ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016р. Справа№ 914/428/14

Колегія суддів Господарського суду Львівської області в складі: Головуючий суддя: Пазичев В.М., суддя: Коссак С.М., суддя: Манюк П.Т. розглянула матеріали справи:

за позовом: Прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах Держави в особі Департаменту економічної політики Львівської міської ради (м. Львів)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВЕЕМ-Будсервіс (м. Львів)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівська міська рада (м. Львів)

про: стягнення боргу в сумі 418594,79 грн.

Головуючий суддя: Пазичев В.М

Суддя: Коссак С.М.

Суддя: Манюк П.Т.

При секретарі: Мельник Р.Л.

Представники:

від прокурора: Леонтьєва Н.Т. - ст. прокурор прокуратури м. Львова, посвідчення № 032118 від 11.02.2015 року.

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 23-26 від 08.07.2015 року.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 01.08.2014 року.

від третьої особи: ОСОБА_1 довіреність № 1104-вих-448 від 03.07.2015 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах Держави в особі Департаменту економічної політики Львівської міської ради (м. Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВЕЕМ-Будсервіс (м. Львів) про стягнення боргу в сумі 418594,79 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.02.2014 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 14.02.2014 року. Ухвалою суду від 14.02.2014 року розгляд справи відкладено до 20.02.2014 року, у звязку з відсутністю представників прокурора та позивача. Ухвалою суду від 20.02.2014 року розгляд справи відкладено до 26.02.2014 року, для надання доказів по справі. Ухвалою суду від 26.02.2014 року розгляд справи відкладено до 04.03.2014 року, в звязку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 04.03.2014 року розгляд справи відкладено до 12.03.2014 року, в звязку з клопотанням сторін. Ухвалою суду від 12.03.2014 року розгляд справи відкладено до 17.03.2014 року, згідно клопотання позивача та прокурора. Ухвалою суду від 17.03.2014 року розгляд справи відкладено до 25.03.2014 року, згідно клопотання позивача. Ухвалою суду від 25.03.2014 року розгляд справи відкладено до 08.04.2014 року, згідно клопотання прокурора та позивача. Ухвалою суду від 08.04.2014 року розгляд справи відкладено до 16.04.2014 року, в звязку з відсутністю представників прокурора та позивача, а також клопотання прокурора.

Прокурор вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 10.02.2014 року, про відкладення від 14.02.2014 року, від 20.02.2014 року, від 26.02.2014 року, від 04.03.2014 року, від 12.03.2014 року, від 17.03.2014 року, від 25.03.2014 року, від 08.04.2014 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

25.03.2014 року за вх. № 1557/14 прокурор подав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів понад такий, що встановлені ст. 69 ГПК України.

08.04.2014 року за вх. № 15166/14 прокурор подав клопотання про відкладення розгляду справи.

10.04.2014 року за вх. № 16023/14 прокурор подав клопотання щодо призначення колегіального розгляду справи.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 10.02.2014 року, про відкладення від 14.02.2014 року, від 20.02.2014 року, від 26.02.2014 року, від 04.03.2014 року, від 12.03.2014 року, від 17.03.2014 року, від 25.03.2014 року, від 08.04.2014 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

20.02.2014 року за вх. № 7287/14 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

25.02.2014 року за вх. № 7618/14 позивач подав пояснення на позовну заяву.

04.03.2014 року за вх. № 9086/14 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

12.03.2014 року за вх. № 10756/14 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з поданим відповідачем відзивом на позовну заяву.

17.03.2014 року за вх.№11229/14 позивач подав заперечення на відзив.

17.03.2014 року за вх. № 11325/14 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

24.03.2014 року за вх. № 1540/14 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи та про продовження строків розгляду справи на 15 днів понад такий, що встановлені ст. 69 ГПК України.

16.04.2014 року за вх. № 17094/14 позивач подав клопотання про включення до переліку питань судової експертизи питання про те, яким повинен бути розмір пайового внеску ТзОВ Компанія ВЕЕМ-Будсервіс при будівництві житлового будинку по вул. Лінкольна, 23 у м. Львові відповідно до положень ухвали Львівської міської ради від 03.04.2008 року №1697 у випадку, якщо розмір пайового внеску, що розрахований Департаментом економічної політики Львівської міської ради, є невірним.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 10.02.2014 року, про відкладення від 14.02.2014 року, від 20.02.2014 року, від 26.02.2014 року, від 04.03.2014 року, від 12.03.2014 року, від 17.03.2014 року, від 25.03.2014 року, від 08.04.2014 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

26.02.2014 року за вх. № 961/14 відповідач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи і про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні відповідач подав витяг з ЄДРПОУ відносно ТзОВ ВЕЕМ-Будсервіс.

04.03.2014 року за вх. № 9112/14 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

12.03.2014 року за вх. № 10755/14 відповідач подав відзив на позовну заяву.

