донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.01.2016 р. справа №908/4993/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю; ОСОБА_5 за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від17 листопада 2015 р.
у справі№ 908/4993/15 (суддя Серкіз В.Г.)
за позовомДержавного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ
до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя
простягнення 196 516 грн. 33 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 196 516 грн. 33 коп., з яких 64 634 грн. 04 коп. плата за користування вагонами, 106 455 грн. 24 коп. збір за користування вагонами і 25 427 грн. 05 коп. збір за охорону вантажу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 р. позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами у сумі 64 634 грн. 04 коп., збір за користування вагонами у сумі 106 455 грн. 24 коп., збір за зберігання вантажу у сумі 25 427 грн. 05 коп., а також судовий збір за позовною заявою у сумі 2 947 грн. 75 коп.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" подало апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що, на його думку, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого судом порушено норми матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ДП "Придніпровська залізниця" порушено дотримання умови про інтервальний проміжок часу, встановлений для повернення вагонів з під'їзної колії, яка передбачена п.8 Договору № ПР/М-07-3/1-НЮ 20/2007/2018 від 24.07.2007 р., що призвело до позбавлення можливості відповідача приймати від залізниці наступну партію вагонів, а тому, нарахування плати за користування вагонами є безпідставним.

Крім цього, на думку апелянта, місцевим господарським судом не надано оцінки запереченням відповідача щодо порушення позивачем термінів доставки вантажів у період за який стягується плата за користування вагонами, а саме березень 2015 р., адже позивач не заперечував факт прострочення доставки вантажів в зазначений час.

Відповідач вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно безпідставності посилань ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на п.п. б п. 16 Правил користування вагонами та контейнерами, якими передбачено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами у разі подання локомотивом залізниці вагонів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність, оскільки, відповідачем була надана відповідна довідка за березень 2015 р., що не спростована позивачем.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує, що відомості передачі вагонів і памятки про передачу вагонів у березні-квітні 2015 р. оформлені з порушенням вимог, які регламентовані законом та не можуть оцінюватися як належні так, як дата і час, проставлені у памятках станцією, іншим документом не підтверджені, а комбінатом не узгоджені, тому підписані із зауваженнями.

Відповідач зазначає, що час початку затримки визначених поїздів мав би початися з часу встановленого інтервалу, а не з того часу, який було вказано в актах ГУ-23 №№ 3422, тому факт затримки в прийомі вагонів на підїзну колію відповідача понад встановлену Правилами для безкоштовного зберігання добу відсутній, відтак, збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці № 02049038 у сумі 46 866 грн. 00 коп. нарахований безпідставно.

Також, заявник апеляційної скарги стверджує, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме, судом не була належним чином надана оцінка наданим відповідачем документам, у тому числі запереченням відповідача щодо оформлення ДП "Придніпровська залізниця" затримки в прийомі двох поїздів з вантажами у вагонах обкотишевозах та запереченням відповідача щодо зборів за охорону вантажів по накопичувальним карткам №13039031, № 02049039, оскільки, даний вантаж не підлягає обовязкові охороні залізниці (металобрухт виду 510-крупногабаритний, що підтверджується залізничною накладною № 46887576 та металобрухт 510 виду, що підтверджується залізничною накладною № 33911512).

Згідно ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Судовою колегією задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо заміни позивача у справі - ДП "Придніпровська залізниця" на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Таким чином, позивачем у справі слід вважати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Позивач проти апеляційної скарги заперечує за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим.

12 січня 2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання № 11/2000413 (АВ) від 05.01.2016 р. ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", в якій представник відповідача просить суд розглянути справу без участі заявника апеляційної скарги у звязку з неможливістю апелянта прибути у визначене ухвалою судове засідання 18.01.2016 р. о 11год. 30 хв.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, які викладені у апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 24.07.2007 р. між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (Залізниця) та Відкритим акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", найменування якого відповідно до п. 1.1 шістнадцятої редакції статуту ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" змінено на Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь") (Власник) укладений договір № ПР/М-07-3/1-1509 НЮ20/2007/2018 про експлуатацію залізничної підїзної колії ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить Власнику, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці через стрілку № 12 до парної горловини парку "А", через стрілку № 172 до парної горловини парку "Б", яка обслуговується локомотивом Власника. Межею підїзної колії є знаки "Межа підїзної колії", які встановлено проти вхідних світлофорів "ЧВ" парку "А" станції Запоріжжя-Ліве і "НБ" станції Східна власника колії.

