ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 січня 2016 р. Справа № 902/10/16

Суддя господарського суду Вінницької області, Тісецький С.С., розглянувши матеріали заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі

за заявою : фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

до : приватного підприємства "Вікобуд" (код 36063348, 21007, м. Вінниця, вул. Фрунзе, буд. 4)

про стягнення 683 200 грн.

В С Т А Н О В И В :

04.01.2016 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до приватного підприємства "Вікобуд" про стягнення 683 200 грн..

05.01.2016 року судом прийнято ухвалу щодо порушення провадження за вказаним позовом у справі № 902/10/16 та призначено дану справу до розгляду в судовому засіданні на 02.02.2016 року.

Також судом встановлено, що разом із даною позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову б/н від 28.12.2015 року (вх. № 10/16 від 04.01.2016 року) шляхом заборони реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції Вінницької області проводити державну реєстрацію припинення приватного підприємства "Вікобуд" до винесення рішення в даній справі та накладення арешту на майно та грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідна заява мотивована тим, що згідно повідомлення голови ліквідаційної комісії приватного підприємства "Вікобуд" () від 01.12.2015 року, підприємство перебуває в стані припинення шляхом ліквідації та строк для пред'явлення кредиторами своїх вимог спливає 21.12.2015 року.

16.12.2015 року позивач надіслав вимоги про повернення грошових коштів у повному обсязі відповідачу на його юридичну та фактичну адреси, особисто директору підприємства та особисто засновнику підприємства. Згідно поштових повідомлень, всі чотири екземпляри вимог вручені адресатам особисто в період 19-21 грудня 2015 року.

Однак, до цього часу грошові кошти не повернуто.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог завершився та існує реальна загроза того, що реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиції проведе реєстрацію припинення відповідача, що прямо не суперечитиме діючому законодавству та в свою чергу унеможливить захист порушеного права позивача.

При цьому, листом від 16.12.2015 року позивач просив вказану вище реєстраційну службу не проводити державну реєстрацію припинення юридичної особи - боржника, однак відповіді не отримано.

Враховуючи значну суму боргу а також той факт, що відповідач розпочав процедуру ліквідації за рішенням засновників, вказує на тяжкий фінансовий стан підприємства та реальний ризик приховання майна боржника від кредитора, переоформлення його на інших осіб, тощо.

За вказаних обставин, позивач просить суд вжити зазначені вище заходи забезпечення позову.

Суд оглянувши вказану заяву, надавши юридичну оцінку поданих до заяви доказів, дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст. 4-3 ГПК України, передбачено, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України встановлено, що позов забезпечується : накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 10 ст. 67 ГПК України, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - постанова), умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно п. п. 7.1, 7.2 постанови, у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

В силу п. 9 постанови, виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Правовий аналіз норм чинного законодавства підтверджує, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Процесуальним законодавством передбачено, що господарське судочинство здійснюється шляхом письмового провадження, а тому факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами як це встановлено положеннями статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України, покладає обов'язок доказування на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Наведене стосується й вимоги про забезпечення позову.

Як вказувалося вище, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції Вінницької області проводити державну реєстрацію припинення приватного підприємства "Вікобуд" до винесення рішення в даній справі.

Разом з тим, беручи до уваги те, що предметом спору в справі № 902/10/16 є стягнення грошових коштів, суд приходить до висновку, що заборона вчинення реєстраційних дій не співвідноситься із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, позивачем не надано доказів стосовно відомостей майна та номерів банківських рахунків відповідача на яких наявні грошові кошти щодо яких можливе накладення арешту.

Окрім того, позивачем всупереч наведеним приписам не надано суду доказів в підтвердження наявності обставин, які б свідчилили про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Також, суд зазначає, що подана заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях та не підтверджена належними доказами.

Враховуючи викладене, наведені норми законодавства, зміст поданої заяви, суд приходить до висновку відмовити повністю в задоволені заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", 30.12.2015 року господарським судом Вінницької області винесено ухвалу про прийняття заяви приватного підприємства "Вікобуд" (, 21007, м. Вінниця, вул. Фрунзе, буд. 4) про порушення провадження у справі № 902/1668/15 про банкрутство із призначенням підготовчого засідання на 11.01.2016 року.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", визначено, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Відповідно до п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI)", статтею 17 Закону передбачено порядок розгляду позовних вимог конкурсних кредиторів до боржника. За цим порядком до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство суди мають приймати та розглядати заяви конкурсних кредиторів на загальних підставах, а у разі офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство настають наслідки, передбачені частинами другою - п'ятою цієї статті Закону.

З огляду на викладене, в разі порушення провадження у справі про банкрутство приватного підприємства "Вікобуд" та здійснення відповідного офіційного оприлюднення оголошення, позивач матиме можливість звернутися із кредиторськими грошовими вимогами до боржника по справі № 902/1668/15.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 4-1, 4-5, 22, 32, 33, 36, 43, 66, 67, 86, 115 Господарського процесуального кодексу України суд,

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову б/н від 28.12.2015 року (вх. № 10/16 від 04.01.2016 року) по справі № 902/10/16 повністю.

2. Ухвалу направити згідно переліку рекомендованим листом.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1);

3 - відповідачу (21007, м. Вінниця, вул. Фрунзе, буд. 4).