ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р.Справа № 922/2407/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", м. Полтава, 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, м. Полтава.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Техекс", м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 639976,63 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 28.05.2015р.; ОСОБА_2, дов. від 15.06.2015р.,

Представник відповідача - не з'явився;

Третя особа - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", м. Полтава, звернувся до господарського суду із позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Техекс", м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 639376,63 грн. за договорами №№ 5/т та 6/т про закупівлю робіт за державні кошті від 13.09.2013р., укладеними між сторонами даного спору. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 15.04.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.04.2015р. о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2015р. залучено до участі у справі Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області. В порядку ст. 69 ГПК України, продовжено строк розгляду справи до 29.06.2015р.

Ухвалою господарського суду від 25.06.2015р. призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу та доручено її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_3.

Враховуючи повернення до господарського суду матеріалів справи № 922/2407/15, разом з висновком судової експертизи, ухвалою господарського суду від 11.01.2016р. поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.01.2016р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання 11.01.2016р. не з'явився, через канцелярію суду надав письмові пояснення (вх. № 91/16), в яких просив суд розглянути справу без участі представника Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області. Надані пояснення долучаються судом до матеріалів справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_4 України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представників сторін під час судового розгляду, судом встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи, 13.09.2013р. між Комунальним підприємством Полтавської обласному ради "Полтававодоканал" (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Техекс" (відповідач, виконавець) були укладені договори № 5/т та № 6/т про закупівлю робіт за державні кошти (договори). Предметом вказаних договорів були роботи по реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по вул. Ковпака та вул. Курчатова в м. Полтава, способом санації та часткової перекладки (4 та 3 ділянки), загальна вартість укладених договорів є твердою і становить 4755762,00 грн. Термін дії договорів сторони визначили до 31.12.2013р.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2013р. сторони дійшли згоди щодо продовження терміну їх дії до 31.12.2014р.

Додатковою угодою № 2 від 30.05.2014р. сторони підтвердили незмінність загальної суми договорів.

У відповідності до п. 4.3. вказаних договорів, позивач перераховує відповідачу аванс, який здійснюється на підставі ПКМУ від 27.12.2001р. № 1764 у термін до 18.10.2013р., в розмірі 30% від загального обсягу робіт на придбання і постачання матеріалів та конструкцій. Виконавець протягом 45 днів з дня надходження коштів як авансу, підтверджує їх використання, згідно з актом приймання-передачі робіт або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Додатковими угодами №3 до договорів № 5/т та №6/т від 22.09.2014р., сторони узгодили продовжити вказаний термін до 90 днів.

Відповідно до п. 5.6 договорів, обставинами, які перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки і не залежать від виконавця та дають йому право на перегляд цих строків, є, зкрема:

-невиконання або неналежне виконання замовником своїх зобов'язань, несвоєчасне надання проектно-кошторисної документації, не надання "фронту робіт", порушення фінансування будівництва;

-внесення змін до проектної документації;

-виконання додаткових робіт;

-призупинення робіт.

Відповідно до п. 5.8. договорів, строки виконання робіт переносяться на період дії обставин, згідно п. 5.6. даних договорів, з урахуванням часу на відновлення робіт та можливого їх перенесення на найбільш сприятливу пору, після письмового погодження із замовником.

Згідно п. 7.2. зазначених договорів, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при виконанні робіт за бюджетні кошти, виконавець сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня), у розмірі подвійної ставки НБУ, а у разі здійснення попередньої оплати виконавець, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти, з урахуванням індексу інфляції.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вищевказаних договорів, позивач платіжними дорученнями від 11.08.2014р. та 18.08.2014р. перерахував відповідачу кошти в розмірі 1426728,60 грн.

Однак, як зазначив позивач, згідно довідок про вартість будівельних робіт та витрати за грудень 2014р., вартість виконаних підрядних робіт по вищевказаних об'єктах склала 786751,97 грн.

Таким чином, на думку позивача, сума заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаними договорами становить 639976,63 грн., тобто різниця між перерахованою позивачем сумою грошових коштів та вартістю виконаних відповідачем підрядних робіт.

Листом від 31.12.2014р. позивач повідомив відповідача про розірвання з ним укладених договорів, дія яких закінчується 31.12.2014р. та вимагав повернення не підтверджених актами виконаних робіт отриманих авансових коштів.

З метою досудового врегулювання спору позивач 23.01.2015р. звернувся до відповідача з письмовою претензією № юр/183, в якій вимагав добровільно сплатити зазначену суму боргу.

На вказану претензію від відповідача надійшла відповідь за №7 від 09.02.2015р., в якій зазначив, що затримка виконання робіт склалася не з вини виконавця, оскільки, в порушення п. 4.3. укладених між сторонами договорів, аванс був перерахований виконавцю тільки 19.08.2014р. Окрім цього відповідач просив замовника прийняти рішення про консервацію об'єкта, до внесення змін в проектну документацію, згідно фактичним геологічним умовам і висновкам фахівців, а також скорегувати технологію виконання робіт їх висновкам.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для звернення з відповідним позовом до господарського суду Харківської області з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості за договорами № 5/т, 6/т від 13.09.2013р. в розмірі 639976,63 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що укладені між сторонами договори №5/т, 6/т від 13.09.2013р., за своєю правовою природою є договорами підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 839 ЦК України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частина 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 889 ЦК України, замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами, після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку. встановленому договором або законом.

Підрядник, відповідно до приписів ст. 890 ЦК України, зобов'язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором.