На підїзну колію усі вагони передаються через інтервал 2,0 години. Вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. З підїзної колії вагони повертаються через інтервал часу 30 хвилин (п. 5, 6, 8 Договору).

Відповідно до п. 14 Договору, в редакції додаткової угоди № 6 від 12.11.2009 р. із протоколом розбіжностей від 15.12.2009 р., Власник колії сплачує Залізниці плату за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, тарифне керівництво № 1. Усі належні залізниці платежі вносяться згідно з чинного законодавства (ст. 62 Статуту залізниць України) по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці.

З усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та чинним законодавством (п. 19 Договору).

Згідно із п. 20 Договору, цей договір укладається терміном на 5 років із 01.09.2007 р. по 31.08.2012 р. включно.

Крім того, сторонами до договору укладалися додаткові угоди. Додатковою угодою від 10.12.2014 р. пункт 20 Договору викладений в іншій редакції, визначено, що дія договору продовжується до 30.06.2015 р. включно.

Встановлено, що у звязку з несвоєчасним вивезенням вагонів локомотивом відповідача із колій станції Запоріжжя-Ліве, після проведення комерційного та технічного огляду працівниками станції були складені акти загальної форми ГУ-23 про затримку з вини клієнта із зазначенням часу, починаючи з 30.01.2015 р. до 08.04.2015 р.

Облік часу та нарахування плати за користування вагонами станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці здійснювався за відомостями плати з користування вагонами форми ГУ-46, із урахуванням актів загальної форми ГУ-23, які відповідач підписав із запереченнями, не визнана відповідачем сума плати за користування вагонами склала 64 634 грн. 04 коп.

За час затримки вагонів на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми ГУ-23, позивачем був нарахований збір за зберігання вантажів на загальну суму 106 455 грн. 24 коп., що підтверджується накопичувальними картками №№ 05039028, 24039033, 02049038, які підписані представником відповідача з застереженнями.

Встановлено, що на підставі актів загальної форми, якими засвідчена затримка вагонів із вантажем, що прибули на адресу відповідача, які підлягають охороні з причини несвоєчасного вивезення локомотивом відповідача, за накопичувальними картками №№ 05039029, 13039031, 25039034, 02049038, 08049040 позивачем нарахована плата за зберігання вантажу у розмірі 25 427 грн. 05 коп., які підписані представником відповідача із застереженнями.

З матеріалів справи слідує, що позивач предявив відповідачу:

- претензію № 109 від 15.06.2015 р. з вимогою сплатити 40 627 грн. 56 коп. плати за користування вагонами;

- претензію № 115 від 22.06.2015 р. з вимогою сплатити 131 882 грн. 29 коп., з яких 106 455 грн. 24 коп. збір за зберігання вантажу та 25 427 грн. 05 коп. збір за охорону вантажу;

- претензію № 123 від 26.06.2015 р. з вимогою сплатити 24 006 грн. 48 коп. за користування вагонами, які відповідач залишив без розгляду і задоволення.

Згідно зі статтями 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.1998 р. № 457, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів (далі Правила); Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених Наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000 р., зареєстрованих Мінюстом України 24.11.2000 р. за № 875/5096, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під'їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під'їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під'їзних колій укладаються між залізницею і власниками під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії власним або орендованим локомотивом.

Пунктом 2.4 вказаних Правил встановлено, що передача вагонів на під'їзній колії та їх повернення залізниці засвідчується підписом працівників сторін у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, форма якої встановлена Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 25.02.1999 р. N 113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за N 165/3458.

У разі обслуговування під'їзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під'їзної колії або його контрагентів (п. 2.5 Правил).

