ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 січня 2016 р. Справа № 902/1261/15

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21100; АДРЕСА_3 22700)

до: Іллінецької міської ради Вінницької області (вул. Леніна, 19, м. Іллінці, Вінницька обл., 22700)

про визнання недійсним та скасування рішення

Суд: Головуючий суддя Кожухар М.С.

Судді Грабик В.В.

Маслій І.В.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники :

позивача: ОСОБА_3 - за дорученням

відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Іллінецької міської ради Вінницької області, в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення 38 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 24.12.2014 року в частині одностороннього розірвання договору оренди водного об'єкта (ставка), що розташований в межах населеного пункту м. Іллінці, ( мікрорайон Варварівка) площею 11,2462 га. водного дзеркала, що закінчується 17.09.2010 року, який укладено 17 вересня 2010 року між Іллінецькою районною адміністрацією та ФОП ОСОБА_1 та у подальшому трьохсторонньою угодою змінено орендодавця Іллінецьку РДА на Іллінецьку міську раду.

Позовні вимоги мотивовано наступним.

Рішенням 38 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 24.12.2014 року розірвано договір оренди водного об'єкту (ставка), що розташований в межах населеного пункту м. Іллінці (мікрорайон Варварівка), площею 11,2462 га. водного дзеркала, що закінчується 17.09.2015 року, який укладено 17.09.2010 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_1 та в подальшому трьохсторонньою угодою змінено орендодавця райдержадміністрацію на міську раду, в зв'язку із систематичним грубим порушенням умов договору, а саме: незаконним спуском ставу без дозволу на спецводокористування; незаконним капітальним будівництвом в зоні прибережно - захисної смуги за один метр від урізу води; стоянками автомобілів протягом багатьох років; розміщенням кунгу (контейнера); використанням ставу в межах населеного пункту для промислового розведення риби - з урахуванням п.п. 6.3 п. 6 договору оренди водного об'єкту (ставка) від 17.09.2010 року.

Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з рішенням 6 сесії 4 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 26.12.2002 року між Іллінецькою міською радою та ФОП ОСОБА_1 01.10.2005 року укладено договір оренди земель водного фонду загальною площею 11,2462 га. строком на 25 років, який зареєстровано Вінницькою регіональною філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 26 грудня 2005 року за № 08. Даний договір є чинним, в законному порядку не розірваний та не визнаний недійсним.

01.10.2005 року Іллінецькою міською радою та ФОП ОСОБА_1 підписано Акт приймання - передачі об'єкта оренди.

17.09.2010 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_1, на підставі розпорядження № 296 від 16.09.2010 року, укладено договір оренди водного об'єкта площею 11,2462 га. строком на п'ять років. Термін дії вказаного договору закінчується 17.10.2015 року.

16.06.2014 року між Іллінецькою РДА, Іллінецькою міською радою та ОСОБА_1, укладено трьохсторонню угоду про заміну сторони орендодавця водного об'єкта (ставка) за договором від 17.09.2010 року на Іллінецьку міську раду без зміни умов та строку дії договору.

24.06.2015 року між Іллінецькою міською радою та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди водного об'єкта (ставка) від 17.09.2010 року з метою приведення його у відповідність вимогам чинного водного законодавства України (Водного кодексу України та Закону України "Про аквакультуру" ) щодо права загального водокористування.

Договірні зобов'язання сторонами виконуються посьогодні, орендна плата сплачується в повному обсязі з переплатою в розмірі 881,32 грн. станом на 15.12.2014 року.

У 2014 році Іллінецька міська рада звернулася до господарського суду Вінницької області з позовом про визнання недійсними договору оренди земель водного фонду від 01.10.2005 року та додаткової угоди до нього № 1 від 03.02.2014 року, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр державного кадастру" від 26.12.2005 року за № 08 та договору оренди водного об'єкта (ставка) від 17.09.2010 року зі змінами від 16.06.2014 року.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 06.11.2014 року (справа №902/1244/14) в задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року, апеляційну скаргу Іллінецької міської ради залишено без задоволення; рішення господарського суду Вінницької області в справі № 902/1244/14 - без змін.

