ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р. Справа № 917/2237/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О. В.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №2-132д від 29.12.15),

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність №82 від 10.12.15),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №5695 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 26.11.15 у справі № 917/2237/15

за позовом ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", м.Полтава,

до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", м.Полтава,

про стягнення 43447,32 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом (з урахуванням поданої в подальшому заяви про зміну предмету позову), в якому просив стягнути з відповідача 5404,93 грн. пені, 305,64 грн. 3% річних за період з 21.05.15 по 26.10.15.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.11.15 (суддя Бунякіна Г.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 540,50 грн. пені, 305,64 грн. 3% річних та 1218,00 грн. судового збору усього 2064,14 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення 4864,43 грн. пені у позові відмовлено.

Позивач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення пені і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 5404,93 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.15 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 14.01.16. Запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: позивачу - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; відповідачу - відзив на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

04.01.16 позивач надав письмові пояснення, в яких наполягає на тому, що місцевим господарським судом, на його думку, необґрунтовано зменшено розмір пені.

14.01.16 відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що місцевим господарським судом зменшено розмір пені до 10% від заявленої суми, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, встановлених ст.3 ЦК України, а також у відповідності до ст.233 ГК України та та п.3 ст.83 ГПК України у звязку з чим відповідач вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Присутні в судовому засіданні 14.01.16 представники сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.01.14 між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (замовник) укладено Договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 2014-П (далі - договір, т.1, а. с. 8-15), за умовами якого газотранспортне підприємство зобовязувалося надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу замовника до пунктів призначення газорозподільних станцій для задоволення потреб промислових (компобутових) споживачів, а замовник зобовязувався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до пункту 7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Сторони визначили, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.14 - до повного виконання зобовязань сторін (п. 11.1 договору).

30.06.15 сторонами підписано Додаткову угоду № 5, пунктом 1 якої даний договір розірвано з 01.07.15. Сторонами встановлено, що в частині проведення розрахунків договір діє до повного виконання зобов'язань.

За період з січня по червень 2015 року включно позивачем було надано відповідачеві послуги за договором на загальну суму 143800,66 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами наданих послуг з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами та рахунками-фактурами (належним чином засвідчені копії вказаних документів залучено до матеріалів справи, т.1, а. с. 26-37). Однак відповідач в порушення умов договору за отримані послуги розрахувався не в повному обсязі, внаслідок чого станом на жовтень 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 38906,05 грн.

ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" - 23.10.15 звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" 38906,05 грн. заборгованості за надані послуги, 4232,42 грн. пені та 225,69 грн. 3% річних.

В подальшому, враховуючи, що 26.10.15, після порушення місцевим господарським судом провадження у справі, відповідачем було погашено суму основного боргу 38906,05 грн. (що підтверджується наданою позивачем суду першої інстанції банківською випискою, т.1. а.с.201, зворотній бік), позивачем було подано заяву від 13.11.15 про зміну предмету позову (т.1, а.с. 193), в якій ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" просило стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" 5710,57 грн., в т. ч. 5404,93 грн. пені та 305,64 грн. - 3 % річних за період з 21.05.15 по 26.10.15 за порушення розрахунків за отримані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами за умовами договору.

Розглянувши зазначені позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлений розмір нарахувань на суму боргу відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та умовам укладеного між сторонами договору (зокрема, п.7.3 даного договору, яким встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу).

Судом апеляційної інстанції також перевірено розрахунки вказаних сум і встановлено, що вони є арифметично та методологічно вірними. Відповідачем в суді першої та апеляційної інстанції не було надано заперечень щодо порядку нарахування сум пені та річних, заявлених до стягнення позивачем.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до місцевого господарського суду із заявою в порядку п.3 ст.83 ГПК України (т.2, а.с.4), в якій просив зменшити суму пені, що підлягає стягненню, до 571,06 грн.

Заяву мотивовано тим, що постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), від 06.07.15, від 13.07.15, від 20.07.15, від 29.07.15 (т.1, а.с.213 227) для ПАТ "Полтавагаз" з 13.07.15 затверджено "нульові" нормативи перерахування коштів для всіх категорій споживачів, що спричинило виникнення кризової ситуації, пов'язаної із відсутністю у ПАТ "Полтавагаз" обігових коштів. Також відповідачем було надано суду першої інстанції копію звіту про фінансові результати за 9 місяців 2015 року (т.2, а.с.11), відповідно до якого збиток ПАТ "Полтавагаз" за вищевказаний період склав 19477000,00 грн.

Місцевим господарським судом вищевказані докази було визнано достатньою підставою для зменшення пені із заявлених позивачем 5404,93 грн. до 540,50 грн. (тоді як відповідач у наданій суду заяві просив зменшити вказану суму до 571,06 грн.).

