донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.01.2016 справа №905/2003/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі судового засідання За участю представників сторін: від позивача від відповідача розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю не зявився Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖОІЛГРУП, м. Донецьк
на рішення господарського суду Донецької області
від18 листопада 2015 р.
у справі№ 905/2003/15 (суддя Бойко І.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Український бізнес банк, м. Донецьк
доТовариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖОІЛГРУП, м. Донецьк
простягнення заборгованості у розмірі 629 511,85 грн.
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖОІЛГРУП» про стягнення заборгованості за кредитним договором № KTДЕЮ/322519.8 від 30.08.2013 р., станом на 21.08.2015 р., у розмірі 629 511,85 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом 571 557,47 грн., у т.ч. прострочена - 38 839,47 грн.; сума заборгованості за процентами 45 621,50 грн., у т.ч. прострочена 38 923,12 грн.; сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії у розмірі 4 001,97 грн., у т.ч. прострочена 3 138,10 грн.; пеня у розмірі 7 165,18 грн.; штрафні санкції у розмірі 1 165,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №КТДЕЮ/322519.8 від 30.08.2013 р., правом банку на нарахування пені та штрафу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.10.2015 р., за клопотанням відповідача, строк вирішення спору продовжувався на 15 днів, відповідно до ст. 69 ГПК України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.11.2015 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖОІЛГРУП» про стягнення заборгованості у розмірі 629 511,85 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖОІЛГРУП» на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» заборгованість за кредитом у розмірі 571 557,47 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 45 621,50 грн., заборгованість по комісії у розмірі 4 001,97 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖОІЛГРУП» на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 12 590,24 грн.

У задоволенні решти вимог позивача відмовлено.

У частині задоволеного судом позову рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених позивачем вимог, невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором кредитної лінії № KTДЕЮ/322519.8 від 30.08.2013 р. В підставу відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, штрафу судом покладено приписи Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ ЗАПОРІЖОІЛГРУП звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 18.11.2015 р. у справі № 905/2003/15 скасувати; прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» ОСОБА_6 в інтересах ПАТ «Укрбізнесбанк» відмовити у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що кредитним договором встановлено строк дії договору (ст. 631 ЦК України) до 30.08.2018 р. включно, отже відповідач має право на виконання зобовязань за кредитним договором до 30.08.2018 р. включно. Виконання зобовязань за кредитним договором забезпечено заставою транспортних засобів. Наполягає на відсутності можливості виконувати зобовязання за кредитним договором у звязку з закриттям відділення ПАТ «Укрбізнесбанк» у місті Запоріжжя. Наголошує на необхідності прийняття до уваги обставин, незалежних від відповідача, як форс мажорних обставин, а саме проведення антитерористичної операції в місці провадження господарської діяльності ТОВ ЗАПОРІЖОІЛГРУП, що унеможливлює дострокове виконання кредитного договору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.01.2016 р.

18.01.2016р. до Донецького апеляційного господарського суду від ТОВ «ЗАПОРІЖОІЛГРУП», факсом надійшла заява № 18/01/16 від 18.01.2016р. про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю представника прибути в судове засідання через несприятливі погодні умови.

Судом апеляційної інстанції не задоволено подане клопотання, виходячи з наступного.

Положеннями ст.77 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право відкладення розгляду справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до ст.28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації; адвокати. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Звертаючись з апеляційною скаргою, заявник не був позбавлений вирішити питання щодо участі керівника та/або представника, згідно ст. 28 ГПК України, в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Ухвалою суду від 07.12.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження сторони не зобовязувалися забезпечити участь представників в судовому засіданні, крім того сторін було попереджено, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційну скаргу буде розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Позиція ТОВ «ЗАПОРІЖОІЛГРУП» є викладеною в апеляційній скарзі, що в сукупності з матеріалами судової справи є достатнім для розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 18.11.2015р. у справі № 905/2003/15.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві № 68 від 18.01.2016р. на апеляційну скаргу. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області у справі № 905/2003/15, ухвалене 18.11.2015р., без змін.

