донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.01.2016 справа №15/5009/7725/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: за участю представників сторін: від скаржника (відповідача): від позивача: від ВДВС: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду від у справіОСОБА_4 ОСОБА_5 довіреність № 59/2019 від 05.01.2015р.; не з?явився; не з?явився; Концерну «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя Запорізької області 02.12.2015 р. № 15/5009/7725/11
за позовом доДочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» м.Київ Концерну «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя
простягнення 48449055,67 грн.
ВСТАНОВИВ:

02.10.2015 р. до господарського суду Запорізької області за вх. № 09-06/37078 надійшла скарга Концерну «Міські теплові мережі» (відповідача) вих. № 5419/20 від 02.10.2015 р. на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, в якій просив визнати причину пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця Рагімової А.Н. поважною та відновити строк на подання скарги на дії державного виконавця Рагімової А.Н. щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору № ВП 32839020 від 07.03.2014 р.; прийняти скаргу на дії державного виконавця до розгляду; визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_6 щодо винесення постанови від 07.03.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 32839020) незаконними; визнати недійсною та скасувати постанову від 07.03.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 32839020) з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 24.04.2012 р. по справі № 15/5009/7725/11.

В обґрунтування своєї заяви скаржник зазначив, що 30.05.2012 р. державним виконавцем ВПВР ДВСУ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №32839020, в якій встановлено строк для самостійного виконання рішення протягом 7 днів з моменту винесення зазначеної постанови. Виконавче провадження неодноразово зупинялось та поновлювалось. Концерн МТМ здійснював добровільне виконання судового рішення, у тому числі й в ті періоди, коли виконавче провадження було зупинено, про що повідомлявся державний виконавець. Всього Концерном МТМ в рахунок погашення заборгованості було сплачено 44 488 778,00 грн. Крім цього, в примусовому порядку з боржника було стягнуто загальну суму у розмірі 78613,65 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами. Таким чином, скаржник вважає, що після письмового повідомлення державного виконавця про виникнення обставин, які зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, зазначене провадження буде своєчасно зупинено та жодних заходів примусового виконання рішення зі стягненням виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій проведено не буде. 28.09.2015 р. під час телефонної розмови з державним виконавцем за фактом виконання боржником обовязку щодо погашення заборгованості на умовах розстрочки у сумі 191934,54 грн. на підставі ухвали суду від 31.08.2015 р. у справі №15/5009/7725/11, державний виконавець повідомила про те, що у звязку з закінченням дії мораторію 01.09.2015 р. згідно Закону №2711 будуть вчинені дії щодо стягнення виконавчого збору на підставі постанови від 07.03.2014 р. Однак, постанова ВП №32839020 від 07.03.2014 р. на адресу Концерну МТМ станом на 28.09.2015 р. не надходила, та враховуючи перебування представника боржника у відрядженні в м. Києві у період з 29.09.2015 р. по 01.10.2015 р., останнім прийняті міри по отриманню копії постанови у державного виконавця, яка вручена представнику Концерну МТМ 29.09.2015 р., що підтверджується штампом Згідно з оригіналом 29 вер. 2015 та особистим підписом державного виконавця. Концерн МТМ відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу від 23.06.2005 р. №2711-IV внесено в Реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, особистий код 167. Відповідно до абз. 6 п. 3.7 ст. 3 зазначеного Закону на строк участі підприємства ПЕК у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Строк дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу неодноразово продовжувався, останній строк до 01.01.2016 р. Тобто, на момент надходження до ВПВР ДВСУ наказу господарського суду Запорізької області від 24.04.2012 р. №15/5009/7725/11 вже існували обставини, що зумовлювали обовязкове зупинення виконавчого провадження. З урахуванням всіх змін внесених до вказаного Закону та враховуючи, що Концерн МТМ за весь період, а саме з дня предявлення виконавчого документа до виконання перебуває у Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, про що державний виконавець повідомлявся, обставини, що зумовлювали обовязкове зупинення виконавчого провадження були наявними весь цей час. Відповідно до ст. 37 Закону України Про виконавче провадження (в редакції чинної на момент винесення постанов в межах ВП №32839020) здійснення виконавчих дій, впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, не провадяться. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження №32839020 від 30.05.2012 р. була надіслана на адресу боржника 06.06.2012 р. про що свідчить відбиток штемпеля на конверті. Відповідно до положень ч. 3 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних предявлень до виконання документа державному виконавцю виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. Однак, стягувач повторно не предявляв виконавчий документ державному виконавцю до виконання, у звязку з чим винесення постанови про стягнення виконавчого збору на залишок суми заборгованості є неправомірним та безпідставним. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк. Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору мала бути винесена держаним виконавцем ще в червні 2012 р. з направленням її копії боржнику не пізніше наступного робочого дні після її винесення. Також, винесена 07.03.2014 р. постанова про стягнення виконавчого збору на адресу боржника державним виконавцем не направлена, що позбавило Концерн МТМ законного права на її оскарження. Крім цього, державним виконавцем у період з моменту закінчення строку для добровільного виконання рішення суду і до моменту винесення постанови про стягнення виконавчого збору не вживались будь-які дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.12.2015 р. в задоволенні скарги від 02.10.2015 р. за вих. № 5149/20 Концерну «Міські теплові мережі» на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відмовлено.

