ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.01.16р. Справа № 904/10886/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінгл-Мотор", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Електро-Сервіс", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 13 314,19 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1; за дов. № 06/16 від 18.01.16 р., представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінгл-Мотор" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 10 056, 44 грн., що складають суму заборгованості за договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів № 202015 від 06.03.15 р., 379, 12 грн. - інфляції, 169, 74 грн. - річних.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не надав, його повноважний представник в судове засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно з Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 13.08.2008р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, примірники повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній", зокрема, "за зазначеною адресою не проживає" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Крім того, особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. (див. Постанову Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, поштове відправлення, в якому містилась ухвала господарського суду про порушення провадження у справі та яке відправлено на адресу відповідача, повернуто підприємством звязку з поміткою « за зазначеною адресою фірма не існує» (а.с. 42-44).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 18.01.16 р., відповідач знаходиться за адресою, зазначеною у позовній заяві, на яку і була надіслана ухвала суду про порушення провадження у справі.

Таким чином, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

19.01.16 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.15 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінгл-Мотор" (Виконавець; позивач) та Приватним підприємством "Електро-Сервіс" (Замовник; відповідач) укладено Договір про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів № 202015 (далі- Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню технічного обслуговування та/або ремонту автомобілів Рено чи їх складових частин, що належать Замовнику або перебувають у нього в користуванні, у строки встановлені Договором, відповідно до вимог заводу-виробника та умов безпечної експлуатації, а Замовник бере на себе зобов'язання прийняти й оплатити виконані роботи, а також вартість використаних матеріалів, запасних частин Виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами Договору.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору, перелік та вартість робіт з технічного обслуговування та/або ремонту, матеріалів і запасних частин, що використовуються Виконавцем, а також транспортні засоби, що підлягають технічному обслуговуванню та/або ремонту зазначаються в наряд-замовленні, оформленому відповідно до умов Договору та в Акті приймання-передавання виконаних робіт.

Згідно п. 2.2. Договору, при згоді Замовника з переліком необхідних робіт, матеріалів, запасних частин та їх вартістю, Замовник складає заявку на виконання робіт і передає Виконавцю. Заявка на виконання робіт підписується представником Замовника.

Відповідно до п. 2.3. Договору, на підставі заявки на виконання робіт поданої Замовником, виконавець формує наряд-замовлення, у якому зазначає інформацію згідно пункту 1.2. Договору. Наряд-замовлення підписується сторонами, після чого стає невід'ємним додатком до Договору.

25.05.15 р. сторони підписали наряд-замовлення № Т2015, відповідно до якого погодили перелік та вартість робіт, які підлягають виконанню згідно Договору.

Згідно п. 2.6. Договору, виконану роботу Виконавець передає, а Замовник приймає за Актом приймання-передавання виконаних робіт, який складається у 2 екземплярах по одному для кожної сторони та підписується сторонами, після чого стає невід'ємним додатком до договору.

Позивач виконав, передбачені нарядом-замовленням роботи, на загальну суму 10 056, 44 грн., про що свідчить акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.05.15 р., копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 40).

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата робіт, виконаних за Договором, а також використаних матеріалів і запасних частин, здійснюється Замовником на підставі виставленого рахунку-фактури не пізніше 3 банківських днів з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця.

Згідно з п. 3.5. Договору, датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Виконавця.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів погашення заборгованості з оплати виконаних робіт в сумі 10 056, 44 грн., відповідач, на момент розгляду спору не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості на зазначену вище суму, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 29.05.15 р. по 21.12.15 р. складає 169, 74 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Вимоги щодо стягнення інфляції за загальний період з травня 2015 р. по листопад 2015 р. в сумі 379, 12 грн. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Після перерахунку, з врахуванням положень, викладених у зазначеній вище Постанові ВГСУ, до стягнення підлягає інфляція за загальний період з червня 2015 р. по листопад 2015 р. в сумі 150, 85 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В п. 6.2. Договору за порушення строків оплати за виконані роботи сторони встановили відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за період з 29.05.15 р. по 28.11.15 р. складає 2 708, 89 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Приватного підприємства "Електро-Сервіс" (49106, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 30 Д, р/р 492 в КБ "Кредобанк" у м. Київ, МФО 325365, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінгл-Мотор" (49107, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, буд. 25-А, р/р 0492 в КБ "Приватбанк" у м. Дніпропетровськ, ) 10 056 (десять тисяч п'ятдесят шість гривень) 44 коп. основного боргу, 2 708 (дві тисячі сімсот вісім гривень) 89 коп. пені, 169 (сто шістдесят дев'ять гривень) 74 коп. річних, 150 (сто п'ятдесят гривень) 85 коп. інфляції, 1 197 (одна тисяча сто дев'яносто сім гривень) 11 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 21.01.16 р.

Суддя ОСОБА_2