У пунктах 6, 9 Договору № ПР/М-07-3/1-1509НЮ20/2007/2018 встановлено, що вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці: на колії №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве, на колії №№ 32-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Вагони, що повертаються з підїзної колії, доставляються локомотивом власника колії на приймально-здавальні колії парку "А" станції Запоріжжя-Ліве.

Час користування вагонами обчислюється з моменту подачі на місце навантаження (вивантаження) до моменту одержання залізницею повідомлення вантажовласника про закінчення вантажних операцій. Плата за користування вагонами нараховується і сплачується згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу від 25.02.1999 р. N 113 і зареєстрованими Мін'юстом України 15.03.1999 р. за N 165/3458 (п. 1.8 зазначених вище Правил).

Статтею 46 Статуту залізниць визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Відповідно до ст. 119 Статуту, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Згідно з п. 5.9 Розяснення Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб'єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під'їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці. Час користування, за який цим суб'єктом господарської діяльності вноситься відповідна плата, визначається від моменту прийняття вагонів (контейнерів) від залізниці до моменту їх повернення залізниці.

У п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника (п. 4 зазначених Правил).

Правилами користування вагонами і контейнерами встановлено, що час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п. 6 Правил). У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година (п. 12 Правил).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п. 13 Правил).

За час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків (п. 15 Правил).

Підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачені ст. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних підїзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положенням заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які предявлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Памятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

За змістом ст. 129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Обставини, для засвідчення яких складається комерційний акт, наведені в ч. 2 ст. 129 Статуту. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ч. 4 ст. 129 Статуту).

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду відносно того, що відповідач безпідставно посилається на порушення з боку позивача щодо порушення нормативних актів і договірних відносин, які унеможливили розвантажити підїзду колію комбінату, оскільки, відповідно до умов Договору залізниця у зв'язку з відсутністю колій для прийняття потягу з під'їзної колії складає відповідні акти про затримку потягу, у цьому разі власник під'їзної колії звільняється від плати за користування вагонами на час затримки з вини залізниці, даний час вноситься у відповідну графу відомості плати за користування вагонами та контейнерами І "У-46. Але не визнані та не сплачені відповідачем суми, які були заявлені ніякого відношення з затриманими вагонами у зв'язку з не вивозом локомотивом Власника колії не мають. Натомість дане свідчить лише про порушення процесу роботи станції Запоріжжя-Ліве відповідачем у зв'язку з несвоєчасним вивезенням власним локомотивом вагонів для звільнення прийомоздавальних колій станції Запоріжжя-Ліве на яких у той час простоювали вагони, раніше предявленні до здавання та які не були вивезені вчасно зі станції відповідачем, таким чином використовуючи станційні колії у якості складів для своїх вантажів. Також, до заперечення відповідача не надано жодного документу на підтвердження повної зайнятості підїзної колії. З листами-зверненнями на адресу, а ні ДП "Придніпровська залізниця", а ні до Державної адміністрації залізничного транспорту України ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" не зверталось, а саме на підставі звернення власника під'їзної колії, про скупчення великої кількості вагонів в очікуванні подавання під вантажно-розвантажувальні операції, з метою задіяння тимчасового обмеження щодо перевезень на адресу комбінату відповідно до ст. 29 Статуту залізниць України. Крім того, під'їзна колія має велику розгорнуту довжину, примикають декілька станцій комбінату та декілька під'їзних шляхів клієнтів відповідача, що дає можливість приймати велику кількість вагонів на під'їзну колію.

Щодо посилання відповідача, як вірно зазначив місцевий господарський суд, про зміни формування поїздів по станції Запоріжжя-Ліве у зв'язку з загостренням ситуації на Сході країни під час проведення антитерористичної операції є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Ніяким чином вищезазначені обставини не вплинули на роботу станції Запоріжжя-Ліве, у прийнятті потягів та здавання їх на під'їзну колію відповідача. Оскільки, ці дії відбуваються на спеціально відведених для цього коліях, які використовуються виключно для подавання та забирання з під'їзної колії ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь", що передбачено Єдиним технологічним процесом, обумовлено Договором та підтверджується Графіками руху поїздів по станції Запоріжжя-Ліве за даний період. Відповідно до Технологічного процесу роботи станції Запоріжжя-Ліве для обробки поїздів що слідують транзитом по станції передбачені зовсім інші колії, які не впливають на операції з вагонами що надходять на/з під'їзної колії відповідача.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач у запереченні на позовну заяву безпідставно посилається на п.п. б) п. 16 Правил користування вагонами та контейнерами, яким передбачено, що Вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність.