Не погодившись з винесеною ухвалою, Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.12.2015 р. у справі № 15/5009/7725/11 скасувати; винести нову ухвалу, якою задовольнити вимоги боржника по скарзі в повному обсязі; відновити строк на подання скарги на дії державного виконавця Рагімової А.Н. щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 32839020 від 07.03.2014 р.; визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_6 щодо винесення постанови від 07.03.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 32839020) незаконними; визнати недійсною та скасувати постанову від 07.03.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 32839020) з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 24.04.2012 р. по справі № 15/5009/7725/11.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2015р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. головуючий суддя, судді Малашкевич С.А., Склярук О.І.

Розпорядженням від 11.01.2015 р. № 04-08/37/16 у зв?язку з знаходженням у відпустці судді Склярук О.І. на підставі ч.5 ст.26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.10.1, 17 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, затверджених рішенням загальних зборів суддів від 11.12.2015р, змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Будко Н.В., судді Агапов О.Л., Малашкевич С.А.

Представник позивача у судове засідання не з?явився з невідомих суду причин.

Представник відповідача (скаржника) у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги. Просив ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.12.2015 р. у справі № 15/5009/7725/11 скасувати; винести нову ухвалу, якою задовольнити вимоги боржника по скарзі в повному обсязі.

Представник ВДВС у судове засідання не з?явився з невідомих суду причин.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 р. позов задоволено частково; стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 43558778,06 грн. основного боргу, 1632760,98 грн. пені, 742305,96 грн. втрат від інфляційних процесів, 3% річних в розмірі 882449,70 грн., 56460,00 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 р. апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишено без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 р. у справі № 15/5009/725/11 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2012 р. у справі № 15/5009/7725/1 касаційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишено без задоволення, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 р. у справі № 15/5009/7725/11 залишено без змін.

24.04.2012 р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 р. видано відповідний наказ.

21.05.2012 р. до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України надійшла заява від 08.05.2012 р. № 31/10-3071 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області від 24.04.2012 р. № 15/5009/7725/11.

30.05.2012 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_6 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 32839020 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 24.04.2012 р. № 15/5009/7725/11, копію якої відповідач отримав 11.06.2012 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 014 від 06.06.2012 р.

Вказаною постановою боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання судового рішення, та попереджено, що у випадку невиконання рішення в наданий для самостійного виконання строк його буде виконано в примусовому порядку та з боржника буде стягнуто виконавчий збір і витрати, повязані з провадженням виконавчих дій.

В подальшому виконавче провадження неодноразово зупинялося та відновлювалося, про що свідчать постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а саме:

постанова від 06.07.2012 р. про зупинення виконавчого провадження № 32839020 до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»;

постанова від 27.03.2013 р. про поновлення виконавчого провадження № 32839020 у зв??язку з надходженням до відділу відповідної заяви ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» від 01.03.2013 р. № 31/10-1061, оскільки п.3.4. ст.3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01.01.2013 р. Таким чином, усунено обставини, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження;

постанова від 29.07.2013 р. про зупинення виконавчого провадження № 32839020 до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»;

постанова від 28.02.2014 р. про поновлення виконавчого провадження № 32839020 у зв??язку з тим, що відповідно до п.3.4. ст.3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01.01.2014 р. Таким чином, усунено обставини, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження;

07.03.2014 р. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої державний виконавець зазначив, що згідно заяви ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» від 07.02.2014 р. № 31/10-706 залишок боргу за наказом господарського суду Запорізької області від 24.04.2012 р. складає 3263976,70 грн.