17.03.2014 року за вх. № 11322/14 відповідач подав відзив на позовну заяву.

17.03.2014 року за вх. № 11324/14 відповідач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

16.04.2014 року за вх. № 1996/14 відповідач подав заяву про призначення судово-бухгалтерської експертизи.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.04.2014 року провадження у справі зупинено до отримання результатів судово-бухгалтерської експертизи.

05.05.2014 року за вих. № 914/1488/14/1/14 Господарським судом Львівської області матеріали справи № 914/428/14 були направлені до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судово-бухгалтерської експертизи.

13.05.2014 року за вх. № 990/14 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта.

20.05.2014 року за вих. № 914/428/14/2/14 судом було направлено сторонам вимогу, щодо виконання вимог експерта.

02.06.2014 року за вх. № 23872/14 від позивача надійшло пояснення.

11.06.2014 року за вих. № 914/428/14/3/14 Господарським судом Львівської області матеріали справи № 914/428/14 повторно були направлені до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судово-бухгалтерської експертизи.

13.06.2014 року за вх. № 25750/14 від відповідача надійшло клопотання по справі.

25.06.2014 року за вх. № 1270/14 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення.

07.07.2014 року за вих. № 914/428/14/4/14 Господарським судом Львівської області матеріали справи № 914/428/14 повторно були направлені до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судово-бухгалтерської експертизи.

18.07.2014 року за вх. № 1435/14 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання.

05.08.2014 року за вх. № 914/428/14/5/14 судом було скеровано сторонам вимогу про виконання вимог експерта.

15.09.2014 року за вх. № 39178/14 від позивача надійшли додаткові докази.

17.09.2014 року за вх. № 39738/14 від позивача надійшла інформація по справі.

13.10.2014 року за вх. № 43396/14 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення.

17.10.2014 року за вх. № 44273/14 від відповідача надійшло клопотання по справі.

20.10.2014 року за вих. № 914/428/14/6/14 Господарським судом Львівської області матеріали справи № 914/428/14 повторно були направлені до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судово-бухгалтерської експертизи.

10.11.2014 року за вх. № 48362/14 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення.

14.11.2014 року за вих. № 914/428/14/7/14 судом було скеровано вимогу сторонам.

01.12.2014 року за вх. № 52059/14 від позивача надійшла інформація по справі.

10.12.2014 року за вих. № 914/428/14/8/14 судом було скеровано відповідачу вимогу.

15.12.2014 року за вх. № 54325/14 від відповідача надійшло пояснення.

29.01.2015 року за вх. № 3040/15 від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

10.02.2015 року за вих. № 914/428/14/9/15 судом було скеровано вимогу в Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз.

23.02.2015 року за вх. № 7657/15 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання.

25.02.2015 року за вих. № 914/428/14/10/15 судом було скеровано вимогу сторонам щодо погодження строку виконання експертизи.

02.03.2015 року за вх. № 8614/15 від відповідача надійшло клопотання по справі.

05.03.2015 року за вх. № 9454/15 від позивача надійшла інформація по справі.

06.03.2015 року за вх. № 9719/15 від відповідача надійшло погодження строку виконання експертизи.

12.03.2015 року за вих. № 914/428/14/11/15 судом було скеровано вимогу в Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз про підтвердження строку проведення експертизи.

26.03.2015 року за вх. № 12658/15 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла відповідь про підтвердження початку судово-економічної експертизи.

13.08.2015 року за вх. № 34139/15 від відповідача надійшло клопотання поновлення провадження у справі.

18.08.2015 року за вх. № 1340/15 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про уточнення питань та представлення додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку.

19.08.2015 року за вих. № 914/428/14/12/15 судом було скеровано вимогу сторонам щодо клопотання експерта.

26.08.2015 року за вх. № 35556/15 від позивача надійшов лист-повідомлення по справі.

02.09.2015 року за вх. № 36754/15 від позивача надійшло пояснення по справі.

09.10.2015 року за вх. № 43144/15 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість дачі висновку судово-економічної експертизи по справі № 914/428/14, в звязку з невиконанням сторонами вимог щодо уточнення питань для проведення експертизи.

20.10.2015 року за вих. № 914/428/14/13/15 судом було скеровано повторно вимогу сторонам щодо клопотання експерта.

30.10.2015 року за вх. № 46917/15 від відповідача надійшло клопотання по справі.

Ухвалою суду від 09.11.2015 року провадження у справі № 914/428/14 поновлено і призначено до розгляду на 12.11.2015 року. Ухвалою суду від 12.11.2015 року розгляд справи відкладено до 17.11.2015 року, в звязку з відсутністю представника позивача.

Прокурор вимог ухвали суду про поновлення провадження у справі від 09.11.2015 року, про відкладення від 12.11.2015 року виконав частково, явку поважного представника в судове засідання забезпечив.