Відповідно до матеріалів справи, 13.09.2013р. між Комунальним підприємством Полтавської обласному ради "Полтававодоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Техекс" були укладені договори № 5/т та № 6/т про закупівлю робіт за державні кошти, відповідно до п. 4.3. яких, позивач перераховує відповідачу аванс, який здійснюється на підставі ПКМУ від 27.12.2001р. № 1764 у термін до 18.10.2013р., в розмірі 30% від загального обсягу робіт на придбання і постачання матеріалів та конструкцій.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вищевказаних договорів, позивач, платіжними дорученнями від 11.08.2014р. та 18.08.2014р. перерахував відповідачу кошти в розмірі 1426728,60 грн.

Виконання відповідачем робіт за договором 5/т від 13.09.2013р. у листопаді 2014 р. на загальну суму 11628,00 грн., підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2014 р. та актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р.). Виконання відповідачем робіт за договором 5/т від 13.09.2013р. у грудні 2014 р. на загальну суму 561147,60 грн., підтверджується актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 р.

Відповідно до п. 2 ст. 852 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно із ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до ч.3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статею 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Виходячи зі змісту позовних вимог, позивач стверджує, що відповідачем не були виконані роботи згідно укладених договорів у повному обсязі, в зв'язку з чим позивач не приймає виконані відповідачем будівельні роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за грудень 2014 р. до договору № 6/т.

З матеріалів справи вбачається та не спростовувалось представником відповідача, під час розгляду справи, що листом за №7 від 09.02.2015р., відповідач повідомив про затримку виконання робіт та просив замовника прийняти рішення про консервацію об'єкта, до внесення змін в проектну документацію, згідно фактичним геологічним умовам і висновкам фахівців, а також скорегувати технологію виконання робіт їх висновкам.

Листом від 31.12.2014р. позивач повідомив відповідача про розірвання з ним укладених договорів, дія яких закінчується 31.12.2014р. та вимагав повернення не підтверджених актами виконаних робіт отриманих авансових коштів.

Враховуючи зазначені правові норми та надісланий позивачем в порядку ст.849 ЦК України лист від 31.12.2014р., з повідомленням про відмову від договорів № 5/т, 6/т від 13.09.2013р., який отримано відповідачем, дані договори є розірваними.

Відтак, враховуючи вищевикладене та подані докази, підставними та правомірними є вимоги позивача про повернення частини сплаченої передоплати, оскільки підстава для його подальшого утримання підрядником з моменту розірвання договору підряду є такою, що відпала.

Так, з посиланням на довідку про вартість будівельних робіт та витрати за грудень 2014р., позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між перерахованою позивачем сумою грошових коштів та вартістю виконаних відповідачем підрядних робіт, яка складає 639976,63 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач, зокрема, зазначив, що за вищевказаними Договорами у листопаді - грудні 2014 р. виконавцем були виконані будівельні роботи, які було включено відповідно до ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт №1 за листопад 2014 р. на загальну суму 11628,00 грн., який був підписаний сторонами без будь-яких зауважень, та до ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт №2 за грудень 2014 р. на загальну суму 561147,60 грн., який замовником до цього часу не підписаний, без зазначення будь-яких обґрунтованих причин відмови у його підписанні.

При цьому, відповідач зазначає, що відповідно до ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт №2 за грудень 2014 р. увійшли, як будівельні роботи, які передбачалися проектною документацією, так і додаткові роботи, які був вимушений виконати відповідач та про необхідність виконання яких завчасно повідомлявся замовник.

Так, в ході виконання робіт за Договорами з'ясувалось, відповідачем (виконавцем) були виконані додаткові роботи, не передбачені проектною документацією. Зокрема, відповідачем були виявлені ґрунтові води на рівні 1,9-2,1 м., в зв'язку з чим ділянка, на якій повинні були виконуватись роботи, була підтопленою, що не було враховано проектувальником. Вказаний факт підтверджується технічним звітом за результатами інженерно-геологічних вишукувань для визначення рівня ґрунтових вод на об'єкті реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по вул. Ковпака та вул. Курчатова в м. Полтава, складеного на замовлення відповідача спеціалізованою організацією - TOB «Магістральбудпроект». Зазначений факт про часткове виконання робіт за останнім актом підтвердив позивач, про що ним було складено відповідний акт.

Ухвалою господарського суду від 25.06.2015р. призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу та доручено її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_3.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 9101 від 30.11.2015р. вартість розгляданих робіт з урахуванням недоробок складає 557839,00 грн.

Так, суд зазначає, що договір підряду спрямований на отримання замовником матеріального уречевленого результату, лише тільки за умови досягнення якого замовник оплачує виконані підрядником роботи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідно до актів виконаних робіт №1 за листопад 2014р. та №2 за грудень 2014р., підписаних сторонами за договором № 5/т від 13.09.2013р. та відповідно до висновку експертизи, вартість виконаних робіт за яким по договору № 6/т складає 557839,00 грн. загальна вартість виконаних відповідачем робіт за договорами №№ 5/т, 6/т становить 1130614,60 грн.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню різниця між перерахованою позивачем відповідачу суми грошових коштів в розмірі 1426728,60 грн. та загальною вартістю виконаних відповідачем робіт за договорами №№ 5/т, 6/т в розмірі 1130614,60 грн., що становить 296114,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК України та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 22, 27, 32, 33, 42, 43, 44, 49, 65, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельної компанії "Техекс" (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, 3, літ. "У-1", ) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (36020, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а, ) суму заборгованості в розмірі 296114,00 грн., судовий збір в розмірі 5922,28 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/2407/15