Постанова від 27.08.2014 р. про зупинення виконавчого провадження № 32839020 у зв?язку з тим, 03.07.2014 р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення розрахунків у паливно-енергетичному комплексі», яким внесено зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» № 2711-IV від 23.06.2005 р., відповідно до п.3.4 якого процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01.09.2015 р., крім державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", що має стратегічне значення для енергетичної безпеки держави, для якого процедура погашення заборгованості діє до 1 січня 2016 року.

Постановою від 02.09.2015 р. поновлено виконавче провадження № 32839020 у зв?язку з тим, що згідно п. 3.4. ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01.09.2015 р., крім державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", що має стратегічне значення для енергетичної безпеки держави, для якого процедура погашення заборгованості діє до 1 січня 2016 року.

В результаті наведеного відповідач звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою на дії державного виконавця.

Оскарження дій посадових осіб Державної виконавчої служби визначено ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України та ст. 82 Закону України Про виконавче провадження.

Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд розглядає скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Органи державної виконавчої служби здійснюють виконавче провадження в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець відповідно до статті 25 Закону України Про виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ст. 37 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено певний перелік обовязків та прав державних виконавців, до яких, зокрема, віднесено: обовязок неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій, здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних предявлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Частиною 8 статті 28 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Постанова про поновлення виконавчого провадження від 28.02.2014 р. була направлена Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на адресу Концерну Міські теплові мережі 05.03.2014 р. та постанова про стягнення виконавчого збору від 07.03.2014 р. була направлена на адресу останнього 14.03.2014 р. простою кореспонденцією за №12-0-34-2136/5-129/5, про що свідчить копія витягу з Журналу реєстрації вихідної кореспонденції Відділу примусового виконання рішень (книга №4), 2014 р.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що посилання Концерну МТМ на копію витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції за період з березня по квітень 2014 р. як на доказ отримання ним лише постанови від 28.02.2014 р. про поновлення виконавчого провадження не може прийматися до уваги, оскільки, як вбачається зі супровідних листів Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відповідно до яких надсилалися зазначені вище постанови, вони мають різні дати складання, а саме: від 05.03.2015 р., від 13.03.2015 р. та однаковий реєстраційний №12-0-34-2136/5-129/5, який формується відповідно до п. 30 Інструкції з діловодства у Державній виконавчій службі України, затвердженої наказом Державної виконавчої служби України №19/2 від 18.04.2012р. Також відповідно до зазначеного журналу 17.03.2014 р. зареєстровано за №2096 кореспонденцію, яка надійшла від ВПВР ДВСУ від 05.03.2014 р. за вих. №2-0-34-2136/5-129/5 та 31.03.2014 р. зареєстровано за №2546 кореспонденцію щодо стягнення виконавчого збору, яка надійшла від ВПВР ДВСУ від 13.03.2014 р. за вих. №12-0-34-2136/5-129.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку стосовно того, що Концерн Міські теплові мережі отримав постанову від 07.03.2014 р. про стягнення виконавчого збору 31.03.2014 р.

Пунктом 3.4. ст. 3 Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу вносилися зміни щодо строку процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, а саме до 1 січня 2014 р. (в редакції Закону №2711-IV від 23.06.2005 р. зі змінами від 16.06.2013 р.) та до 1 вересня 2015 (в редакції Закону від №2711-IV від 23.06.2005 р. зі змінами від 01.08.2014 р.).

Приймаючи до уваги вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, з яким погодилася судова колегія Донецького апеляційного господарського суду, що постанову від 07.03.2014 р. про стягнення виконавчого збору з боржника прийнято державним виконавцем у період між 28.02.2014 р. (поновлення виконавчого провадження), коли діяла редакція Закону №2711-IV від 23.06.2005 р. зі змінами від 16.06.2013 р. з встановленим строком процедури погашення заборгованості до 01.01.2014 р. та у період до прийняття постанови від 27.08.2014 р. про зупинення виконавчого провадження.

