ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" січня 2016 р.Справа № 916/1537/15-г

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс"

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 9 129,58 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

від позивача ОМР: не з'явився

від відповідача (скаржника): не з'явився

від ВДВС Ананьївського РУЮ: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на дії відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області по справі № 916/1537/15-г в порядку ст.121-2 ГПК України.

07.12.2015р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Одеської області зі скаргою на дії дії відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області в порядку ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2015р. скарга дії відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області була прийнята до провадження суддею Цісельським О.В. та призначена до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судові засідання з розгляду скарги дії відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Представник скаржника в судові засідання з розгляду скарги не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Представник ВДВС Ананьївського РУЮ в судове засідання з розгляду скарги не з'явився, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, подав до суду заперечення на скаргу (вх.№32719/15 від 25.12.2015р.) відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі та подав до суду заяву (вх.№373/16 від 11.01.2016р.) про розгляд скарги без участі представника ВДВС Ананьївського РУЮ, яка судом була задоволена.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.06.2015р. по справі №916/1537/15-г провадження в частині стягнення частини основного боргу в сумі 5 000,00 грн. було припинено а позовні вимоги задоволено частково.

26 червня 2015 р. у зв'язку з набранням рішенням господарського суду Одеської області від 09.06.2015 р. законної сили на виконання рішення судом було видано відповідний наказ.

07 грудня 2015р. на адресу господарського суду Одеської області від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшла скарга на дії відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області.

В обґрунтування поданої скарги відповідач зазначає, що на підставі виданого господарським судом Одеської області наказу у справі №916/1537/15 від 26.06.2015 року про стягнення ФОП ОСОБА_2. боргу у сумі 6 144,26 грн. ДВС Ананьївського РУЮ винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, якою скаржнику було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 05.08.2015р.

Як стверджує скаржник, що незважаючи на погашення скаржником боргу у повному обсязі, державним виконавцем ДВС Ананьївського РУЮ винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження та проводяться виконавчі дії.

Оскаржувана постанова ДВС Ананьївського РУЮ від 28.07.2015р. на думку скаржника винесено безпідставно, оскільки заборгованість у сумі 6 144, 26 грн. відповідачем погашено у повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що копію оскаржуваної постанови ДВС Ананьївського РУЮ державний виконавець Лисенко Н.Б. відповідачу не вручив.

Про її існування скаржник дізнався лише під час проведення виконавчих дій, що і стало підставою для ФОП ОСОБА_2 звернутись до суду із даною скаргою.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних правових підстав:

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.ч.1, 2, п.п.6, 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому Законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків

розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено, що 28.07.2015р., за умови відсутності документального підтвердження повного виконання рішення, у відповідності до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області Лисенко Н.Б. було правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження

Таким чином, при проведенні виконавчих дій державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області Лисенко Н.Б. будь яких порушень Закону України "Про виконавче провадження" та інших законів не було.

Приймаючи до уваги те, що доводи, викладені у скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 належним чином не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами, та те, що суд позбавлений можливості самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, суд дійшов висновку, що скаргу слід відхилити, з підстав її необґрунтованості та недоведеності.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на дії відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області в порядку ст.121-2 ГПК України - відхилити.

Суддя О.В. Цісельський