ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа № 911/4920/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альфатех

до Товариства з обмеженою відповідальністю Біогазенерго

про стягнення 1021713,20 грн.

суддя Н.Г.Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 04.01.2016);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №1-3/04.01-2016 від 04.01.2016).

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфатех» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» про стягнення заборгованості по оплаті поставленого по договору поставки №266К від 28.05.2014 (з додатковою угодою №1 від 18.06.2014) навантажувача у сумі 534491,14грн і нарахованих за прострочення оплати станом на 20.10.2015 пені у сумі 196813,47грн і процентів річних у сумі 290408,59грн.

Позовні вимоги з посиланням на статті 525, 526, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України обґрунтовані невиконання відповідачем договірних зобовязань.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що позивачем невірно визначена сума заборгованості з урахуванням збільшення міжбанківського курсу долара по відношенню до гривні і, відповідно, невірно визначені суми пені та процентів річних, а саме: позивач перерахував суму договору за встановленою у пункті 3.5 договору формулою на момент фактичної оплати, а на думку відповідача такий перерахунок слід робити на встановлену договором дату платежу (арк..с. 95-98).

Окрім того відповідач вказує на неправомірне нарахування позивачем пені за період, що перевищує 6 місяців, і просить застосувати до вимог про стягнення пені строк позовної давності, а у разі задоволення цих вимог зменшити розмір штрафних санкцій (арк..с.95-98, 110-111).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфатех» (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (покупець) 28.05.2014 уклали договір поставки №266К, відповідно до якого в редакції додаткової угоди №1 від 18.06.2014 продавець зобовязався поставити, а покупець прийняти і оплатити навантажувач колісний HYUNDAI SL763 з ковшем 4,0м.куб. у кількості 1 одиниці (арк. с. 24-29).

До цього договору сторонами була укладена додаткова угода від 25.07.2014, якою змінені реквізити продавця (арк. с. 30).

Загальна сума договору (пункт 3.1) складає 1103080,00грн, що еквівалентно 92000,00доларів США по курсу згідно домовленості сторін на день укладення договору (11,99грн = 1 долар США).

За умовами пунктів 3.2-3.7 договору ціна на товар встановлена у відповідності з базисом поставки і вказується у Додатку №1 до договору. Ціна товару сформована в гривнях України відносно еквівалента долара США. Валюта платежу гривна України. Оплата за товар здійснюється (частинами або повністю) в національній валюті України гривні. При підвищенні міжбанківського курсу долара по відношенню до гривні з моменту підписання договору до моменту оплати більш ніж на 1% загальна сума договору підлягає перерахунку у відповідності з наступною формулою, за вирахуванням раніше здійснених платежів: S=ZxA1 гривень, де: S ціна товару на момент оплати (грн.), Z узгоджена сторонами (базисна/залишкова) ціна товару (USD), A1 міжбанківський курс гривні до долара США на момент здійснення оплати товару. При розрахунку суми платежу приймається міжбанківський курс продажі доларів на день оплати, зафіксований після закриття торгів. Після проведення покупцем повної оплати (перерахованої згідно пункту 3.5) сторони мають право підписати акт звірення, що підтверджує отримання повної оплати продавцем від покупця.

Згідно пунктів 5.1, 5.2 договору умовами оплати є товарний кредит з розстроченням платежу; платежі за товар здійснюються покупцем у відповідності до графіку в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до пункту 6.1 договору у випадку порушення покупцем строків оплати, передбачених пунктом 5.2 договору, він сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої до оплати суми за кожен день прострочення платежу.

У випадку, якщо прострочення платежу становить більше 5 робочих днів, покупець додатково сплачує проценти у розмірі 40% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 6.4 договору).