Аналіз змісту договору оренди земель водного фонду та договору оренди водного об'єкта, які є невід'ємними один від одного, свідчить, що об'єктами оренди є лише площа в 11,2462 гектарів, як земельної ділянки так і водного дзеркала місткістю 163 тис. м. кв. Договірні зобов'язання не поширюються на земельну ділянку, яка виходить за вказані межі (прибережна захисна смуга) з настанням будь яких правових наслідків.

Підстави дострокового розірвання договору оренди водного об'єкта від 17.09.2010 року зазначені в п. 6 договору, а саме: згода сторін; рішення суду. В односторонньому порядку договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі систематичного або грубого одноразового порушення іншою стороною умов даного договору або чинного природоохоронного законодавства.

Підставою прийняття відповідачем рішення про розірвання договору зазначено: систематичне грубе порушення умов договору оренди водного об"єкту (ставка), а саме: незаконний спуск ставу без дозволу на спец водокористування; незаконне капітальне будівництво в зоні прибережно - захисної смуги за один метр від урізу води; стоянки автомобілів протягом багатьох років; розміщення кунгу (контейнера); використання ставу в межах населеного пункту для промислового розведення риби.

Між тим:

- незаконного спуску ставу, без дозволу на спеціальне водокористування, позивач не здійснював. З цього приводу перевірка компетентними органами не проводилася, позивач до відповідальності за незаконний спуск води не притягувався, що підтверджується повідомленням Іллінецького ПВ УМВС України у Вінницькій області.

Згідно Акту обстеження водного об'єкту від 30.10.2014 року, комісією встановлена аварійність дерев'яних заставків гідротехнічної споруди, по якій проходить проїзна дорога Іллінці - Немирів, що стало підставою несанкціонованого часткового витоку води.

Таким чином, позивач, як орендар не планував і не здійснював спуск води у 2014 році. Це сталося внаслідок форс-мажорних обставин на об'єкті, який не перебуває у власності або балансовому утриманні сторін;

- щодо незаконного капітального будівництва в зоні прибережно - захисної смуги за один метр від урізу води, позивач зазначає, що зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що таке будівництво проведено ОСОБА_1 як орендарем.

Згідно відомостей позивача, приміщення сторожової будки належить СТОВ ім. Шевченка с. Варварівка, яке встановлене власником на підставі рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради № 77 від 21.03.2002 року з послідуючим дозволом Іллінецького державного підприємства " Архітектурно - будівельне бюро" Іллінецької РДА, зареєстрованого за № 107 від 12.04.2002 року. На час прийняття такого рішення водний об'єкт перебував в оренді вказаного товариства. До того ж вказана споруда розташована не на орендованій земельній ділянці і відношення позивач до неї не має, а тому не може нести будь-якої відповідальності;

- щодо стоянок автомобілів протягом багатьох років, то такі висновки відповідача є надуманими і не відповідають дійсності. Позивач не може розмістити стоянку автомобілів на земельній ділянці під водним плесом, що перебуває в оренді у нього;

- щодо розміщення кунга (контейнера) на землях прибережної смуги, то слід зазначити, що в оскаржуваному рішенні не конкретизовано, що до так званих порушень причетний саме орендар ОСОБА_1 За відомостями позивача, вказаний в рішенні контейнер, який не є об'єктом нерухомості, розташований на земельній ділянці, яка не перебуває в оренді позивача, і належить бувшому колгоспу ім. Шевченка, правонаступником якого є СТОВ ім.. Шевченка, що підтверджується довідкою вказаного товариства від 15.01.2015 року та актом обстеження водного об'єкта від 14.01.2015 року;

- що стосується використання ставу в межах населеного пункту для промислового розведення риби, то договором оренди водного об'єкту (ставка) від 17.10.2010 року та послідуючою трьохсторонньою угодою від 16.06.2014 року прописано, що Орендодавець надає згоду, а Орендар приймає в користування на умовах оренди водний об'єкт (ставок), який розташований в межах населеного пункту м. Іллінці Іллінецького району Вінницької області на землях водного фонду Іллінецької міської ради, межі якого встановлені в натурі (на місцевості) визначені проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки; водний об'єкт передається в оренду для рибогосподарських потреб.

