ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.01.16р. Справа № 904/24/16

Суддя Фещенко Ю.В. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іліман" (смт. Покровське, Дніпропетровської області)

до Публічного акціонерного товариства "Актабанк" (м. Дніпропетровськ)

про стягнення коштів за договорами на розрахунково-касового обслуговування банківського рахунку у загальному розмірі 16 533 грн. 94 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іліман" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою б/№ від 04.01.2016 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Актабанк" (далі - відповідач) заборгованості за договорами на розрахунково-касового обслуговування банківського рахунку у загальному розмірі 16 533 грн. 94 коп.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір"судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 № 928-VIII встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі, а саме: з 1 січня - 1 378 гривень.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви:

- майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.).

Ціна позову становить 16 533 грн. 94 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову мала складати 1 378 грн. 00 коп. (1 розмір мінімальної заробітної плати), а позивачем згідно платіжного доручення № 3841 від 13.10.2015 сплачено 1 218 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, платіжне доручення № 3841 від 13.10.2015 про сплату судового збору у розмірі 1 218 грн. 00 коп., що додане до позовної заяви, не може бути належним доказом сплати судового збору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не додано доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, суд звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Іліман" до позовної заяви б/№ від 04.01.2016 додало в якості доказів направлення Публічному акціонерному товариству "Актабанк" позовної заяви та доданих до неї документів фіскальний чек від 16.12.2015 та опис вкладення від 16.12.2015.

Так, із доданих до позову поштових документів вбачається, що на адресу Публічного акціонерного товариства "Актабанк" надіслана інша позовна заява, оскільки позовна заява від 04.01.2016, подана до суду, не могла бути надіслана відповідачу 16.12.2015.

Отже, відповідачу направлена зовсім інша позовна заява та до порушення провадження у справі відповідач не є обізнаним з якими вимогами до нього звертається позивач та що є підставою та предметом даного позову, внаслідок надіслання позивачем іншої позовної заяви на адресу відповідача.

Таким чином, позивачем не подано належних доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (стаття 56 Господарського процесуального кодексу України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до пункту 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Також суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Суд також звертає увагу позивача, що нормами статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими засобами. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. Згідно пункту 5.27 вказаної системи передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

Всупереч зазначених вимог позивачем до позову долучено додатки не засвідчені належним чином, а саме: копії, додані до позовної заяви, містять печатку підприємства-позивача, особистий підпис та прізвище з ініціалами особи, яка його вчинила.

Враховуючи все вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 57, пунктами 4, 6 частини 1 статті 63, статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Іліман" до Публічного акціонерного товариства "Актабанк" про стягнення заборгованості за договорами на розрахунково-касового обслуговування банківського рахунку у загальному розмірі 16 533 грн. 94 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що згідно з частиною 3 статтею 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Додаток: - позовна заява б/№ від 04.01.2016 з доданими документами на 55 аркушах, в тому числі платіжне доручення № 3841 від 13.10.2015 про сплату судового збору у сумі 1 218 грн. 00 коп.

Суддя Ю.В. Фещенко