УХВАЛА

13.01.2016Справа № 910/14645/14

За позовом Антимонопольного комітет України

До Севастопольської міської ради

Про зобов'язання виконати рішення

За скаргою Антимонопольного комітет України

На дії Відділу примусового виконання рішень Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

від позивача Макарчук Д.І. - представник

від відповідача не з'явився

від ДВС Іванюта І.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Севастопольської міської ради про зобов?язання виконати рішення.

Рішенням від 12.11.2014 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов'язано Севастопольську міську раду (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, ідентифікаційний код 04055587) виконати рішення Антимонопольного комітету України від 09.08.2013 № 675-р - вжити заходів щодо встановлення цін/тарифів на послуги у централізованого опалення та постачання гарячої води для кінцевих споживачів міста Севастополя у порядку, визначеному чинним законодавством. Стягнуто із Севастопольської міської ради (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, ідентифікаційний код 04055587) в доход Державного бюджету витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн.

05.11.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано скаргу на постанову відділу примусового виконання рішень Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

За змістом скарги скаржник просить визнати неправомірними дії постанову відділу примусового виконання рішень Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із винесення постанови від 19.10.2015 ВП № 49062235 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до вимог ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії або бездіяльність органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Ухвалою від 06.11.2015 розгляд скарги призначено на 02.12.2015.

Ухвалою суду від 04.12.2015 відкладено розгляд скарги на 13.01.2016.

В судове засідання 13.01.2016 представник позивача з'явився, просив суд визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із винесення постанови від 19.10.2015 ВП № 49062235 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

В судове засідання 13.01.2016 представник ДВС з'явився, надав суду усні пояснення по справі заперечив проти задоволення скарги, зазначив що Постанова від 19.10.2015 ВП № 49062235 винесено правомірно відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги враховуючи наступне.

Порядок виконання рішень судів та інших органів , що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає ЗУ "Про виконавче провадження

Відповідно до ст. 75 ЗУ "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст.. 4 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України.

Згідно до ст.. 9 Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 3 ст. 17 Закону визначено, що у разі неможливості здійснювати діяльність на тимчасово окупованій території місце розташування державних органів, утворених відповідно до Конституції та законів України, визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку що державний виконавець позбавлений можливості вчиняти дії.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що дії відділу державної виконавчої служби про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» є правомірними, а скарга Антимонопольного комітету України не підлягає задовленню.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги Антимонопольного комітету України відмовити.

2. Ухвалу може бути оскаржено в установленому законодавством України порядку.

Суддя Л.В. Прокопенко