У додатку №1 до додаткової угоди №1 (таблиця 2), якою сторони змінили найменування та ціну товару, сторони встановили графік оплати в еквіваленті у доларах США: 1-й платіж (27%) 24720,00 доларів США - до 25.06.2014, 2-й платіж 7000,00 доларів США до 20.07.2014, 3-й платіж 7000,00 доларів США до 20.08.2014, 4-й платіж 7000,00 доларів США до 20.09.2014, 5-й платіж 7000,00 доларів США до 20.10.2014, 6-й платіж 7000,00 доларів США до 20.11.2014, 7-й платіж 32280,00 доларів США до 20.12.2014 (арк..с. 29).

Як вбачається з видаткової накладної №43099 від 19.06.2014 та акту приймання-передачі від 19.06.2014, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфатех» (далі ТОВ «Альфатех») передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (далі ТОВ «Біогазенерго») прийняло по договору поставки №266К від 28.05.2014 навантажувач колісний HYUNDAI SL763 з ковшем 4,0м.куб. у кількості 1 одиниці на суму 1103080,00грн (один мільйон сто три тисячі вісімдесят грн.) (арк..с. 31-34).

Відповідно до банківських виписок і платіжних доручень, копії яких надані до матеріалів справи, оригінали оглянуті у судовому засіданні) за період з 30.05.2014 по 17.09.2015 ТОВ «Біогазенерго» з простроченням встановлених договором строків оплати частково оплатило поставлений йому по договору товар у сумі 1057612,80грн, що підтверджується обома сторонами (арк.с. 34-84).

З посиланням на умови пунктів 3.5, 3.6 договору (збільшення міжбанківського курсу долара США до гривні з моменту підписання договору до моменту оплати більш ніж на 1%) позивач здійснив перерахунок заборгованості по оплаті товару і вважає, що оскільки з моменту підписання договору і до дати складання позовної заяви 20.10.2015 міжбанківський курс долара США до гривні збільшився більш ніж на 1% (28.05.2014 11,94грн. за 1 долар США, 20.10.2015 22,27грн за 1 долар США), то станом на 20.10.2015 сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 534491,14грн.

Як вказує ТОВ «Альфатех» у позовній заяві і вбачається з наданого ним розрахунку, позивачем здійснений перерахунок суми договору з урахуванням підвищення міжбанківського курсу долара по відношенню до гривні з моменту підписання договору до моменту фактичної оплати, а саме: перерахунок здійснений за визначеною у пункті 3.5 договору формулою S=ZxA1 гривень, де показник A1 це міжбанківський курс гривні до долара США на момент здійснення відповідачем кожної окремої фактичної оплати товару (арк.с.14-23).

На перераховану таким чином заборгованість позивачем по кожному епізоду прострочення нараховані станом на 20.10.2015 пеня у сумі 196813,47грн і 40% річних у сумі 290408,59грн (арк.с.14-23).

Відповідач погоджується з наявністю заборгованості по договору і з фактами прострочення платежів, проте вважає, що сума заборгованості позивачем визначена невірно, оскільки відповідно до умов встановлений у таблиці 2 додатку №1 до додаткової угоди №1 до договору строк оплати по кожному платежу є граничними строками належного виконання зобовязань відповідачем щодо розрахунку за договором, тобто, датою оплати, з настанням якої грошові кошти, що підлягають сплаті у цей строк, розраховуються за формулою, передбаченою пунктом 3.5 договору, і після спливу цього строку зобовязання відповідача з оплати стає простроченим, а його сума в іноземній валюті і перерахована у гривню станом на граничні строки платежів, з цього моменту визначається як сума незмінюваного, гривневого, невиконаного основного зобовязання боржника, на яке кредитор має право нараховувати визначені умовами договору штрафні санкції та суми, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України та договором аж до повного виконання зобовязань з оплати товару (арк..с. 95-107).

За розрахунком ТОВ «Біогазенерго» його заборгованість по оплаті отриманого по договору товару станом на 20.10.2015 становить 243347,60грн і виходячи із цієї заборгованості відсотки річних становлять 153723,11грн, а сума пені, яка може бути нарахована в межах строку позовної давності з 20.10.2014 по 20.10.2015 за період шість місяців прострочення платежу, становить 159184,52грн.

Нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (пункт 1 частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, втім, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання також в іноземній валюті.

Судом встановлено, що умовами пункту 3.5 договору сторони передбачили, що оплата за товар здійснюється (частинами або повністю) в національній валюті України гривні. При підвищенні міжбанківського курсу долара по відношенню до гривні з моменту підписання договору до моменту оплати більш ніж на 1% загальна сума договору підлягає перерахунку у відповідності з наступною формулою, за вирахуванням раніше здійснених платежів: S=ZxA1 гривень, де S ціна товару на момент оплати (грн.), Z узгоджена сторонами (базисна/залишкова) ціна товару (USD), A1 міжбанківський курс гривні до долара США на момент здійснення оплати товару.

Сторони договору погодили строки оплати в еквіваленті у доларах США: 1-й платіж (27%) 24720,00 доларів США - до 25.06.2014, 2-й платіж 7000,00 доларів США до 20.07.2014, 3-й платіж 7000,00 доларів США до 20.08.2014, 4-й платіж 7000,00 доларів США до 20.09.2014, 5-й платіж 7000,00 доларів США до 20.10.2014, 6-й платіж 7000,00 доларів США до 20.11.2014, 7-й платіж 32280,00 доларів США до 20.12.2014.

Відтак, вказані дати сторони встановили граничними строками належного виконання зобов'язань відповідачем щодо розрахунку за отриманий товар, тобто датами оплати, з настанням яких грошові кошти, що підлягали до сплати, розраховуються за формулою, передбаченою в пункті 3.5 договору поставки, після спливу ж цих строків зобов'язання відповідача з оплати стають простроченими, а їх суми, виражені в іноземній валюті і перерахована у гривню станом відповідно на 25.06.2014, 20.07.2014, 20.08.2014, 20.09.2014, 20.10.2014, 20.11.2014, 20.12.2014, з цього моменту визначаються як суми незмінюваного, гривневого, невиконаного основного зобов'язання боржника, на яке кредитор має право нараховувати визначені умовами договору штрафні санкції та суми, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, аж до повного виконання зобов'язання з оплати товару.

Таким чином, враховуючи, що подальше, після настання кінцевої дати оплати, нарахування курсової різниці на суму боргу, розраховану в гривневому еквіваленті саме на цю дату, є безпідставним, адже після цієї дати боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у визначеній конкретній сумі і до нього можуть застосовуватись лише правові наслідки, передбачені законом та/або договором, зокрема, у вигляді нарахування інфляційних втрат на цю прострочену суму.

Договір поставки не містить будь-яких умов щодо застосування до відповідача, який прострочив грошове зобов'язання, правових наслідків у вигляді збільшення визначеної його суми на дату настання зобов'язання з оплати на суму курсової різниці, розраховану за встановленою пункті 3.5 договору формулою на дату фактичного погашення боргу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 20.10.2015 у справі №920/2108/14 за позовом ТОВ «Агрохімпартнер» до ДП «Дослідне господарство «Іскра» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України.

За таких обставин суд погоджується з позицією відповідача і, перевіривши його розрахунок, вважає, що він виконаний вірно.

Заборгованість ТОВ «Біогазенерго» перед ТОВ «Альфатех» станом на 20.10.2015, яка підлягає стягненню, становить 243347,60грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення відсотків річних і пені суд зазначає таке.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони договору погодили строки оплати в еквіваленті у доларах США: 1-й платіж (27%) 24720,00 доларів США - до 25.06.2014, 2-й платіж 7000,00 доларів США до 20.07.2014, 3-й платіж 7000,00 доларів США до 20.08.2014, 4-й платіж 7000,00 доларів США до 20.09.2014, 5-й платіж 7000,00 доларів США до 20.10.2014, 6-й платіж 7000,00 доларів США до 20.11.2014, 7-й платіж 32280,00 доларів США до 20.12.2014.