Таким чином, зазначені в оскаржуваному рішенні висновки відповідача суперечать договірним зобов'язанням за договором оренди водного об'єкту та не можуть бути підставою для одностороннього розірвання договору оренди водного об'єкта.

Поряд з невідповідністю рішення відповідача фактичним обставинам справи, їх надуманістю, упередженістю та бездоказовістю щодо підстав розірвання, дане рішення прийнято з порушенням вимог статей 46, 47, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

38 сесію 6 скликання було відкрито міським головою ОСОБА_5. Після затвердження регламенту шляхом голосування присутніми депутатами міський голова за згодою депутатів доручив подальше її проведення секретарю. Питання про розірвання договору оренди водного об'єкта в регламент включено не було, а було лише досягнуто домовленості заслухати з цього питання ініціативну групу і не більше. Таким чином, рішення сесії в частині розірвання в односторонньому порядку договору оренди прийняте у відсутність міського голови, що не відповідає вимогам п. 10 статті 46 ЗУ "Про місцеве самоврядування", а відтак є нелегітимним.

Ухвалою від 09.09.2015р. у даній справі порушено провадження та призначено її до розгляду на 29.09.2015 року.

29.09.2015р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 06-52/9697/15 від 29.09.2015р.), в якому відповідач позовні вимоги не визнає з наступних підстав.

Оскаржуване позивачем рішення Іллінецької міської ради від 24.12.2014 року прийнято у відповідності до пп. 6.3 п. 6 договору оренди водного об'єкту (ставка) від 17.09.2010 року, яким встановлено, що в односторонньому порядку договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі систематичного або грубого одноразового порушення іншою стороною умов даного договору або чинного природоохоронного законодавства.

Підставою для прийняття даного рішення стали неодноразові усні та письмові скарги жителів громади та колективне звернення громадян мікрорайону Варварівка (236 підписів).

Позивач стверджує, що не проводив несанкціонованого спуску ставка та до відповідальності за будь-які дії такого характеру не притягався, а підставою несанкціонованого часткового витоку води стала аварійність дерев'яних заставків гідротехнічної споруди, по якій проходить проїзна дорога Іллінці - Немирів, що встановлено Актом обстеження водного об'єкту від 30,10.2014 року. Проте аварійність дерев'яних заставків гідротехнічної споруди, по якій проходить проїзна дорога Іллінці - Немирів, не є форс-мажорною обставиною, як стверджує орендар. Виходячи з п.7 Договору про оренду водного об'єкту (ставку) (далі-Договору), форс-мажорними обставинами вважаються ті, які виникли після заключення договору внаслідок невідворотних дій надзвичайного характеру, які сторона не змогла ні передбачити, ні попередити прийнятими заходами. Згідно з п. 4.3 Договору орендар зобов'язаний використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані. Отже, ОСОБА_1 невідповідально відносився до своїх обов'язків як орендаря водного об'єкту і не утримував гідроспоруди в належному стані.

Позивач стверджує, що такий випадок є поодиноким за десятирічний період оренди земель водного фонду та водного об'єкта, проте Договір оренди водного об'єкту (ставка) укладено між Іллінецькою райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1 17 вересня 2010 року і на момент несанкціонованого часткового витоку води діяв лише 4 роки.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує на порушення його конституційного права на працю як фізичної особи підприємця. Проте ОСОБА_1 є фізичною особа - підприємцем, що прирівнюється до статусу юридичної особи. Тому ст. 43 Конституції України в даному випадку на ОСОБА_1 не поширюється. Також відповідач не обмежує закріплене ст. 42 Конституції України право ОСОБА_1 займатися підприємницькою діяльністю, а лише захищає інтереси значної частини жителів територіальної громади.