Надаючи оцінку правомірності здійсненого судом першої інстанції зменшення розміру пені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, приймаючи рішення у справі суд має право за власною ініціативою зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", Вищим господарським судом України розяснено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто, згідно з вищенаведеними приписами чинного законодавства, місцевим господарським судом при зменшенні розміру неустойки (зокрема, пені) має бути враховано майнові та інші інтереси обох сторін.

Проте, як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не надано жодної оцінки майновому стану позивача як кредитора та не мотивовано, яким чином зменшення суми пені на 90% узгоджується з майновими та іншими інтересами обох сторін, а не лише відповідача (про що обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі).

Колегія суддів зазначає, що настільки значне зменшення суми пені не повною мірою відповідає приписам ст. 551 ЦК України, ст. 223 ГК України щодо врахування інтересів як боржника, так і кредитора при зменшенні судом розміру неустойки (штрафних санкцій).

Окрім того, на думку суду апеляційної інстанції, місцевим господарським судом було неповно зясовано обставини стосовно майнового стану ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", зокрема - щодо руху коштів на рахунках даного підприємства (відповідної довідки про рух коштів ПАТ "Полтавагаз" не надавало суду першої та апеляційної інстанції), а також щодо наявності у даного підприємства інших джерел доходів крім оплати споживачами за природний газ.

Колегія суддів зазначає, що вказані обставини мають суттєве значення для розгляду даної справи, оскільки, виходячи зі змісту вищенаведених норм законодавства, зменшення розміру неустойки можливе лише за умови, що скрутний майновий стан боржника, що виник не з його вини, обєктивно перешкоджав йому як своєчасно погасити основний борг, так і сплатити в повному обсязі нараховану кредитором неустойку.

Як вбачається з пояснень представника відповідача в судовому засіданні, незважаючи на встановлення для ПАТ "Полтавагаз" з 13.07.15 вищевказаних "нульових" нормативів перерахування коштів для всіх категорій споживачів природного газу, відповідач 26.10.15 погасив суму основного боргу перед позивачем у розмірі 38906,05 грн. за рахунок інших надходжень (коштів від встановлення лічильників, надання інших послуг споживачам). Також за рахунок зазначених коштів ПАТ "Полтавагаз" згідно з платіжним дорученням №846794 від 03.12.15 на виконання оскаржуваного рішення суду від 26.11.15 сплатило на користь позивача 2064,14 грн. (т.2, а.с.21). За твердженням представника відповідача, надходження коштів від інших видів діяльності ПАТ "Полтавагаз" є незначними, проте, як уже зазначалося, доказів на підтвердження розміру вказаних надходжень відповідачем не надано суду першої та апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилався на рішення Конституційного Суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, в якому зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача в ході апеляційного провадження, ПАТ "Полтавагаз" не доведено, що сума пені 4864,43 грн. (у стягненні якої місцевим господарським судом було відмовлено) є непомірним тягарем для відповідача та джерелом невиправданих додаткових прибутків для позивача. Як було встановлено вище, розрахунок вказаної суми (в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня) здійснено у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також умов укладеного між сторонами договору.

За таких обставин висновок місцевого господарського суду про те, що відмова у стягненні пені в сумі 4864,43 грн. відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає таким, що не узгоджується з приписами ст.3, ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, на які посилається суд в оскаржуваному рішенні. Відповідно, судом першої інстанції неправильно застосовано норму процесуального права - п. 3 ст. 83 ГПК України - що призвело до прийняття неправильного рішення (в частині зменшення суми пені на 4864,43 грн).

Колегія суддів також враховує, що в обґрунтування зменшення суми пені місцевий господарський суд зазначив, що оплата вартості спожитого природного газу здійснюється в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1082 від 03.12.08 "Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ" (зі змінами та доповненнями), а саме: плата за природний газ від усіх категорій споживачів підприємства зараховується на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за використаний природний газ. Всі кошти, що надходять в рахунок оплати послуг з газопостачання населенням, бюджетними установами та іншими споживачами за затвердженим алгоритмом, у відсотковому співвідношенні спрямовується на оплату спожитого природного газу.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що вищевказана Постанова Кабінету Міністрів України була чинною з 18.12.08 по 02.07.14 тобто на момент виникнення спірних правовідносин (у 2015 році) вона втратила чинність, про що обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі. На думку колегії суддів, зазначене додатково свідчить про неповне зясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, оскільки доводи позивача знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення має бути скасовано з огляду на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права (що призвело до прийняття неправильного рішення), та має бути прийнято нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 та частиною 2 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 26.11.15 у справі №917/2237/15 в частині вирішення питання щодо стягнення пені скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення пені задовольнити повністю. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ-53, вул. Кудрявська, 26/28, ) в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (36008, м. Полтава, вул. Фрунзе, 173, ), 5404,93 грн. пені.

В іншій частині (стягнення 305,64 грн. 3% річних та 1218,00 грн. судового збору) рішення залишити без змін.

Доручити господарському суду Полтавської області видати наказ з урахуванням відповідних змін.

Повний текст постанови складено 18.01.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.