Наполягає, що умовами кредитного договору встановлено щомісячний порядок повернення кредитних коштів. Оскільки відповідач припинив погашення кредитних зобовязань відповідно до графіку погашення, на підставі п.5.3. договору, ст.1050 Цивільного кодексу України, Банк використав своє право на дострокове стягнення кредитної заборгованості. Оскаржуючи прийняте судом рішення, апелянт не спростовує наявність заборгованості за кредитним договором; форс-мажорні обставини, на які посилається відповідач, не підтверджені відповідними доказами, що передбачені ч.3 ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Наголошує, що реквізити банку для погашення кредитної заборгованості були незмінні до 15.05.2015р., отже у відповідача була можливість здійснювати чергові платежі за кредитним договором. У звязку з введенням процедури ліквідації ПАТ «Укрбізнесбанк» 15.05.2015р., нові реквізити для погашення кредитної заборгованості, телефонний номер контакт-центру, тощо, було розміщено на офіційному сайті Банку в мережі інтернет для загального доступу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

30.08.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Український бізнес банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖОІЛГРУП» (позичальник) укладено кредитний договір № КТДЕЮ/322519.8, відповідно до п. 1.1. якого, банк за наявності вільних грошових коштів, надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування (надалі кредит) у сумі 863 872,00 грн. на придбання легкових автомобілів Renault Logan, 2013 р.в. у кількості вісім штук та легкового автомобіля Renault Duster, 2013 р.в., строком до 30.08.2018 р. зі сплатою 19,8% річних. Ліміт кредитування зменшується відповідно до графіку погашення (Додаток №1). Проценти за користування кредитом нараховуються за кожен календарний день за методом «факт/360», тобто для розрахунку використовується умовно 360 днів у році.

Позичальник зобовязався: щомісячно, не пізніше сьомого числа місяця, наступного за звітним, перераховувати на рахунок № 1904 суму процентів за користування кредитом у відповідності до Договору(п.4.2. кредитного договору); починаючи з вересня 2013 р. щомісячно, не пізніше сьомого числа місяця, наступного за звітнім, сплачувати банку комісійну винагороду за супроводження кредитної заборгованості у сумі 863,87 грн. без ПДВ на рахунок № 1904 у ПАТ «Укрбізнесбанк», МФО 334969 (п.4.3. договору); погашати наданий банком кредит згідно з графіком погашення, наведеним у додатку № 1, який є невід» ємною частиною цього договору(п. 4.5. договору).

У разі невиконання зобовязань відповідно до п. 4.5. Договору, а саме невиконання зобовязання щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або невиконання зобовязання щодо повного остаточного погашення кредиту до 30.08.2018 р. включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 39,6 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення (п. 4.6. кредитного договору).

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків у разі: зокрема, непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно з графіком впродовж двох місяців; недотримання позичальником умов цього договору; несплати позичальником комісій, передбачених кредитним договором. Про намір достроково розірвати кредитний договір та/або вимогу достроково погасити суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, банк письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобовязаний впродовж 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банка достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені даним договором.

У разі несвоєчасного повернення кредиту у строки, вказані у п. 4.5. кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника сплатити банку штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості за основним боргом на дату предявлення вимоги (п. 5.4. кредитного договору).

При порушенні строків погашення кредиту, нарахованих за ним процентів, комісій (п. 4.2., 4.3., 4.5.) Банк має право вимагати від позичальника за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченої заборгованості за кредитом (п. 5.10. кредитного договору).

Строк дії цього договору встановлюється з дня підписання цього договору і до повного погашення позичальником усіх зобовязань за цим договором (п. 8.12. кредитного договору).