В судовому засіданні 29.09.2015р. за клопотанням сторін оголошено перерву до 19.10.2015 р.

Ухвалою суду від 19.10.2015р. розгляд справи відкладено на 03.11.2015р.

В судове засідання 03.11.2015 р. з'явився представник позивача, а також інші особи: гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які через канцелярію суду подали заяви про залучення їх у справу в якості 3-х осіб без самостійних вимог.

В судовому засіданні вони подані до суду заяви підтримали, уточнивши про залучення їх у справу в якості 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Представник позивача заперечив проти задоволення даних заяв.

Ухвалами суду від 03.11.2015 р. в задоволенні цих заяв відмовлено.

Крім того, гр.ОСОБА_7 подав заяву про зупинення провадження у справі до вирішення Вищим господарським судом України справи №902/1244/14, наголосивши на тому, що суд зобов"язаний за своєю ініціативою зупинити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Представник позивача заперечив проти задоволення даної заяви.

Cуд відмовив у зупиненні провадження у справі, оскільки заявник не є учасником процесу та розгляд справи № 902/1244/14 не перешкоджає розгляду господарської справи № 902/1261/15 (зафіксовано звукозаписом судового процесу).

В судовому засіданні 03.11.2015 р. було оголошено перерву в межах дня, під час якої в ході вивчення поданих сторонами документів встановлено, що справа № 902/1261/15 є значно складною.

В зв'язку з цим, 03.11.2015 р. суддею Кожухар М.С. подано заяву про створення судової колегії для розгляду справи № 902/1261/15.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Вінницької області від 03.11.2015 року за заявою головуючого судді створено колегію для розгляду даної справи у складі головуючого судді Кожухар М.С., суддів: Грабика В.В. та Маслія І.В.

Ухвалою від 03.11.2015р. судова колегія прийняла дану справу до провадження та призначила її до розгляду на 14.12.2015р. з викликом для дачі пояснень в судовому засіданні міського голови та секретаря Іллінецької міської ради (на час прийняття рішення, що є предметом спору) ОСОБА_5 та ОСОБА_12

10.11.2015р. до суду від Іллінецького міського голови ОСОБА_5 надійшов лист, в якому останній просить проводити судове засідання за його відсутності та зазначає, що ним дійсно відкривалось засідання сесії та він був присутній, коли до порядку денного з ініціативи міського депутата ОСОБА_13 включили питання "Про заслуховування ініціативної групи мікрорайону "Варварівка", за що проголосували 23 присутніх депутати. Проте після затвердження порядку денного він покинув зал засідань, в зв'язку з сімейними обставинами (хворобою дружини), що було узгоджено попередньо з депутатами міської ради (всі ці факти зафіксовано протоколом 38 сесії 6 скликання від 24.12.2014 року. На думку ОСОБА_5, при прийнятті даного рішення депутати перевищили свої повноваження, оскільки питання розірвання договору оренди не є компетенцією сесії міської ради, проте це було волевиявлення депутатів міської ради на вимогу громадськості (а.с.209 т. 1).

14.12.2015р. до суду від представника відповідача ОСОБА_14 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.218-221 т. 1), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та зазначає наступне.

Відповідач не погоджується з посиланнями позивача на те, що систематичні та грубі порушення умов договору оренди водного об'єкта (ставу) від 17 вересня 2010 року, які послугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення міської ради про розірвання вище вказаного договору - відсутні, а під час прийняття рішення було допущено порушення вимоги статей 46, 47, 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування".

