РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016Справа №910/30701/15

За позовом Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»

до Служби автомобільних доріг у Київській області

про стягнення 210 000,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Кулинич А.П. (довіреність № 01/04-05/485 від 14.08.2015);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

03.12.2015 позивач - Державне підприємство «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Служби автомобільних доріг у Київській області про стягнення 210 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач, в порушення умов договору № 12ВК-11/9530 від 11.11.2011 з розробки проектно-кошторисної документації будівництва з'єднувальної ділянки великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва від автомобільної дороги Гора-Рогозів до автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський (М-03), Київська область, своєчасно та в повному обсязі не оплатив виконані позивачем роботи, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 210 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.12.2015 порушено провадження у справі № 910/30701/15 та призначено до розгляду на 24.12.2015.

У судовому засіданні 24.12.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.01.2016.

Письмовим відзивом від 11.01.2016 на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у відповідності до умов договору термін виконання відповідачем зобов'язання з оплати робіт, виконаних позивачем, безпосередньо пов'язаний з настанням певної події - отримання коштів з державного бюджету, проте кошти з державного бюджету на погашення заборгованості за вказаним договором на рахунок відповідача не надходили, у зв'язку з чим строк виконання зобов'язання не настав.

В судове засідання 12.01.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 12.01.2016 не з'явився, проте у письмовому відзові на позовну заяву від 11.01.2016 просив розглянути справу без участі представника відповідача.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

11.11.2011 між Державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі - позивач, підрядник) та Службою автомобільних доріг у Київській області (далі - відповідач, замовник) укладено договір №12ВК-11/9530 з розробки проектно-кошторисної документації будівництва з'єднувальної ділянки великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва від автомобільної дороги Гора-Рогозів до автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський (М-03), Київська область (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник зобов'язується у 2011-2012 роках виконати роботи, зазначені в доповненні до завдання, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи. Замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт із виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування.

Відповідно до п. 1.2. договору, найменування робіт: ДБН Д 1.1-7-2000. Розробка проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та реконструкції з винесенням меж земельних ділянок в натуру. Лот № 2 Розробка проектно-кошторисної документації будівництва з'єднувальної ділянки великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва від автомобільної дороги Гора-Рогозів до автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський (М-03), Київська область. Кінцевим продуктом виконаних робіт є державний акт на користування землею.

Згідно з п. 3.1. договору, ціна договору становить 931 279,03 грн., у тому числі ПДВ 155 213,17 грн.

Пунктом 4.1. договору сторонами погоджено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються в межах договірної ціни та виділених коштів на оплату робіт згідно з планом фінансування (по мірі надходження коштів від головного розпорядника коштів на рахунок замовника).

Відповідно до п. 4.2 договору, акт виконання робіт готує підрядник і передає для підписання замовнику у строк не пізніше 25 числа звітного місяця. Замовник перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактичного виконання обсягів робіт . До акту виконаних робіт додаються виконавчі кошториси з усіма підтверджуючими документами.

За умовами п. 4.3. договору, замовник здійснює платежі (по мірі надходження коштів з держбюджету на рахунок замовника) за фактично виконані роботи відповідно до акту виконаних робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін (замовником і підрядником).

Згідно з п. 5.5. договору, оплата проводиться після підписання сторонами акту здачі-приймання на проект відведення земельної ділянки згідно з календарним планом робіт.

Відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи (п. 6.1.1 договору).

Відповідно до п. 10.1 п. 10.3 договору, останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2012. Строк дії договору може бути продовжений з підстав, визначених у п. 4 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Додатком до договору №12ВК-11/9530 від 11.11.2011 сторони погодили Завдання на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування Службі автомобільних доріг у Київській області для будівництва з'єднувальної ділянки великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва від дороги Гора-Рогозів до Київ-Харків-Довжанський (М-03) в межах Бориспільського району Київської області.

Додатковою угодою № 3 від 29.12.2012 до договору № 12ВК-11/9530 сторонами, зокрема, викладе в новій редакції п. 10.1. договору, а саме: «цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2013, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань».

Додатковою угодою №5 від 30.12.2013 до договору №12ВК-11/9530 сторонами, зокрема, викладе в новій редакції п. 10.1. договору, а саме: «договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014, але до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором».

Позивач на виконання умов договору №12ВК-11/9530 з розробки проектно-кошторисної документації будівництва з'єднувальної ділянки великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва від автомобільної дороги Гора-Рогозів до автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський (М-03), Київська область, здійснив роботи по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування, що підтверджується актами здачі-приймання робіт від 30.12.2011, від 30.11.2012 та від 18.11.2014, підписаними сторонами та скріпленими їх печатками, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

При цьому, у вказаних актах здачі-приймання робіт згідно договору № 12ВК-11/9530 від 11.11.2011 вказано, що сторони підтверджують, що виконавець належним чином відповідно до умов договору виконав, а замовник прийняв повний обсяг робі, передбачений вказаним договором; замовник не має жодних зауважень та претензій до виконання за цим договором робіт, а виконавець не має жодних претензій до замовника.

Відповідачем відповідно до акту здачі-приймання робіт від 30.12.2011 оплачено виконанні позивачем роботи загальною вартістю 250 000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 17.02.2012, а також оплачено надані позивачем роботи за договором відповідно до акту здачі-приймання робіт від 30.11.2012 на суму 30 033,51 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 30.11.2012.