17.11.2015 року за вх. № 5399/15 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

17.11.2015 року за вх. № 49978/15 прокурор подав клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Позивач вимог ухвали суду про поновлення провадження у справі від 09.11.2015 року, про відкладення від 12.11.2015 року не виконав, явку поважного представника в судове засідання не забезпечив.

17.11.2015 року за вх. № 49839/15 позивач подав клопотання по справі.

Відповідач вимог ухвали суду про поновлення провадження у справі від 09.11.2015 року, про відкладення від 12.11.2015 року виконав частково, явку поважного представника в судове засідання забезпечив.

12.11.2015 року в судовому засіданні відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

17.11.2015 року за вх. № 49938/15 відповідач подав пояснення по справі.

В судовому засідання 17.11.2015 року представник відповідача не заперечив проти призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року клопотання прокурора від 17.11.2015 року за вх. № 49978/15 про призначення колегіального розгляду справи задоволено. Призначено колегіальний розгляд справи № 914/428/14 у складі трьох суддів.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року розгляд справи призначено на 02.12.2015 року. Ухвалою суду від 02.12.2015 року розгляд справи відкладено до 16.12.2015 року, згідно клопотання відповідача та в звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою суду від 16.12.2015 року розгляд справи відкладено до 22.12.2015 року, згідно клопотання відповідача. Ухвалою суду від 22.12.2015 року розгляд справи відкладено до 12.01.2016 року, для надання доказів. Ухвалою суду від 12.01.2016 року розгляд справи відкладено до 18.01.2016 року, згідно клопотання прокурора та для надання доказів.

Прокурор вимог ухвали суду від 17.11.2015 року, про відкладення від 02.12.2015 року, від 16.12.2015 року, від 22.12.2015 року, від 12.01.2016 року виконав частково, явку поважного представника в судове засідання не забезпечив.

10.12.2015 року за вх. № 53649/15 прокурор подав пояснення по справі.

22.12.2015 року за вх. № 6096/15 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

12.01.2016 року за вх. № 967/16 прокурор подав клопотання про відкладення розгляду справи.

13.01.2016 року за вх. № 156/16 прокурор подав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів понад такий, що встановлені ст. 69 ГПК України.

Позивач вимог ухвали суду від 17.11.2015 року, про відкладення від 02.12.2015 року, від 16.12.2015 року, від 22.12.2015 року, від 12.01.2016 року виконав частково, явку поважного представника в судове засідання забезпечив.

01.12.2015 року за вх. № 51953/15 позивач подав клопотання по справі.

22.12.2015 року за вх. № 55773/15 позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

14.01.2016 року за вх. № 1446/16 позивач подав заперечення на клопотання про зупинення провадження по справі.

Відповідач вимог ухвали суду від 17.11.2015 року, про відкладення від 02.12.2015 року, від 16.12.2015 року, від 22.12.2015 року, від 12.01.2016 року не виконав, явку поважного представника в судове засідання забезпечив.

02.12.2015 року за вх. № 52320/15 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

16.12.2015 року за вх. № 54681/15 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

12.01.2016 року за вх. № 127/16 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі.

18.01.2016 року за вх. № 1885/16 відповідач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Третя особа вимог ухвали суду про відкладення від 22.12.2015 року, від 12.01.2016 року виконала частково, явку поважного представника в судове засідання забезпечила.

12.01.2016 року за вх. № 1092/16 третя особа подала пояснення по справі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 18.01.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, між Департаментом економічної політики Львівської міської ради (надалі - позивач) та ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» (надалі - відповідач) 27.07.2011 р. укладено Договір № 105 про пайову участь, у відповідності до п. 1 якого, відповідач зобов'язувався здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску на умовах і в порядку, передбачених цим ОСОБА_3. Відповідно до п. 2.2 вказаного ОСОБА_3, відповідач зобов'язувався сплатити пайовий внесок в розмірі 418594,79 грн. до 31.03.2012 р.

28.09.2011 р. між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 164 про внесення змін до ОСОБА_3 про сплату пайового внеску № 105 від 27.07.2011 р. Пунктом 1 вказаної Додаткової угоди передбачено обов'язок сплати пайового внеску в більш пізній строк, зокрема, 418594, 00 грн. до 31.12.2012 р.

Відповідно до ч. 1 ст 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених госодарським кодексом України.

Укладений Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарсьхих зобов'язань, згідно ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України (ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України), які згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Прокурор зазначає, що відповідач свої договірні зобов'язання по сплаті пайового внеску не виконує належним чином. Відтак, за твердженням прокурора, станом на час розгляду справи заборгованість відповідача зі сплати пайового внеску становить 418594,79 грн.