А тому у разі несплати (повної чи часткової) визначеного у договорі чергового платежу до вказаних дат відповідно з 25.06.2014, 20.07.2014, 20.08.2014, 20.09.2014, 20.10.2014, 20.11.2014, 20.12.2014 ТОВ «Біогазенерго» є таким, що прострочив виконання договірного зобовязання, що дає право кредитору ТОВ «Альфатех» для нарахування заявлених ним до стягнення пені та процентів річних.

Як вбачається з наданих по матеріалів справи банківських виписок та платіжних доручень, відповідачем не дотриманий встановлений договором графік платежів.

Пунктом 6.4 договору сторони встановили проценти у розмірі 40% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення.

З урахуванням встановлених судом сум прострочених платежів та перевіривши розрахунки відсотків річних на вказану позивачем дату 20.10.2015 суд погоджується з розрахунком відповідача і вважає, що позовні вимоги про стягнення 40% відсотків річних підлягають задоволенню у сумі 153723,11грн.

Позивачем по кожному епізоду прострочення графіку платежів починаючи з 26.06.2014 в межах визначеного статтею 232 Господарського кодексу України шестимісячного строку нарахована станом на 20.10.2015 пеня у сумі 196813,47грн (арк.с.14-23).

Частинами першою, третьою статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

За приписами частини другої статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України із вимогою про стягнення штрафних санкцій особа може звернутися до суду протягом одного року з моменту невиконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 27 квітня 2012 у справі №3-27гс12).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно частин першої та пятої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За приписами частин другої, третьої, четвертої статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач заявив про застосування позовної давності.

Оскільки ТОВ «Біогазенерго» відповідно до встановленого договором графіку платежів повинно було внести чергові платежі відповідно до 25.06.2014, 20.07.2014, 20.08.2014, 20.09.2014, 20.10.2014, 20.11.2014, 20.12.2014, то з цих дат починається однорічний строк позовної давності по вимогах про стягнення пені за прострочення платежів і спливає відповідно 25.06.2015, 20.07.2015, 20.08.2015, 20.09.2015, 20.10.2015, 20.11.2015, 20.12.2015.

З урахуванням встановлених судом сум прострочених платежів перевіривши надані позивачем та відповідачем розрахунки пені суд погоджується з розрахунком позивача, відповідно до якого за допущені ним прострочення платежів може бути нарахована пеня у сумі 159184,52грн.

Однак, зважаючи на те, що відповідно до відбитку поштового штемпеля на конверті, в якому позовна заява була направлена позивачем до господарського суду, позовна заява по справі була здана на пошту 06.11.2015 (арк..с. 89), то в межах однорічного строку позовної давності (з 06.11.2014 по 06.11.2015) судовому захисту підлягають вимоги про стягнення пені за прострочення платежів, які ТОВ «Біогазенерго» згідно графіку повинно було здійснити до 20.11.2014 і до 20.12.2014, що відповідно до прийнятого судом розрахунку відповідача становить 140158,96грн.

Що стосується заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, то суд встановив наступне.

Відповідно пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Вищий господарський суд України у пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснив, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У випадку, що розглядається, зважаючи на систематичне порушення відповідачем встановлених договором строків оплати та відсутність будь-яких доказів винятковості випадку, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 243347,60грн, 40% відсотків річних у сумі 153723,11грн та пені у сумі 140158,96грн.

В іншій частині підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49,82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (08344, Київська область, Бориспільський район, село Проців, вулиця Леніна, 2, код 33593431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфатех» (49083, місто Дніпропетровськ, вулиця Собінова, 1, код 35203852) грошові кошти у сумі 537229,67грн (пятсот тридцять сім тисяч двісті двадцять девять грн. 67коп), з яких: заборгованість у сумі 243347,60грн, 40% відсотків річних у сумі 153723,11грн, пеня у сумі 140158,96грн; та витрати по сплаті судового збору у сумі 8058,25грн (вісім тисяч пятдесят вісім грн. 25коп).

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підприсання повного рішення: 15.01.2016