Матеріали справи свідчать про виконання позивачем зобовязань за кредитним договором № KTДЕЮ/322519.8 від 30.08.2013 р. стосовно надання ТОВ ЗАПОРІЖОІЛГРУП кредитних коштів в загальній сумі 863 872,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 30.08.2013 р.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, вимогою від 22.07.2015 р. № 3873 (направлена на адресу ТОВ «ЗАПОРІЖОІЛГРУП» з описом вкладення у цінний лист), ПАТ «Укрбізнесбанк», керуючись ст. 530, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п. 5.3. кредитного договору щодо права банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань, вимагав протягом тридцяти днів сплатити: заборгованість по кредиту - 571 557,47 грн., у т.ч. прострочена сума 24 441,47 грн.; заборгованість за відсотками 36 300,72 грн., в т.ч. прострочена сума 28 761,32 грн.; заборгованість по щомісячній комісії 3 138,10 грн., у т.ч. прострочена сума 2 274,23 грн.; штрафні санкції 733,24грн., заборгованість за пенею 3 715,57 грн. Зазначену вимогу отримано відповідачем 27.07.2015 р., про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні.

Доказів належного, своєчасного та повного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором № KTДЕЮ/322519.8 від 30.08.2013 р. стосовно повернення кредиту, згідно обумовленого сторонами графіку, сплати процентів за користування кредитом, комісій відповідачем до справи не надано.

Неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором № KTДЕЮ/322519.8 від 30.08.2013 р. підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ТОВ «ЗАПОРІЖОІЛГРУП», виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За своєю правовою природою договір № КТДЕЮ/322519.8 від 30.08.2013р., є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторонами в кредитному договорі встановлено як строк дії договору - до повного погашення позичальником усіх зобовязань за цим договором, кінцевий строк повернення кредиту 30.08.2018р., так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів згідно графіку погашення кредиту.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 Цивільного кодексу України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Отже, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що залишилася та підлягає сплаті.

Факт наявності заборгованості відповідача, станом на 21.08.2015 р., в сумі 571 557,47 грн. за кредитом, 45 621,50 грн. по процентах за користування кредитом, 4 001,97 грн. за комісією, підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Отже, вірним є висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача та стягнення заборгованості в сумі 571 557,47 грн. за кредитом, 45 621,50 грн. по процентах за користування кредитом, 4 001,97 грн. за комісією.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( ст.611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України).

На підставі п.п. 5.10., 5.4. кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором позивачем нараховані та вимагаються до стягнення пеня в загальній сумі 7 165,73 грн., розрахована, виходячи з наданого розрахунку за період з 19.02.2015р. по 20.08.2015р., та штраф в сумі 1 165,18 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування до правовідносин у цій справі положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII.

Так, відповідно до ст.2 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, на час проведення антитерористичної операції встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Періодом проведення антитерористичної операції, за положеннями ст.1 Закону, визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Листом від 27.10.2014р. №18-112/64138 Національний банк України нагадав всім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено Перелік населених пунктів, до якого включено м. Донецьк.

Згідно Змін до Статуту, відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням ТОВ «Запоріжоілгруп» є м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 46.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, Указом Президента України від 14.04.2014 р. №405/2014 відповідно до ст. ст. 107, 112 Конституції України введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 р. №33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Крім того, прийняття Кабінетом Міністрів України Розпорядження № 1079-р від 05.11.2014р. не скасовує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не робить його недійсним.

На час апеляційного провадження по справі № 905/2003/15, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Донецьк.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, який є діючим, на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

ОСОБА_7 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення (ст.11 наведеного Закону).

У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного Закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

Відповідно до ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції право субєкта господарювання не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

З огляду на мораторій, встановлений ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у позивача були відсутні підстави для нарахування та стягнення пені за період з 14.04.2014р.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову позивачеві у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 7 165,73 грн. та штрафу за несвоєчасне повернення кредиту згідно графіку в сумі 1 165,18 грн.

Враховуючи наведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Донецької області від 18.11.2015 р. по справі № 905/2003/15 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

Результати апеляційного провадження у справі № 905/2003/15 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖОІЛГРУП на рішення господарського суду Донецької області від 18.11.2015 р. по справі № 905/2003/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.11.2015 р. по справі № 905/2003/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1-позивачу

1-відповідачу

1-у справу

1-ДАГС

1 - ГСДО