Несвоєчасне виконання та невиконання відповідачем умов ОСОБА_3 про пайову участь призводить до зменшення фінансових надходжень до місцевого бюджету м. Львова, що веде до заподіяння шкоди інтересам держави.

Держава зацікавлена в належній поведінці суб'єктів господарювання, яку закріплено в законах та інших нормативно-правових актах.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо технічними умовами передбачено необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкт передаються у комунальну власність.

Згідно ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 р. „Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова об'єктів теплопостачання, водопостачання та водовідведення", прийнято безоплатно у власність територіальної громади м. Львова ряд інженерних об'єктів від ТзОВ „Компанія „ВЕЕМ-Будсервіс" на загальну суму 327810 грн.

Прокурор зазначає, що, відповідно до п. 3.3 ухвали Львівської міської ради № 2779 від 09.07.2009 р., якою затверджено положення «Про пайову участь (внесок) замовників у створення та розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова» передбачено, що міська рада окремою ухвалою, враховуючи внесок юридичної та/або фізичної особи у соціально-економічний розвиток м. Львова., за поданням та обґрунтуванням департаменту економічної політики і за погодженням з постійною комісією фінансів та планування бюджету, постійною комісією архітектури, містобудування та охорон історичного середовища і постійною комісією економічної політики повністю або частково може звільняти замовника від сплати пайового внеску. Водночас, положеннями ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 р. „Про прийняття у власність територіальної громади м.Львова об'єктів теплопостачання, водопостачання та водовідведення" ТзОВ „Компанія „ВЕЕМ-Будсервіс" не звільнено від сплати пайового внеску, який останній зобов'язаний був сплатити по ОСОБА_3 про пайову участь № 164 від 28.09.2011 р. (з подальшими змінами).

Прокурор зазначає, що 27 липня 2011 р. між Департаментом економічної політики Львівської міської ми та ТзОВ „Компанія „ВЕЕМ-Будсервіс" укладено Договір № 105 про сплату інвестиційного внеску, згідно п.2.2 якого, відповідач зобов'язувався сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспорної та соціальної інфраструктури м. Львова в розмірі 418594,79 грн. до 31.03.2012 р. Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб. Додатковою угодою № 164 від 28.09.2011 р. визначено термін сплати пайового внеску до 31.12.2012 р.

Прокурор звертає увагу на те, що пунктом 2.2 ОСОБА_3, відповідач зобов'язався сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в повній сумі до 31.12.2012 р., однак умови ОСОБА_3 порушив та оплати у встановлений договором строк не здійснив.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Департаментом економічної політики Львівської міської ради неодноразово надсилались листи-вимоги про погашення заборгованості по сплаті пайового внеску.

08.02.2014 р. за зверненням Департаменту економічної політики Львівської міської ради прокурором Шевченківського району міста Львова подано позовну заяву до Господарського суду Львівської області про стягнення з ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» заборгованності по сплаті пайового внеску.

Прокурор звертає увагу на те, що під час розгляду вказаної справи, між Департаментом економічної політики Львівської міської ради та ТзОВ „Компанія"ВЕЕМ-Будсервіс" 17.03.2014 р. укладено Додаткову угоду № 82, якою передбачено термін дії договору про сплату пайового внеску до 17.04.2014 р. Зазначений договір є неналежним та допустимим доказом по справі з огляду іа наступне.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами статті 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-іранспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної Інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту вирішується у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними гандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Прокурор зазачає, що згідно рішення Львівської міської ради № 373 від 01.04.2010 р. „Про затвердження стандартів адміністративних послуг, які надаються управлінням економіки департаменту економічної політики", передбачено стандарт відтермінування сплати пайового внеску, а саме на термін дії ст. 3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" (до 01.01.2012 р.) замовники, які здійснюють житлове будівництво, мають право відтермінування сплати пайового внеску.

Крім того, вказаним стандартом передбачено подача заяви про відтермінування не пізніше одного місяця до остаточного терміну виконання договору про пайову участь. В свою чергу, ТзОВ „Компанія"ВЕЕМ-Будсервіс" за один місяць до закінчення терміну сплати пайового внеску з заявою про відтермінування його сплати не зверталось. Окрім цього, в інспекції ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об"єкта до експлуатації 19.11.2012 р. № ЛВ8.

Порядок зміни умов договору регулюється нормами ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, зокрема, згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах, відповідно до частини 4 цієї статті, зміна договору, в зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, якщо розірвання договору протирічить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, що значно перевищить витрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

За твердженням прокурора, в ході розгляду справи встановлено, що доказів істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору, позивачем надано не було. Натомість, усі надані докази по справі, а саме копія ОСОБА_3 та Додаткової угоди до нього, копії листів ДЕП ЛМР свідчать про факт, що строк спірного ОСОБА_3 на момент подання позову про стягнення пайового внеску закінчився.

