346 432,21 грн.;

- рівень тарифу на відпушену ПАТ ДТЕК Західенерго електроенергію не покриває затрат на її виробництво та не дозволяє забезпечувати економічний процес відтворення діяльності, оскільки тариф на вироблену електричну енергію затверджується без врахування реальних витрат на її виробництво;

- відсутність коштів на придбання вугільної продукції, наявність невиплачених кредитів, висока дебіторська заборгованість за вироблену продукцію, низькі тарифи на вироблену електроенергію в порівнянні з витратами на її виробництво може призвести до перебоїв у постачанні електроенергії;

- відповідачем були вжиті всі заходи для якнайшвидшого погашення заборгованості, в результаті чого 13.07.15 був проведений повний розрахунок.

На підтвердження своїх доводів стосовно зменшення пені, відповідач подав копії балансів та копії фінансового звіту за 2014-2015 роки, а також акти звірки розрахунків з ДП «Енергоринок» за станом на 01.07.15.

Розглянувши матеріали справи та доводи відповідача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення частково клопотання відповідача та зменшення пені на 30 %.

При цьому, судовою колегією взято до уваги, що відповідач є стратегічно важливим підприємством, що забезпечує потреби держави та населення в електроенергії; невиконання відповідачем зобов'язань за договором виникло, зокрема, з об'єктивних причин, зокрема через не проведення з ним розрахунків ДП «Енергоринок» за поставлену електроенергію, заборгованість якого перед відповідачем становить 1 323 031 932,21 грн., що підтверджується підписаним актом звірки від 24.07.15; також споживачами (заборгованість населення смт. Добротвір за теплову енергію станом на 2015 рік становить 1 665 333,50 грн.), а також взято до уваги збитковість діяльності підприємства, адже собівартість виробництва 1 кВт год електроенергії та 1 Гкал теплоенергії є вищою, аніж тариф на вироблену електричну енергію, що затверджується в постановою Національної комісії регулювання енергетики України, внаслідок чого відповідач не мав змоги своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за отриманий товар. Також судом апеляційної інстанції взято до уваги повну сплату відповідачем заборгованості за отриманий товар.

Відповідно до приписів статей 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін. Разом з тим, під час вирішення даного спору, позивачем не надано, а відтак матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих наявність у позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме відповідача.

Стосовно посилань позивача про те, що розмір пені за умовами договору є і так зменшений до 36 430 грн., судова колегія зазначає, що умова щодо неможливості стягнення пені в розмірі, що перевищує 5 % від простроченої суми, є договірною умовою, погодженою між сторонами та не стосується можливості використання судом права на зменшення розміру пені, так і визначення розміру, до якого вона підлягає зменшенню за наявності виняткових випадків.

З врахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до 25 501 грн. та відмову у стягненні її решти.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу за вих. № 82/3398 від 03.11.15 Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго, м. Львів задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.15 у справі № 914/2735/15 скасувати в частині задоволення позову про стягнення 19 007,69 грн. інфляційних втрат та 10 929 грн. пені. Викласти п. 3 резолютивної частини рішення в такій редакції: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго (м. Львів, вул. Козельницька, 15, , р/р 3961 в філії Львівське ОУПАТ Ощадбанк, МФО 325796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промпостач Південь (65104, м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 101/11, , р/р 260046200 в відділенні № 6 в ПАТ ПУМБ, МФО 334851) 25 501 грн. пені, 3 460,74 грн. 3% річних, та 1 237,40 грн. судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Промпостач Південь (65104, м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 101/11, , р/р 260046200 в відділенні № 6 в ПАТ ПУМБ, МФО 334851) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго (м. Львів, вул. Козельницька, 15, , р/р 3961 в філії Львівське ОУПАТ Ощадбанк, МФО 325796) 1 361,13 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Решта суми судового збору за подання апеляційної саги покласти на скаржника.

4. Місцевому господарському суду видати накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 18.01.16.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.