ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" січня 2016 р.Справа № 921/51/16-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М. розглянув заяву ПАТ "Городенківський сирзавод" за № 4 від 12.01.2016 р. про забезпечення позову у справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Городенківський сирзавод", вул. С. Височана, 2, м. Городенка, Івано-Франківська область, 78100

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 46023

про cтягнення заборгованості в сумі 274 142 грн 07 коп

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Городенківський сирзавод", м. Городенка, Івано-Франківська область, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль про стягнення заборгованості в загальній сумі 274 142 грн 07 коп

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18.01.2016 р. порушено провадження у справі № 921/15/16-г/8 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14:30 год. 01.02.2016 р.

Разом з тим, в порядку статей 66-67 ГПК України, позивач звернувся до суду із заявою за вих. № 4 від 12.01.2016 р. (отримано та зареєстровано канцелярією суду 15.01.2016 р. за вх. № 3579) про забезпечення позову. Зокрема, просить суд, з метою забезпечення реального виконання судового рішення, у випадку задоволення позовних вимог, накласти арешт на майно та грошові суми, що належать відповідачу - ФОП ОСОБА_2 в розмірі позовних вимог - на суму 274 142 грн 07 коп.

У відповідності до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У відповідності до статті 67 ГПК України, поряд з іншим позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

П. 7 Постанови Пленуму № 16 встановлено, що обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити, зокрема, із того, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (п. 3 Постанови Пленуму № 16).

Слід зазначити, що така ж правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики забезпечення позову" від 12.12.2006 р. N 01-8/2776, згідно якого зазначається: "у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії".

За даних обставин, враховуючи, що позивачем до поданої суду заяви не надано належних доказів на підтвердження викладених у ній обставин, доказів, які б підтверджували неможливість виконання рішення суду (у випадку задоволенні позовних вимог), чи про те, що існує реальна ймовірність утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, в разі невжиття визначених ним заходів по забезпеченню позову, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми Відповідача в розмірі позовних вимог на даній стадії провадження є передчасним та необгрунтованим.

Поряд з цим, зважаючи на те, що предметом даного позову є стягнення грошових коштів, обраний позивачем захід до забезпечення позову - шляхом накладення арешту на майно в розмірі позовних вимог, на думку суду, є безпідставним.

З огляду на наведене вище, у задоволенні заяви ПАТ "Городенківський сирзавод" за №4 від 12.01.2016 р. про забезпечення позову суд відмовляє.

При цьому згідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу У1 Господарського процесуального Кодексу України", якщо господарським судом розглянуто і відхилено заяву про вжиття запобіжних заходів або про забезпечення позову, то за подання іншої заяви з тих же питань заявник зобов'язаний сплатити судовий збір на загальних підставах. Використання з цією метою первісного документа про сплату судового збору не допускається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 66, 67, 86, 87 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви за № 4 від 12.01.2016 р. Публічного акціонерного товариства "Городенківський сирзавод", м. Городенка, Івано-Франківська область, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові суми в межах суми позову, що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

2. Ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя І.М. Гирила