ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 р. Справа № 909/759/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Бурштинської міської ради, вул. С.Стрільців,4, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область,77111

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" вул. Залізнична, 30, м. Івано-Франківськ,76018

про визнання неправомірною бездіяльності та спонукання до вчинення дій

за участю:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_1, (довіреність б/н від 03.09.15 )-юрисконсульт

ВСТАНОВИВ:

Бурштинська міська рада звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" про визнання неправомірною бездіяльності та спонукання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що функціонування автостанції на території міста неодноразово було предметом розгляду міської ради, яка не погодила її закриття та визначила свою позицію про необхідність приведення зазначеної автостанції у відповідність до вимог Наказу Міністерства транспорту і звязку України від 27 вересня 2010 року № 700, однак рішення міської ради проігноровані відповідачем всупереч вимогам пункту 7.3. вищезгаданого Наказу Міністерства транспорту і звязку України, яким передбачено, що закриття автостанції здійснюється після прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, на території якого розташована автостанція. Закриття автостанції також є порушенням ст. 28 Закону України «про автомобільний транспорт», згідно якої перепрофілювання автостанцій може здійснюватися їх власниками лише при закритті усіх автобусних маршрутів загального користування, що пролягають через них, та за згодою органу місцевого самоврядування населеного пункту» та п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України №м 176 від 18.02.97 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», в якому зазначено, що відкриття та закриття автостанції здійснюється в установленому законодавством порядку за рішенням органів місцевого самоврядування. Крім того, позивач вказує на те, що закриття автостанції в місті Бурштин не відповідає вимогам законодавства та спричиняє соціальну напругу серед жителів міста та навколишніх населених пунктів, а бездіяльність відповідача є неправомірною, що змушує Бурштинську міську раду звернутися до суду за захистом порушених прав територіальної громади міста.

Ухвалою суду від 13.07.15 порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.08.15.

В ході провадження у справі ухвалою суду від 03.09.15 зупинено провадження у справі до вирішення у Галицькому районному суді справи ((Єдиний унікальний номер 341/1363/15-а, номер провадження 2-а/341/55/15) за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" до Бурштинської міської ради про скасування рішення ради від 04.02.15р. за №09/51-15.

24.11.15 на адресу господарського суду Івано-Франківської області надійшов лист (вх. № 18427/15 від 24.11.15) Галицького районного суду Івано-Франківської області із копією постанови Галицького районного суду по справі 341/1363/15-а за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" до Бурштинської міської ради, у зв"язку з чим ухвалою суду від 24.12.15 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 05.01.16.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов вих.№01-635 від 31.07.15 (вх.№11949/15 від 03.08.15) та вказав на те, що постановою Галицького районного суду від 19.10.15 визнано незаконним та скасовано рішення Бурштинської міської ради № 09/51-15 від 04.02.15, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Представник позивача в судові засідання жодного разу не з"явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином ухвалами суду від 13.07.15, 04.08.15 та 24.12.15, що підтверджується відмітками відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці зазначених ухвал та повідомленням про вручення поштового відправлення (вх. номер повідомлення 9739/15 від 15.09.15, вручено ухвалу від 03.09.15 Бурштинській міській раді, дата вручення 09.09.15 ).

На момент винесення судом рішення заяв та клопотань від позивача не надходило.

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд констатує, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті. Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням положень ст.75 ГПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

В січні 2013 року товариства з додатковою відповідальністю Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій закрило автостанцію по вул.С. Бандери № 87 в м. Бурштин.

04.02.15 Бурштинською міською радою прийнято рішення № 09/51-15 про зобовязання товариства з додатковою відповідальністю Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій до 01.04.2015 року відновити роботу (діяльність) автобусної станції в м. Бурштин, вул. С.Бандери, 87.

13.02.15 за № 515/02.2-37 Бурштинською міською радою рекомендованим листом направлено відповідачу рішення міської ради № 09/51-15 від 04.02.2015 р., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія квитанції поштового відправлення. 16.04.15 за № 961/02.2-37 позивачем направлено відповідачу претензію з вимогою до 01.05.15 відновити роботу автобусної станції в м. Бурштин по вул. Степана Бандери, 87, відповіді на яку позивачем не отримано.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є невиконання відповідачем рішення Бурштинської міської ради № 09/51-15 від 04.02.2015 р.

Суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Ухвалою суду від 03.09.15 зупинено провадження у справі до вирішення у Галицькому районному суді справи ((Єдиний унікальний номер 341/1363/15-а, номер провадження 2-а/341/55/15) за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій" до Бурштинської міської ради про скасування рішення ради від 04.02.15р. за №09/51-15.

Постановою Галицького районного суду від 19.10.15 визнано незаконним та скасовано рішення Бурштинської міської ради № 09/51-15 від 04.02.15.

За змістом ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, посилання позивача на спірне рішення як на підставу позовних вимог судом до уваги не приймається.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів є вичерпним, відтак суд констатує, що предмет позову не відповідає приписам ст.16 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, беручи до уваги матеріали справи, керуючись вищезазначеними нормами законодавства та враховуючи те, що позивачем у позовній заяві не наведено жодної норми права, на яку він посилається як на підставу позовних вимог, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог, відтак позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати у відповідності до ст.49 ГПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.124 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.16 Цивільного кодексу України, ст.35, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.01.16

Суддя Матуляк П. Я.