ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" січня 2016 р.Справа № 916/1520/15-г

За позовом Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК";

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Контракт"

про стягнення 16043033,93грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 по довіреності;

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору:Публічне акціонерне товариство „Імексбанк (далі - Позивач) від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа ФГВФО ОСОБА_3 звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ Торгова компанія "Контракт (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 19.03.2013 № 24/13 у розмірі 16043033,93грн., з якої 10000000 грн. заборгованість за кредитом, 5696630,29 грн. заборгованість за відсотками та пеню за прострочення платежів по кредитному договору в сумі 346403,64грн.

23.06.2015р. позивач надав заяву про збільшення позовних вимог відповідно якої простить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 88 578 337,39грн., з якої 46 500 000 грн. строкова заборгованість за кредитом, 30 000 000грн. заборгованість за кредитом, 8 639 260,36 грн. заборгованість за відсотками, сума пені за відсотками 1 170 583,88грн. та пеню за прострочення платежів по кредитному договору в сумі 2 268 493,15грн.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.11.2015р. справу №916/1520/15-г направлено за підсудністю до господарського суду Одеської області.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.11.2015р. справу передано до розгляду судді Літвінову С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.11.2015р. справу №916/1520/15-г прийнято до провадження суддею Літвіновим С.В.

Відповідач у засідання суду не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце та дату засідання.

Відповідно до ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ Торгова компанія "Контракт є саме та адреса на яку судом здійснювалась відправка поштової кореспонденції, а саме: 65039, м. Одеса, пр-т. Гагаріна, буд. 12А.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були здійсненні саме за адресою зазначеною у витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 11.01.2016р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд,

в с т а н о в и в:

19.03.2013 між Позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 24/13 (далі Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.1.1, 1.2 Договору кредитор (Позивач) зобовязався надати позичальнику (Відповідачу) кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 76500000 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 18% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами не пізніше 09.10.2015 на умовах визначених цим договором.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Договору від 18.12.2013 видача траншів кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на цілі, визначені пунктом 1.2 договору, в межах сум та відповідно до термінів, визначених пунктами 1.1.1 та 1.1.2 договору. Моментом (днем) надання траншів кредиту вважається день першої оплати з позичкового рахунку позичальника розрахункових документів позичальника в сумі відповідного траншу кредиту. Нарахування процентів за користування траншем кредиту здійснюється щоденно по останній календарний день поточного місяця у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом „факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у році, та сплачуються позичальником у сумі нарахованих щомісячно в останній робочий день поточного місяця в період дії цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення траншу кредиту. Погашення кредиту, сплата нарахованих за користування кредитом процентів, сплата комісії, неустойки здійснюється позичальником, відповідно до пунктів 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 2.4 договору, на рахунок № 0006 у відділенні „Центральне АТ „Імексбанк, код банку 328384.

18.08.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору від 19.03.2013, відповідно до якої сторони домовились змінити пункт 2 4 договору та викласти пункт 2.4 договору в наступній редакції:

„2.4 Нарахування процентів за користування траншем кредиту здійснюється щоденно по останній календарний день поточного місяця у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом „факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у році, та сплачуються позичальником у сумі нарахованих щомісячно в останній робочий день поточного місяця в період дії цього договору. Починаючи з вересня 2014 року: проценти, нараховані за період вересень-червень кожного року, сплачуються позичальником не пізніше останнього робочого дня червня, проценти, нараховані за липень та серпень кожного року, сплачуються позичальником не пізніше останнього робочого дня липня та серпня відповідно в межах дії кредитного договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення траншу кредиту.

29.09.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 2 до Договору від 19.03.2013 відповідно до якої сторони домовились змінити пункт 1.3 договору, щодо майнового поручителя.

23.12.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 3 до Договору від 19.03.2013 відповідно до якої сторони домовились змінити пункт 1.3 договору, щодо майнового поручителя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За положеннями ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Стаття 1054 Цивільного кодексу України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Із змісту п.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Пунктом 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, судом встановлено надання позивачем кредитного ліміту, у звязку з чим судом підлягають стягненню в повній мірі 46 500 000 грн. строкова заборгованість за кредитом, 30 000 000грн. заборгованість за кредитом, 8 639 260,36 грн. заборгованість за відсотками.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача сума пені за відсотками 1 170 583,88грн. та пеню за прострочення платежів по кредитному договору в сумі 2 268 493,15грн..

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача сума пені за відсотками 1 170 583,88грн. та пеню за прострочення платежів по кредитному договору в сумі 2 268 493,15грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини третьої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ Торгова компанія "Контракт (65039, м. Одеса, пр-т. Гагаріна, буд. 12-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Імексбанк (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна 12-А, ) 46 500 000 грн. строкова заборгованість за кредитом, 30 000 000грн. заборгованість за кредитом, 8 639 260,36 грн. заборгованість за відсотками, сума пені за відсотками 1 170 583,88грн. та пеню за прострочення платежів по кредитному договору в сумі 2 268 493,15грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ Торгова компанія "Контракт (65039, м. Одеса, пр-т. Гагаріна, буд. 12-А, ) в доход Державного бюджету України (УК у м. Одесі/Приморський район, код 38016923, р/р № 3008, МФО 828011, КБК 22030001, або на інші рахунки) суму судового збору у розмірі 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 14 січня 2016 р.

Суддя С.В. Літвінов