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Водного кодексу України 17.09.2010 року між позивачем та Іллінецькою районною державною адміністрацією укладено договір оренди водного об'єкта (ставу) (надалі договір, договір оренди або правочин) на підставі розпорядження Іллінецької районної державної адміністрації від 16.09.2010 року № 296.

16 червня 2014 року укладено додаткову угоду до вище загаданого договору про заміну сторони орендодавця водного об'єкта (ставу) на Іллінецьку міську раду.

В пункті 6.3. договору оренди водного об'єкта (ставу) від 17.09.2010р. встановлено, що в односторонньому порядку договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі систематичного або грубого одноразового порушення іншою стороною умов даного договору або природоохоронного законодавства.

Отже, міська рада мала право розривати договір оренди водного об'єкта (ставу) від 17.09.2010 року в односторонньому порядку.

Щодо підстав, які визначені в оскаржуваному рішенні.

1. Незаконний спуск ставу без дозволу на спецводокористування.

Пунктом 4.3. договору визначено як одне із обов'язків - здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу спеціально уповноважених органів в галузі використання і охорони вод та відтворювальних водних ресурсів, що також передбачено і ч. 1 статті 48, ч. 1 статті 49 Водного кодексу України.

У позивача з 31.12.2013 року відсутній дозвіл на спеціальне водокористування, що підтверджується листом Департаменту екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації від 30.10.2014 року № 78 КО/04-01-06, за що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 48 КУпАП, і про що відповідача повідомлено листом Прокуратури Іллінецького району Вінницької області від 12.06.2014 року № 85-20-14.

20 жовтня 2014 року протоколом огляду місця події було встановлено, що на гідроспоруді, якою регулюється рівень води в орендованому об'єкті, відсутні заставки та відбувся фактично забір води (спуск), що підтверджує здійснення спецводокористування без дозволу, яке носить систематичний характер. Отже, наявне порушення умов договору.

2. Незаконне капітальне будівництво, стоянка автомобілів, розміщення кунгу в зоні прибережно-захисної смуги

Пункт 3.1. договору визначає, що водний об'єкт передається в оренду для рибогосподарських потреб.

Під рибогосподарськими потребами слід розуміти визначення надане в статті 1 ЗУ "Про аквакультуру" - "аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об'єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг".

В свою чергу в прибережно-захисній смузі позивачем було збудовано і фактично використовувалась капітальна споруда, що суперечить ч. 1, ч. 2 (п.4) статті 89 Водного кодексу України.

Факт знаходження будівлі в прибережно-захисній смузі підтверджується листом Державної екологічної інспекції у Вінницькі області від 20.05.2014р. № 1917/04.

Щодо приналежності даної будівлі саме позивачу слід зазначити наступне.

ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що, нібито дана споруда була збудована СТОВ ім. Шевченка і даного приміщення він не використовує взагалі. Проте листом від № 38 від 26.11.2015 р. СТОВ ім. Шевченка повідомило, що на балансі товариства дана будівля не знаходиться, як і контейнер (кунг). Окремо слід зазначити, що в листі Прокуратури Іллінецького району Вінницької області від 18.06.2014 року № 85-11-14 йдеться про те, що саме позивач користується відповідною будівлею. Крім цього на відео VID _20150920_174806, яке додається на диску, сам позивач зазначає, що дана будівля є його і підтверджує її розташування в прибережно-захисній смузі. Також на даному відео чітко видно розміщення машини в тій ж прибережно-захисній смузі.

Таким чином, наявне порушення водного законодавства, а саме: пункту 4 частини 2 статті 89 Водного кодексу України, що вказує на використання об'єкта оренди всупереч господарських потреб та порушення природоохоронного законодавства.

Щодо порушення статей 46, 47, 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування":

- Частина 9 статті 46 ЗУ "Про місцеве самоврядування", на яку вказує позивач, не має відношення до спірних правовідносин;

- Частина 1 статті 47 ЗУ "Про місцеве самоврядування" визначає, що "постійні комісії ради є органами ради, які обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету". Своєю чергою частини 4, 8, 10, 11 статті 47 ЗУ "Про місцеве самоврядування" не вказують на обов'язковість розгляду постійно діючими комісіями будь-якого питання перед прийняттям на сесії міської ради;

- З позовної заяви не вбачається, які саме положення статті 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування" були порушені.