Так, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Чинним законодавством не передбачено право внесення змін в договір, строк дії якого вже закінчився, тому, на думку прокурора, Додаткова угода № 82 від 17.03.2014 р. про внесення змін до ОСОБА_3 про пайову участь від 27.07.2011 р. № 105 не може братися судом до уваги як належний та допустимий доказ по справі про стягнення пайового внеску до договору, строк дії якого закінчився 31.12.2012 р.

В зв"язку з цим, прокуратурою міста Львова проводиться перевірка законності дій посадових осіб Департаменту економічної політики Львівської міської ради при укладенні вищевказаної Додаткової угоди.

17.11.2015 року за вх. № 5399/15 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за сплату пайових внесків в сумі 358202,72 грн.

У своїх поясненнях позивач зазначає, що, відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Пояснення представника відповідача щодо участі у програмі «Доступне житло», на думку позивача, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки у відповідності до умов ОСОБА_3 про пайову участь від 27.07.2011 року № 105 та Додаткової угоди від 28.09.2011 року № 164, відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити пайовий внесок у розмірі 418 594, 79 грн. в термін до 31.12.2012 року. ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» акредитоване до участі у програмі «Доступне житло» рішенням Міжвідомчої комісії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 11.07.2013 року, тобто після настання терміну сплати пайового внеску.

Щодо покликань представника відповідача на те, що ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» здійснювало будівництво інженерних мереж поза межами земельної ділянки, позивач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вказані обставини, не подавав такої інформації відповідач і позивачу до часу звернення з позовом до суду. Також, відсутні будь-які докази того, що такі інженерні мережі передавались у комунальну власність.

Крім того, відповідно до п. 3.3 Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради 03.04.2008 року № 1697 (зі змінами), міська рада окремою ухвалою, враховуючи несок юридичної та/або фізичної особи у соціально-економічний розвиток м. Львова, і поданням та обгрунтуванням Департаменту економічної політики і за погодженням з постійною комісією фінансів та планування бюджету, постійною комісією архітектури, містобудування та охорони історичного середовища і постійною комісією економічної політики повністю або частково може звільняти замовника від сплати пайового внеску. Оскільки, в матеріалах справи відсутня ухвала Львівської міської ради про звільнення відповідача від сплати пайового внеску, договір про пайові участь є чинним, відтак відповідач зобов'язаний виконати усі зобов'язання за договором.

Ознайомившись із відзивом ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» на позовну заяву прокурора Шевченківського району м. Львова, Департамент економічної політики Львівської міської ради заперечує проти клопотання відповідача про зменшення розміру пайового внеску шляхом врахування ціни інженерних мереж, оскільки покликання представника відповідача на те, що відповідачем скеровувалось звернення про передачу інженерних мереж на баланс організаціям, не може, на думку позивача, братись до уваги, оскільки це не є доказом передачі мереж у комунальну власність. Крім цього, відповідачем, окрім пояснень, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами вказані звернення (листи, докази їх відправлення). Крім цього, самі акти виконаних робіт не можуть бути належними доказами їх вартості. Для цього, на думку позивача, необхідно представити договори та відповідні платіжні доручення.

Також, позивач зазначає, що клопотання представника відповідача про затвердження перерахунку заборгованості з відповідним зменшенням суми пайового внеску з врахуванням вартості прокладання інженерних мереж слід відхилити через безпідставність такого. Крім цього, до компетенції суду не входить затвердження перерахунку заборгованості. Якщо відповідач заперечує розмір заборгованості, він вправі звертатись з проханням перерахувати таку та оскаржувати, у випадку отримання відмови, таку у судовому порядку.

Крім цього, як вже зазначалось раніше, у поданих поясненнях, відповідно до 3.3 Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 03.04.2008 р. № 1697 (зі змінами), міська рада окремою ухвалою, враховуючи внесок юридичної та фізичної особи у соціально-економічний розвиток м. Львова, за поданням та обгрунтуванням департаменту економічної політики і за погодженням з постійною комісією фінансів та планування бюджету, постійною комісією архітектури, містобудування та охорони історичного середовища і постійною комісією економічної політики повністю або частково може звільняти замовника від сплати пайового внеску. Оскільки, в матеріалах справи відсутня ухвала Львівської міської ради про звільнення відповідача від сплати пайового внеску, договір про пайову участь є чинним, відтак відповідач зобов'язаний виконати усі зобов'язання за договором.

Враховуючи викладене, позивач просить суд задоволити позов прокурора Шевченківського району м. Львова у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕЕМ-Будсервіс" та Департаментом економічної політики Львівської міської ради було укладено Договір № 105 від 27 липня 2011 року про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, шляхом сплати пайового внеску. ОСОБА_3, зокрема п. 2.2 ОСОБА_3, встановлено зобов'язання ТОВ „Компанія „ВЕЕМ-Будсервіс" сплатити пайовий внесок в сумі 418594,79 грн.