Проте відповідачем згідно з актом здачі-приймання робіт від 18.11.2014 до договору № 12ВК-11/9530 від 11.11.2011 виконані роботи загальною вартістю 210 000,00 грн. оплачено не було.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач прийняв виконані за договором №12ВК-11/9530 від 11.11.2011, а саме за актом здачі-приймання робіт від 18.11.2014 роботи по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування, що відповідно до п. 5.5. договору є підставою для оплати вартості таких робіт у сумі 210 000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору №12ВК-11/9530 від 11.11.2011 з розробки проектно-кошторисної документації будівництва з'єднувальної ділянки великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва від автомобільної дороги Гора-Рогозів до автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський (М-03), Київська область, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт.

За змістом ст. 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, сторонами підписано та скріплено печатками акт здачі-приймання робіт від 18.11.2014 згідно договору № 12ВК-11/9530, з якого вбачається, що позивачем здійснено роботи по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування. Вартість виконаних робіт складає 210 000,00 грн. При цьому в акті здачі-приймання робіт від 18.11.2014 зазначено, що замовник не має жодних зауважень та претензій до виконання за цим договором робіт.

За змістом ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Як передбачено ст. 889 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

З огляду на те, що акт здачі-приймання робіт від 18.11.2014, який складений на підтвердження виконання позивачем договору №12ВК-11/9530, підписаний сторонами та скріплений їх печатками із вказівками, що сторони претензій одна до одної не мають, а роботи за таким договором виконані в повному обсязі, це свідчить про прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт за вказаним договором.

Разом з тим, сума коштів у розмірі 210 000,00 грн. за виконані позивачем та прийняті відповідачем роботи останнім не сплачена, доказів протилежного, а саме доказів сплати суми у спірному розмірі, суду не надано.

Відповідно до п. п. 5.5. договору №12ВК-11/9530, оплата проводиться після підписання сторонами акту здачі-приймання на проект відведення земельної ділянки згідно з календарним планом робіт.

При цьому, на основі сукупного аналізу умов договору суд дійшов висновку, що вказівка в такому договорі на те, що оплата проводиться після підписання сторонами акту здачі-приймання на проект відведення земельної ділянки фактично передбачає негайне (не пізніше наступного дня) виконання зі сторони замовника свого обов'язку з оплати вартості виконаних та прийнятих підрядних робіт, а умова викладена у п. 4.3 договору, відповідно до якої замовник здійснює платежі по мірі надходження коштів з держбюджету на рахунок замовника за фактично виконані роботи відповідно до акту виконаних робіт, по суті не містить конкретно визначеного строку здійснення оплати.

При цьому, законом не обмежено право сторін на визначення строку виконання обов'язків за договором, шляхом вказівки на здійснення таких обов'язків (в даному випадку оплати) після вчинення сторонами юридично значимої дії, такої як підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Зокрема, такий загальний порядок визначення строку виконання зобов'язань визначений у Цивільному кодексі України щодо правовідносин купівлі-продажу (ст. 692 ЦК) щодо оплати товару після його прийняття або товаро-розпорядчих документів, у випадку відсутності у договорі або спеціальному законі іншого строку оплати.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Таким чином, умови укладеного між сторонами договору, відповідно до якого відповідач здійснює оплату по мірі надходження коштів з держбюджету на рахунок замовника, не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Однак, суд наголошує на тому, що вказівка у договорі № 12ВК-11/9530 на те, що замовник здійснює платежі за фактично виконані роботи відповідно до акту виконаних робіт по мірі надходження коштів з держбюджету на рахунок замовника, не може бути відкладальною обставиною в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, оскільки відкладальною є та обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, та яка обумовлює настання чи зміну і прав і обов'язків, при чому для обох сторін правочину, тобто сторони в момент укладення договору можуть визначити обставину, у випадку настання якої виникне зобов'язання між сторонами, тобто права і обов'язки у обох сторін.

Таким чином, відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина; при цьому сторони не можуть впливати на настання такої обставини. Водночас, надходження бюджетних коштів на рахунки відповідача може залежати від дій самого відповідача, які здійснюються ним відповідно до бюджетного законодавства.

Обумовлення сторонами виникнення між ними певного господарсько-правового зобов'язання настанням певної обставини може здійснюватись саме на етапі укладення договору, тобто сторони визначають, що при умові настання погодженої умови між сторонами виникнуть відповідні правовідносини за договором. Однак, настання такої умови впливає на настання прав і обов'язків у обох сторін договору. Водночас, обумовлення сторонами настання обов'язку з оплати робіт з виникненням певної відкладальної обставини вже після здійснення виконання таких робіт суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Так, бюджетні кошти в необхідному розмірі можуть взагалі не надійти на рахунок замовника, а отже обов'язок з оплати може ніколи не наступити.

Крім того, згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Окрім того статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати отриманих послуг.

За таких обставин, факт відсутності бюджетного фінансування в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов'язань щодо оплати виконаних робіт, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов'язання.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем обов'язку з оплати вартості виконаних робіт за договором № 12ВК-11/9530 від 11.11.2011, а саме, за актом здачі-приймання робіт від 18.11.2014, є таким, що настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на порушення відповідачем своїх зобов'язань з оплати виконаних позивачем за договором № 12ВК-11/9530 від 11.11.2011, а саме за актом здачі-приймання робіт від 18.11.2014, робіт, позовні вимоги Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення 210 000,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, будинок 11-А; код 26345736) на користь Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (03115, м. Київ, вул. Серпова, будинок 3; код 00699773) суму основного боргу у розмірі 210 000 (двісті десять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 150 (три тисячі сто п'ятдесят) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 12.01.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане - 18.01.2016.

Суддя В.О. Демидов