В судовому засіданні 14.12.2015 р. розгляд справи розпочато по суті. Представником відповідача заявлено клопотання про оголошення перерви для надання можливості подати додаткові докази, яке, за відсутності заперечень представника позивача задоволено; оголошено перерву до 17.12.2015 р.

В судове засідання 17.12.2015 р. представники відповідача не з"явились. Від представника відповідача ОСОБА_15 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості подати додаткові докази.

Представник позивача проти даного клопотання не заперечив та, своєю чергою, подав клопотання про продовження строку розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 17.12.2015р. клопотання сторін задоволені; продовжено строк розгляду справи та його відкладено на 15.01.2016 р.

17.12.2015 р. після судового засідання через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_9 подано клопотання про припинення, відповідно до п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі, яке мотивовано тим, що 17.09.2015 р. закінчив дію договір оренди водного об"єкта, укладений з ФОП ОСОБА_1 17.09.2010 р. на підставі оспорюваного рішення Іллінецької міської ради; а тому, на думку відповідача, відсутній спір у господарській справі № 902/1261/15 (а.с.15-16 т. 2).

13.01.2016р. до суду від представника відповідача надійшло письмове пояснення б/н та дати (вх.№ 06-52/252/16), в якому зокрема зазначено таке.

Орендар ФОП ОСОБА_1 здійснював свою господарську діяльність з кінця 2013 року без дозволу на спеціальне водокористування, що перший раз було зафіксовано 03.10.2014 року слідчим Слідчого відділу ОСОБА_16 в присутності понятих: ОСОБА_17, ОСОБА_18

В подальшому, коли рівень води в криницях жителів прилеглих до ставу вулиць Тімірязєва та Ентузіастів значно знизився, жителі звернулись до райвідділу міліції, щоб припинити незаконну діяльність орендаря ОСОБА_1, який продовжував виловлювати рибу зі ставу, а на усні прохання жителів не реагував.

20.10.2014 року повторно комісійно зафіксовано майже повний спуск води орендарем ОСОБА_1, який в той час дії по спуску води не заперечував, що підтверджується протоколом огляду місця події, який складено старшим слідчим оперативно-слідчої групи майором міліції ОСОБА_19 із залученням в якості понятих: архітектора районної ради ОСОБА_20, землевпорядника міської ради ОСОБА_21, представника райдержадміністрації ОСОБА_22, депутата міської ради ОСОБА_23 в присутності орендаря ОСОБА_1 та багатьох жителів мікрорайону Варварівка.

В даному протоколі огляду зазначено, що на момент огляду водоперепускної гідроспоруди, заставки, які б мали б утримувати воду - відкриті і вода стікає у канал дамби. Відстань від рівня води на момент огляду до верхньої точки переливу складає 1 м. 60 см. (тобто нормальний підпірний рівень води знижено до зазначеної відмітки). У вершині даного ставка відсутня вода, на її місці видніється мокрий грунт (болото) та інш.

Позивач зазначає, що дій щодо незаконного спуску води з орендованого ним на той час ставу не здійснював, а частковий самовільний витік води виник через аварійність дерев'яних заставків, але це не відповідає дійсності.

В Акті обстеження водного об'єкту провідним спеціалістом Тульчинського МУВГ від 30 жовтня 2014 року (за 10 днів з дня майже повного витоку води) не зазначено про причини, що призвели до витоку води, на які посилається позивач в позовній заяві, а вказано, що дерев'яні заставки потребують заміни. Крім цього орендарем не було прийнято ніяких мір з метою усунення причин повного самовільного витоку води, а також своєчасно не було повідомлено відповідні контролюючі органи. Тому даний акт обстеження від 30.10.2014р. суду слід сприймати критично.