Сплата такого внеску передбачена Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. № 3038-УІ (зі змінами та доповненнями), де у ст. 40 Закону визначено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку шженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Відповідач зазначає, що п. 5 ст. 30 вказаного вище Закону передбачено, що у тому випадку, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність.

У відповідності до технічних умов та проектної документації, відповідачем було здійснено прокладення інженерних мереж (поза межами земельної ділянки, наданої під забудову), зокрема, це влаштування водопроводу та каналізації, а також прокладення теплових інженерних мереж.

Відповідач зазначає, що суду були надані пояснення, щодо того, що ним було скеровано звернення до відповідних органів щодо прийняття на баланс відповідних мереж. Жодної відповіді з їх сторони не отримано.

Відтак, на виконання положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. № 3038-УІ (зі змінами та доповненнями), та, зокрема, права, встановленого у п. 5 ст. 30 цього ж Закону, відповідач просить суд затвердити перерахунок заборгованості зі сплати пайового внеску у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова згідно договору про пайову участь від 27.07.2011 р., з відповідним зменшенням суми цього договору, з врахуванням кошторисної вартості прокладання зазначених вище мереж.

Також, відповідач зазначає, що у відповідності до програми «Доступне житло» затвердженої Кабінетом Міністрів України, відповідач брав участь у державній програмі „Доступне житло".

Відповідач звертає увагу на те, що ним отримано відповідь на запит від ДСФУ „ДФСМЖБ" про те, кому саме реалізовані дані квартири за вищевказанмим програмами. Площі даних квартир також підлягають включенню до суми зменшення розміру інвестиційного внеску на суму реалізованих квартир в межах вказаних вище державних програм.

На думку відповідача, з наведеного випливає, що Замовнику будівництва законом надано право зменшити розмір своєї пайової участі на суму вартості інженерних мереж, розташованих за межами земельної ділянки Замовника будівництва та прийнятих органом місцевого самоврядування у комунальну власність.

Відповідач наголошує, що Ухвалою 22 сесії 6 скликання Львівської міської ради № 4961 від 14 липня 2015 року, органом місцевого самоврядування проведено аудит виконаних робіт та розраховано вартість вищевказаних прийнятих у комунальну власність мереж, котрі знаходяться поза межами земельної ділянки замовника будівництва:

- водопровідних мереж на вул. Лінкольна, 23-а на суму 97866,00 грн. без ПДВ.

- каналізаційних мереж на вул. Лінкольна. 23-а на суму 92849,20 грн. без ПДВ.

- теплових мереж на вул. Лінкольна, 23-а на суму 74 508,60 грн. без ПДВ,

що разом складає: 97866,00 грн. + 92849,20 грн. + 74 508,60 грн. = 265223,80 грн. без ПДВ.

Згідно ст. 193 ПК України, господарські операції по переходу права власності на майно одатковуються податком на додану вартість за ставкою 20%, базою оподаткування є вартість майна (робіт, послуг).

За твердженням відповідача, відповідно, вартість прийнятих у комунальну власність інженерних мереж по вул. Лінкольна 23-а у м. Львові з врахуванням податку на додану вартість становить 265223,80 грн. без ПДВ.+20%= 318268,56 грн.

Додатково ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» сплачено внеску на пайову участь у розвиток інфраструктури м. Львова платіжними дорученнями № 860 від 04 лютого 2015 року: 3000,00 грн., № 63 від 04 лютого 2015 року: 2000, грн., разом: 5000,00 грн.

Відповідач зазначає, що предметом спору у справі, що слухається є стягнення вартості пайового внеску на будівництво комунальних інженерних мереж при будівництві багатоквартирного будинку по вул. Лінкольна 23-а у м. Львові, передбаченого ОСОБА_3 № 105 про пайову участь від 27.07.2011 року та Додаткової угоди № 82 від 17.03.2014 року до нього. Вказаний договір та угода укладені у відповідності Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

На думку відповідача, фактично, інженерні мережі по вул. Лінкольна 23-а, котрі мала б збудувати Львівська міська рада за кошти пайового внеску ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» вже збудовані останнім та прийняті у комунальну власність , про що зазначається в у вищевказаній ухвалі сесії Львівської міської ради.

За твердженням відповідача, фактична заборгованість ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» внеску на пайову участь у розвиток інфраструктури м. Львова: сума внеску згідно Додаткової угоди № 82 від 17 березня 2014 року про внесення змін до ОСОБА_3 №105 про пайову участь від 27.07.2011 року - 358202,72 грн.

358202,72 грн. - 318268,56грн.-5000,00 грн. = 34934,16 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Держава зацікавлена в належній поведінці суб'єктів господарювання, яку закріплено в законах та інших нормативно-правових актах.

Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Право на звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено ст.ст.20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 2 ГПК України.

Враховуючи те, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави.

У відповідності до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва у суді інтересів держави є: наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій і (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відповідно до п. п. 3, 4, 5 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р., державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, в їх основі завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (зокрема, економічних, соціальних) дій, програм, спрямованих на гарантування її економічної безпеки, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді; із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах; поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Департамент економічної політики (надалі - департамент) є виконавчим органом Львівської міської ради, утвореним відповідно до ухвали міської ради від 06.07.2006 р. № 94 "Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання" та згідно з чинним законодавством України.

Департамент є підзвітним і підконтрольним міській раді, підпорядкованим виконавчому комітету, міському голові, першому заступнику міського голови. Департамент є відповідальним за виконання частини повноважень виконавчих органів міської ради, покладених на нього у встановленому порядку. Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у територіальних представництвах Державного казначейства України та банківських установах, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, кутовий штамп та бланк встановленого зразка. Департамент утворений для здійснення організаційно-функціональних повноважень у соціально-економічній сфері з метою забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку міста, ефективного використання його природних, трудових і фінансових ресурсів.

Згідно ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами статті 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної Інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту вирішується у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової учсасті у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення мовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, між Департаментом економічної політики Львівської міської ради (надалі - позивач) та ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» (надалі - відповідач) 27.07.2011 р. укладено Договір № 105 про пайову участь, у відповідності до п. 1 якого, відповідач зобов'язувався здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску на умовах і в порядку, передбачених цим ОСОБА_3. Відповідно до п. 2.2 вказаного ОСОБА_3, відповідач зобов'язувався сплатити пайовий внесок в розмірі 418594,79 грн. до 31.03.2012 р.

28.09.2011 р. між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 164 про внесення змін до ОСОБА_3 про сплату пайового внеску № 105 від 27.07.2011 р. Пунктом 1 вказаної Додаткової угоди передбачено обов'язок сплати пайового внеску в більш пізній строк, зокрема, 418594, 00 грн. до 31.12.2012 р.

Відповідно до ч. 1 ст 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин пзвинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених зодарським кодексом України.

Укладений Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарсьхих зобов'язань згідно ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України (ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України), які, згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковими для виконання сторонами.

Пунктом 2.2 ОСОБА_3, відповідач зобов'язався сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в повній сумі до 31.12.2012 р., однак умови ОСОБА_3 порушив та оплати у встановлений договором строк не здійснив.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Департаментом економічної політики Львівської міської ради неодноразово надсилались листи-вимоги про погашення заборгованості по сплаті пайового внеску.

Тому, 08.02.2014 р. за зверненням Департаменту економічної політики Львівської міської ради прокурором Шевченківського району міста Львова подано позовну заяву до Господарського суду Львівської області про стягнення з ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» заборгованності по сплаті пайового внеску.

Під час розгляду вказаної справи, між Департаментом економічної політики Львівської міської ради та ТзОВ „Компанія"ВЕЕМ-Будсервіс" 17.03.2014 р. укладено Додаткову угоду № 82, якою передбачено термін дії договору про сплату пайового внеску до 17.04.2014 р.

Згідно рішення Львівської міської ради № 373 від 01.04.2010 р. „Про затвердження стандартів адміністративних послуг, які надаються управлінням економіки департаменту економічної політики", передбачено стандарт відтермінування сплати пайового внеску, а саме на термін дії ст. 3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" (до 01.01.2012 р.) замовники, які здійснюють житлове будівництво, мають право відтермінування сплати пайового внеску.

Крім того, вказаним стандартом передбачено подача заяви про відтермінування не пізніше одного місяця до остаточного терміну виконання договору про пайову участь. В свою чергу, ТзОВ „Компанія"ВЕЕМ-Будсервіс" за один місяць до закінчення терміну сплати пайового внеску з заявою про відтермінування його сплати не зверталось. Окрім цього, в інспекції ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об"єкта до експлуатації 19.11.2012 р. № ЛВ8.

Порядок зміни умов договору регулюється нормами ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, зокрема, згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах, відповідно до частини 4 цієї статті, зміна договору в зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, якщо розірвання договору протирічить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, що значно перевищить витрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

В ході розгляду справи встановлено, що доказів істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору, позивачем надано не було. Натомість, усі надані докази по справі, а саме копія ОСОБА_3 та Додаткової угоди до нього, копії листів ДЕП ЛМР свідчать про факт, що строк спірного ОСОБА_3 на момент подання позову про стягнення пайового внеску закінчився.

Так, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, відповідач свої договірні зобов'язання по сплаті пайового внеску не виконував належним чином. Відтак, станом на час звернення з позовом, заборгованість відповідача зі сплати пайового внеску становить 418594,79 грн.

