УХВАЛА

11.01.2016Справа № 910/15376/15

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову

у справі № 910/15376/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт»;

до 1) публічного акціонерного товариства «Укрнафта»;

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні автоматизовані

системи»;

про стягнення 194 468,43 дол. США, що еквівалентно 4 093 560,45 грн.

Суддя Привалов А.І.

Представники сторін:

від позивача: Мельниченко О.В., довіреність б/н від 11.01.2016р.;

від відповідача-1 (заявника): Сєров Є.І., довіреність № 10-231/д від 30.03.2015р.;

від відповідача-2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» з позовом до 1) публічного акціонерного товариства «Укрнафта»; 2) товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні автоматизовані системи» про стягнення 194 468,43 доларів США, що еквівалентно 4 093 560,45 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» 177 950 доларів США, що еквівалентно 3745847,50 грн. заборгованості. Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні автоматизовані системи» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» 10 000 доларів США, що еквівалентно 210 500,00 грн. заборгованості, 70 630,41 грн. витрат по сплаті судового збору та 15 000, 00 грн. витрат на послуги адвоката. В іншій частині вимог в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 року у справі №910/15376/15 залишено без змін.

13.11.2015р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. видано відповідні накази.

04.12.2015р. через відділ діловодства суду від публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшла заява про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2015р. заяву публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову прийнято до розгляду та зупинено провадження за вказаною заявою до повернення матеріалів справи № 910/15376/15 до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.12.2015р. касаційну скаргу ПАТ «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015р. у справі № 910/15376/15 повернуто скаржнику.

23.12.2015р. матеріали справи № 910/15376/15 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015р. розгляд заяви публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову було призначено на 11.01.2015р.

Представник заявника в судовому засіданні 11.01.2015р. підтримав заяву про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову та просив суд її задовольнити.

Розглянувши подану заяву та дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку, що подана заява про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову по справі № 910/15376/15 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з нормою зазначеної статті, господарський суд лише у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання рішення, однак наведені заявником обставини не є винятковими в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять неможливість своєчасного виконання судового рішення та не можуть бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Також, у вказаній Постанові зазначається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

На підтвердження наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення у справі № 910/15376 боржник в заяві про відстрочку виконання рішення вказує на відсутність вини ПАТ «Укрнафта» у виникненні спору, який розглядався Господарським судом міста Києва, за результатами чого було винесено рішення від 17.08.2015р. у справі № 910/15376/15 про стягнення заборгованості, зокрема, з ПАТ «Укрнафта».

Також, заявник вказує на складне фінансове становище ПАТ «Укрнафта», про що було офіційно заявлено останнім на веб-сайті товариства. Крім того, заявник, як підставу відстрочення виконання рішення вказав на існуючу загрозу банкрутства стягувача - ТОВ «Інтербізнесконсалт», внаслідок можливого в майбутньому повороту виконання рішення в справі № 910/15376/15, у разі скасування Вищим господарським судом України рішення в даній справі.

Відтак, заявник просить відстрочити виконання рішення до прийняття Вищим господарським судом України постанови за наслідками розгляду касаційної скарги ПАТ «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. № 910/15376/15.

Дослідивши матеріали справи, судом установлено, що заявник не навів обставини, які ускладнюють виконання рішення у справі № 910/15376/15 або роблять його неможливим, а також, враховуючи, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення.

До того ж, суд критично ставиться до нового строку відкладення (перенесення) виконання рішення згідно заяви ПАТ «Укрнафта», визначеного ймовірною подією в майбутньому - прийняття Вищим господарським судом України постанови за наслідками розгляду касаційної скарги ПАТ «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. № 910/15376/15 - у той час, як така касаційна скарга фактично не прийнята до розгляду. Така підстава може слугувати, як обставина для зупинення виконавчого провадження з примусового виконання рішення по справі № 910/15376/15, оскільки згідно з вимогами статті 1211 Господарського процесуального кодексу України зупиняти виконання судового рішення має право виключно суд касаційної інстанції (аналогічна позиція викладена в п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Суд зазначає, що підставами для відстрочки виконання рішення можуть бути лише реально існуючі обставини, а строк, на який може бути відстрочено виконання рішення має визначатись конкретною датою, а не подією, настання якої не є гарантованим.

Окрім того, заявник просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони відділам державної виконавчої служби перераховувати кошти, стягнуті з товариства заявника (боржника), в процесі примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.11.2015р. № 910/15376/15, обґрунтовуючи імовірністю в майбутньому ускладнення або неможливістю повороту виконання рішення внаслідок прийняття Вищим господарським судом України постанови за результатами розгляду касаційної скарги ПАТ «Укрнафта» та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. № 910/15376/15.

Відповідно до п.7.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» якщо заходів до забезпечення позову не було вжито до прийняття рішення зі спору, то господарський суд згідно з частиною другою статті 121 ГПК має право одночасно з вирішенням питання про відстрочку, розстрочку або зміну способу і порядку виконання рішення вжити заходів до забезпечення його виконання, про що зазначається в цій же ухвалі.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

По-перше, в матеріалах справи відсутні докази розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ПАТ «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. № 910/15376/15;

По-друге, заходи забезпечення позову спрямовані на захист прав та інтересів позивача у справі, а не відповідача, яким є заявник - ПАТ «Укрнафта».

З аналізу викладених вище норм вбачається, що заходи забезпечення позову насамперед спрямовані на сприяння та забезпечення саме виконанню судового рішення в разі його задоволення, наприклад, за обставини які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання.

Натомість заходи, викладені в заяві ПАТ «Укрнафта», спрямовані на перешкоджання виконанню рішення суду по справі № 910/15376/15.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача (аналогічна позиція викладена в п.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Водночас, відповідно до статті 115 ГПК України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про відстрочку виконання рішення та вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

Суддя А.І. Привалов