Стосовно тверджень апелянта про те, що за весь період, а саме з дня предявлення виконавчого документа до виконання весь час існували обставини, що зумовлювали обовязкове зупинення виконавчого провадження, судова колегія зазначає, що постанову від 07.03.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору прийнято після поновлення виконавчого провадження. Посилання скаржника на те, що державним виконавцем не вчинялися дії щодо примусового виконання судового наказу, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки Концерн «Міські теплові мережі» і в скарзі на дії виконавчого органу і в апеляційні скарзі сам зазначив, що з нього в примусовому порядку стягувалася частина заборгованості.

Крім того, Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з заявою №32839020/20 від 26.08.2014 р., в якій зазначив, що державним виконавцем Рагімовою А.Н. 28.02.2014 р. було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження у звязку з закінченням терміну процедури погашення заборгованості відповідно до Закону України №2711-IV від 23.06.2005 р. З платіжних вимог, датованих 31.07.2014 р., що були направлені на адресу банків з метою примусового стягнення залишку заборгованості за виконавчим провадженням №32839020 Концерну Міські теплові мережі стало відомо про стягнення ще однієї суми 326397,67 грн., яка стягується відповідно до постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.03.2014 р. №32839020. Враховуючи викладене, Концерн Міські теплові мережі просив направити належним чином оформлену постанову про стягнення виконавчого збору від 07.03.2014 р. №32839020, оскільки на адресу боржника вказаної постанови не надходило.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що боржником необґрунтовано пропущено строк на оскарження постанови від 07.03.2014 р.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, скаржник в обґрунтування причини пропуску строку на оскарження постанови від 07.03.2014 р. посилався на те, що зазначену постанову він не отримував та дізнався про її існування лише 29.09.2015 р. ОСОБА_6, приймаючи до уваги вищенаведені обставини, місцевий суд зазначив, з чим погодилася і судова колегія, що Концерну Міські теплові мережі було відомо про винесення постанови від 07.03.2014 р. про стягнення виконавчого збору як 31.03.2014 р. так і 31.07.2014 р. Таким чином, боржником пропущено встановлений чинним законодавством десятиденний строк на оскарження зазначеної постанови.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 р. № 9 передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що вимога скаржника про визнання недійсною та скасування постанови від 07.03.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 24.04.2012 р. у справі №15/5009/7725/11 лише з підстави порушення державним виконавцем строку направлення на адресу боржника постанови не є підставою для визнання її недійсною, при винесенні вказаної постанови державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, крім цього, боржником пропущено строк на її оскарження передбачений ч. 8 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження.

Крім того, судова колегія не погоджується з місцевим господарським судом стосовно посилання на те, що вимога боржника про визнання дій головного державного виконавця ВПВР ДВСУ ОСОБА_6 щодо винесення постанови від 07.03.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №32839020 незаконними не підлягає розгляду в господарському суді, оскільки вона підсудна адміністративному суду. Оскарження дій посадових осіб Державної виконавчої служби визначено ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд розглядає скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів та ст. 82 Закону України Про виконавче провадження. Таким чином, посилання місцевого господарського суду на ч.1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованим та суперечить діючому законодавству.

Отже, за висновком судової колегії, ухвала господарського суду Запорізької області від 02.12.2015 р. у справі № 15/5009/7725/11 підлягає скасуванню в частині посилання на те, що вимога про визнання дій державного виконавця незаконними не підлягає розгляду в господарському суді, оскільки підсудна адміністративному суду.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.12.2015 р. у справі №15/5009/7725/11 скасувати в частині того, що вимога про визнання дій державного виконавця незаконними не підлягає розгляду в господарському суді, оскільки підсудна адміністративному суду.

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.12.2015 р. у справі №15/5009/7725/11 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: О.Л.Агапов

ОСОБА_3

Надруковано: 6 прим.

1. скаржнику (відповдачу) 1. позивачу

1. ВДВС

1. у справу

1. апеляційному суду

1. ГСЗО