Несвоєчасне виконання та невиконання відповідачем умов договору про пайову участь призводить до зменшення фінансових надходжень до місцевого бюджету м. Львова, що веде до заподіяння шкоди інтересам держави.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо технічними умовами передбачено необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкт передаються у комунальну власність.

Згідно ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 р. „Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова об'єктів теплопостачання, водопостачання та водовідведення", прийнято безоплатно у власність територіальної громади м. Львова ряд інженерних об'єктів від ТзОВ „Компанія „ВЕЕМ-Будсервіс" на загальну суму 327810 грн.

Відповідно до п. 3.3 ухвали Львівської міської ради № 2779 від 09.07.2009 р., якою затверджено положення «Про пайову участь (внесок) замовників у створення та розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова» передбачено, що міська рада окремою ухвалою, враховуючи внесок юридичної та/або фізичної особи у соціально-економічний розвиток м. Львова. за поданням та обґрунтуванням департаменту економічної політики і за погодженням з постійною комісією фінансів та планування бюджету, постійною комісією архітектури, містобудування та охороні історичного середовища і постійною комісією економічної політики повністю або частково може звільняти замовника від сплати пайового внеску. Водночас, положеннями ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 р. „Про прийняття у власність територіальної громади м.Львова об'єктів теплопостачання, водопостачання та водовідведення" ТзОВ „Компанія „ВЕЕМ-Будсервіс" не звільнено від сплати пайового внеску, який останній зобов'язаний був сплатити по ОСОБА_3 про пайову участь № 164 від 28.09.2011 р. (з подальшими змінами). Оскільки, в матеріалах справи відсутня ухвала Львівської міської ради про звільнення відповідача від сплати пайового внеску, договір про пайову участь є чинним, відтак відповідач зобов'язаний виконати усі зобов'язання за договором.

Відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Пояснення представника відповідача щодо участі у програмі «Доступне житло», не можуть заслуговувати на увагу, оскільки у відповідності до умов ОСОБА_3 про пайову участь від 27.07.2011 року № 105 та Додаткової угоди від 28.09.2011 року № 164, відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити пайовий внесок у розмірі 418 594, 79 грн. в термін до 31.12.2012 року. ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» акредитоване до участі у програмі «Доступне житло» рішенням Міжвідомчої комісії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 11.07.2013 року, тобто після настання терміну сплати пайового внеску.

Крім того, відповідно до п. 3.3 Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради 03.04.2008 року № 1697 (зі змінами), міська рада окремою ухвалою, враховуючи несок юридичної та/або фізичної особи у соціально-економічний розвиток м. Львова, і поданням та обгрунтуванням Департаменту економічної політики і за погодженням з постійною комісією фінансів та планування бюджету, постійною комісією архітектури, містобудування та охорони історичного середовища і постійною комісією економічної політики повністю або частково може звільняти замовника від сплати пайового внеску. Оскільки, в матеріалах справи відсутня ухвала Львівської міської ради про звільнення відповідача від сплати пайового внеску, договір про пайові участь є чинним, відтак відповідач зобов'язаний виконати усі зобов'язання за договором.

Також, позивач зазначає, що клопотання представника відповідача про затвердження перерахунку заборгованості з відповідним зменшенням суми пайового внеску з врахуванням вартості прокладання інженерних мереж слід відхилити через безпідставність такого. Крім цього, до компетенції суду не входить затвердження перерахунку заборгованості. Якщо відповідач заперечує розмір заборгованості, він вправі звертатись з проханням перерахувати таку та оскаржувати, у випадку отримання відмови, таку у судовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

17.11.2015 року за вх. № 5399/15 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за сплату пайових внесків в сумі 358202,72 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

Враховуючи, що прокурором та позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не спростував, не надав доказів погашення боргу в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах Держави в особі Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» про стягнення боргу в сумі 358202,72 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

12.01.2016 року за вх. № 127/16 відповідач надав клопотання про зупинення розгляду справи.

Згідно ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Отже, в зязку з тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів у відповідності до ст. 79 ГПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діяв на момент подачі позову, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1827,00 грн., та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що діяв на момент подачі позову, від сплати судового збору звільняються органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» (79058, м. Львів, пр. Чорновола, 57, ) на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) заборгованість в розмірі 358202 (триста пятдесят вісім тисяч двісті дві) грн. 72 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» (79058, м. Львів, пр. Чорновола, 57, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО): 825014, рахунок отримувача: 3006, код класифікації доходів бюджету: 22030001, код ЄДРПОУ суду: 03499974) 7164 (сім тисяч сто шістдесят чотири) грн. 05 коп. судового збору.

4. Накази видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя Пазичев В.М

Суддя Коссак С.М.

Суддя Манюк П.Т.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.01.2016 року.