Відповідно до п. 6 Договору, станцією Запоріжжя-Ліве подавання вагонів для передачі па під'їзну колію виконується локомотивом залізниці па станційні колії парку "А" та "Б", а подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника під'їзної колії.

Пунктом 2.5 Правил експлуатації залізничних під'їзних колій передбачено, що у разі обслуговування під'їзних колій локомотивом власника колії, вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під'їзної колії. Таким чином подавання вагонів на фронти навантаження та вивантаження здійснюється локомотивом власника під'їзної колії, а не залізниці. Крім того під час підписання актів загальної форми на затримку локомотиву з вини власника під'їзної колії, представники відповідача підписували їх з обмовками: "вагоны считать сдаными на комбинат на интервал" не зазначаючи при цьому про перевищення переробної спроможності, або щодо зайнятості під'їзних колій комбінату, таким чином погоджувалися з прийняттям вагонів від залізниці.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне відмітити, що відповідач зазначає про невідповідність актів загальної форми Правилам складання актів та Додатку № 6 до нього, у зв'язку з відсутністю дати накладних, невідповідності найменування вантажу, невідповідності станції призначення та відправлення. Посилання відповідача на невідповідність актів загальної форми складених станцією Запоріжжя-Ліве є безпідставними оскільки підставою для складання спірних актів загальної форми стала причина невивезення локомотивом відповідних вагонів, в актах загальної форми складених станцією Запоріжжя-Ліве, детально були зазначені номери вагонів, час та причина затримки, які були підписані відповідальними працівниками станції та відповідача, у відповідності до вимог їх складання.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.2002р. № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу чи вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, в акті загальної форми вказується час (у година та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Надані до матеріалів справи акти на затримку вагонів містять усі необхідні реквізити, зокрема, в актах зазначено номери вагонів, час затримки. Недоліки, які маються в даних актах, суд вважає незначними та такими, що не впливають на вирішення даного спору, оскільки, час затримки вантажу, що є головним у даному випадку згідно з п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами, в актах зазначений. Відповідач зазначений в актах час затримки не оспорює, зазначаючи, що затримка сталася з вини залізниці.

Щодо неузгодженості часу у Памятках на подавання вагонів форми ГУ-45, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до правил користування вагонами та контейнерами у них зазначається час забирання вагонів на під'їзну колію, що також передбачено Єдиним технологічним процесом роботи під'їзної колії ПАТ "ЗМК" Запоріжсталь" та станції примикання Запоріжжя-Ліве (далі ЄТП). Відповідно до останнього документу саме передавання вагонів здійснюється по Памятках ГУ-45, а не по відомостям передавання, які оформлюються після комерційного та технічного огляду вагонів. Фактичний час забирання вагонів фіксується на підставі памяток, за якими здійснюється нарахування плати за користування вагонами.

Посилання відповідача на помилково нараховані суми плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за накопичувальною карткою 02049038 є безпідставним, оскільки вагони за зазначеною накопичувальною карткою були прийняті комбінатом та вивантажені без участі робітників вагонної служби залізниці. Заявок щодо участі представників залізниці у вивантаженні відповідачем не надавалось, актів ВУ-23М, актів ВУ-25, які б підтвердили про наявність вагонів, які є технічно не справними, не складалось. Крім того, акти надані до заперечення форми ГУ-23 не відповідають вимогам до їх складання оскільки в них відсутнє зазначення часу затримки, акти складались без участі робітників станції Запоріжжя-Ліве. Посилання відповідача на те, що дані вагони комбінатом з розукомплектуванням розвантажувальної системи не можуть прийматись не підтверджено жодним документом.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 року у справі № 908/4993/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 року у справі № 908/4993/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу;

3. у справу;

4. ДАГС.

5. ГСЗО.