ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Справа № 915/1827/15

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №149-К-О, від 19.01.2015,

від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК,

49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50,

адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800,

електронна адреса: ,

до Фермерського господарства "Міраж" ,

57546, Миколаївська область, Очаківський район, с. Матросівка,

про стягнення 41694 грн. 57 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі позивач, банк) звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Міраж" (далі відповідач, клієнт) заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 05.03.2014 у сумі 41694 грн. 57 коп., з яких: 24596 грн. 86 коп. - основний борг; 8145 грн. 90 коп. - проценти за користування кредитом; 8951 грн. 81 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою від 02.11.2015 господарський суд призначив справу до розгляду у судовому засіданні та витребував у сторін низку документів.

На виконання вимог ухвали від 02.11.2015 позивач надав суду всі витребувані матеріали.

Користуючись правом, наданим йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), заявою від 23.11.2015 позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 92364 грн. 27 коп., з яких: 49999 грн. 11 коп. - основний борг; 20371 грн. 86 коп. - проценти за користування кредитом; 21993 грн. 30 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Докази належного надсилання відповідачу копії даної заяви рекомендованим листом з описом вкладення та докази щодо доплати судового збору позивач суду надав.

Ухвалою від 17.12.2015 суд продовжив строк вирішення спору на пятнадцять днів.

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені у встановленому ч. 1 ст. 64 ГПК порядку.

Ухвали суду від 02.11.2015, від 24.11.2015 та від 17.12.2015, що направлялись на юридичну адресу відповідача, отримані ним особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 60, 67). За таких обставин, суд вважає, що про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався.

За таких обставин, відповідно до ст. 75 ГПК спір розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову. Висновок суду ґрунтується на такому: 05.03.2014 відповідач підписав заяву про відкриття йому поточного рахунку й таким чином приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), ОСОБА_2, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http//privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування б/н від 05.03.2014 та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі ГК) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Цивільним законодавством України передбачено, що договір укладається шляхом приєднання до умов, встановлених однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах.

Укладання між банком та відповідачем договору у спрощений спосіб підтверджується заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, підписаною відповідачем 05.03.2014. У цій заяві вказано, що операції по заявці виконуються відповідно до Умов розділ 3.1.1, 3.2.2 або окремо укладених з клієнтом договорів, які регулюють надання послуги Гарантований платіж

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Статтею 339 ГК передбачено, що банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних. Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (ч.1 ст.341 ГК), а кредитні операції полягають у розміщені банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (ст.345 ГК).

Для здійснення розрахунків субєкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках (ч.2 ст.341 ГК). Юридичні особи та громадяни-підприємці мають право відкривати рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором (ч. 4 ст. 342 ГК). За договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком ( ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Клієнт зобовязаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 ЦК). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами, які є невідємною частиною укладеного між сторонами договору від 05.03.2014, передбачено таке.

ОСОБА_2 за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати клієнтові кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом та на цілі, зазначені в заявці на договірне списання коштів (надалі гарантованій платіж або заявка), в обмін на зобовязання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені договором строки. Відновлювана кредитна лінія (далі кредит) надається банком для виконання клієнтом платежів за заявками на договірне списання коштів з датою виконання в майбутньому за господарськими договорами, яка не перевищує терміну повернення кредиту та може бути змінена або скасована позичальником за згодою одержувача (шляхом підтвердження через дистанційний канал банківського обслуговування інтернет-клієнт-банк Приват24), шляхом перерахування ОСОБА_2 кредитних коштів на рахунок №3648 з подальшим перерахуванням у дату виконання на поточний рахунок одержувачів, що вказані в заявці. Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. ОСОБА_2 здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (п. 3.2.2.1 Умов).

Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці, в строк до 30 днів з дати виконання заявки.

У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 - в розмірі 36% річних від суми заборгованості.

У разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості (п.3.2.2.2 Умов).

Відповідно до умов договору відповідачу 05.03.2014 був відкритий поточний рахунок №9738.

Послугою «Гарантований платіж» відповідач почав користуватися з 16.01.2015, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Інтернет-банкінг Приват-24.

На підставі заявки відповідача на гарантований платіж №1 від 16.01.2015 банк надав відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 50000 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача №9738.

Із виписки з особового рахунку також вбачається, що у спірний період відповідач використав надані йому банком кредитні кошти, проте у повному обсязі не повернув їх на банківський рахунок.

Згідно з поданим банком розрахунком заборгованість з повернення отриманих за договором кредитних коштів становить 49999 грн. 11 коп.

Через невиконання умов укладеного сторонами Договору, банк звернувся до відповідача з претензією від 01.09.2015 №50116NKO0S0DF про погашення заборгованості, направлення якої підтверджується копією фіскального чеку поштового відділення від 04.09.2015 та описом вкладення до цінного листа. Дану претензію відповідач залишив без реагування та виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1069 ЦК якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідачем не спростовано факт наявності вказаної заборгованості, як і не подано суду доказів оплати боргу. Отже, вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 49999 грн. 11 коп. є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до Умов договору у період 20.02.2015 по 20.11.2015 банком нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, при цьому по поточній заборгованості з повернення кредитних коштів у період з 20.02.2015 по 22.03.2015 - за відсотковою ставкою 36% річних; по простроченій заборгованості з повернення кредитних коштів за період з 23.03.2015 по 20.11.2015 - виходячи із ставки 56 % річних.

Станом на 20.11.2015 заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами становить 20371 грн. 86 коп.

Як вбачається з поданого суду розрахунку, позивачем правомірно, відповідно до вимог вищевказаних положень Умов, застосовано процентну ставку за користування кредитом. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 20371 грн. 86 коп. заборгованості зі сплати відсотків є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положення п. 6 ст. 232 ГК України відносно нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобов'язання в межах шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, застосовується до відповідних правовідносин у випадку, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.2.2.10.1. Умов, які є складовою частиною укладеного сторонами Договору,у разі порушення клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1-3.2.2.9.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 цього договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу протягом 15 років від дня, коли зобовязання мало бути виконано (п.3.2.2.10.4 Умов).

Судом перевірено та встановлено, що розрахунок пені здійснено арифметично правильно. Отже, вимога про стягнення пені в сумі 21993 грн. 30 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на Договорі сторін, чинному законодавстві України, матеріалами справи підтверджені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "Міраж" (57546, Миколаївська область, Очаківський район, с. Матросівка, ідентифікаційний код 20903856) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) грошові кошти у сумі: 49999 (сорок девять тисяч девятсот девяносто девять) грн. 11 коп. - основний борг; 20371 (двадцять тисяч триста сімдесят одна) грн. 86 коп. - проценти за користування кредитом; 21993 (двадцять одна тисяча девятсот девяносто три) грн. 30 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 1385 (одна тисяча триста вісімдесят пять) грн. 46 коп. судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Згідно зі ст. ст. 51, 84 ГПК повне рішення складено та підписано 18 січня 2016 року.

Суддя Т.В.Гриньова-Новицька