РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016Справа №910/27658/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

Про стягнення 7076,68 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Петренко С.В., довіреність № э.37.7.0.0/Д-971 від 20.01.2015

від відповідача Пешков О.О., довіреність № 0115-176 від 11.12.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - відповідач) про стягнення 7076,68 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № КЗН1CPS-13911Z0 від 01.10.2013р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 7076,68 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 27.10.2015р. порушено провадження у справі № 910/27658/15 та призначено розгляд на 30.11.2015 р.

04.11.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

05.11.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

30.11.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав розгляд справи на 11.01.2016р., у зв'язку з повторною необхідністю витребувати додаткові документи по справі, оскільки позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

11.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2013р. між ПрАТ «СК «Інгосстрах» (далі - позивач) та ПАТ «КБ «Приватбанк» як страхувальником, було укладено договір страхування № К3Н1CPS-13911Z0, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «ЗАЗ Ланос» д.н.з НОМЕР_2.

21.07.2014р. в с. Петрівське по вул. Київській сталася ДТП за участю транспортного засобу «ЗАЗ Ланос» д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу «Фольксваген Поло», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група», згідно полісу № АС/4565857.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/7283/14-п від 08.08.2014р., встановлено вину гр. ОСОБА_4 у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 222/07/14 від 30.07.2014р., страхового акту та калькуляції до нього, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Фольксваген Поло», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП склав 42 460,10 грн., які було виплачено позивачем згідно платіжного доручення № 1 від 22.08.2014р.

Згідно полісу № АС/4565857 франшизу встановлено у розмірі 0,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

На вимогу позивача, відповідач перерахував грошові кошти у розмірі 35 383,42 грн., мотивуючі тим, що позивачем при виплаті страхового відшкодування не було враховано ПДВ.

Позивач у своєму позові просив суд достягнути з відповідача 7076,68 грн. боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суд дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4565857.

21 квітня 2015 року відповідач отримав від поизвача заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регрессу на суму 42 460,10 грн.

Згідно статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно Звіту № 222/07/14 від 30 липня 2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний № НОМЕР_3 з урахуванням фізичного зносу визначено у розмірі 42 460,10 грн. з врахуванням ПДВ, про що зазначено у вказаному звіті.

Згідно статті 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, що і було здійснено відповідачем, внаслідок чого перераховано регресну виплату у розмірі 35 383,42 грн., з урахуванням ПДВ - 7076,68 грн., а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 7076,68 грн. є такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 18.01.2016р.)

Суддя Мельник В.І.