Також позивач посилається на те, що з приводу незаконного спуску ставу будь-якої перевірки компетентними органами не проводилося. Однак, за заявою представників громади, зареєстрованої 03.10.14 р. №1696, і було зафіксовано протоколом огляду спуск води, та пізніше співробітниками Іллінецького РВ отримано з Департаменту екології та природних ресурсів повідомлення від 15.10. 2014р. №28 і /07-01-09., що ПП Джунь не отримував у департаменті дозвіл на спеціальне водокористуння для риборозведення. Тому дані дії кваліфікуються, як самовільне використання водних ресурсів, відповідальність за які передбачена ст.48 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Повноваження, щодо притягнення до відповідальності здійснює Державна Екологічна інспекція у Вінницькій обл., яка була повідомлена Іллінецьким РВ УМВС про порушення законодавства ОСОБА_1, про що представників громади повідомлено листом вих. №6975 від 17.10.14 р.

Позивач стверджує, що сторожове приміщення в ПЗС було збудоване СТОВ ім.Шевченко на підставі дозволу на проведення робіт та рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради №77 від 21.03.2002р. Це також спростовується наступним.

Іллінецькою міською радою дозвіл на будівництво в ПЗС сторожового приміщення не надавався, а за зазначеним номером зареєстровано зовсім інше рішення, дозвіл на проведення робіт по встановленню (тобто тимчасової сторожової будки) виданий головним архітектором району сільськогосподарському товариству ім.Шевченко 12.04.2002 р., та який також не зареєстрований у виконкомі ради, ніякого відношення до зазначеного капітального будівництва в ПЗС не має, так як адреса, за якою могло б встановлюватися тимчасове сторожове приміщення зазначено вул.Леніна, капітальне приміщення збудоване на значній відстані, більш ніж 500 метрів від зазначеної адреси з сторони вул.Тімірязева.

Крім цього у п. 3 договору оренди 01 жовтня 2005 р. зазначено, що об'єктів нерухомості на земельній ділянці водного фонду немає, тобто сторожове приміщення збудовано після укладення договору оренди.

Договір на постачання електроенергії до зазначеного сторожового приміщення, що розташований в прибережно-захисній смузі водного об'єкту, укладений 18.11.2005 року №418 із суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 Оплату за спожиту електроенергію здійснює ОСОБА_1

Орендар не виконує свої зобов'язання (п.4.3 договору оренди) щодо утримання в належному стані прибережно-захисної смуги, перекладаючи свою вину щодо розміщення кунгу-контейнера та незаконного будівництва сторожового приміщення на СТОВ ім.Шевченка, де на посаді директора довгий час перебувала рідна мама орендаря - ОСОБА_24, яка, використовуючи своє службове становище, за змовою із депутатом Іллінецької міської ради минулого скликання ОСОБА_25, з метою прикрити незаконну діяльність орендаря ОСОБА_1, через позивача долучила до матеріалів справи підроблене повідомлення, що нібито зазначена сторожова будівля та металевий кунг є власністю СТОВ ім. Шевченко.

Іллінецька міська рада звернулася з листом №02.4.-15.1 від 24.11.2015 р. до СТОВ ім.Шевченка для з'ясування власника зазначених об'єктів власності, на який отримано відповідь (лист №38 від 26.11.2015р. СТОВ ім.Шевченка), що будівля в прибережно захисній смузі водного об'єкта (ставка) та металевий кунг (контейнер) на балансі СТОВ ім.Шевченка не перебувають.

До даного пояснення додані незасвідчені ксерокопії документів, про що працівниками канцелярії суду складено відповідний акт (а.с. 25 т. 2).

15.01.2016р. до суду від позивача надійшло письмове пояснення на повторний відзив відповідача б/н від 14.01.2016р. (а.с. 69-71 т.2), в якому зазначено, що позивач дійсно у період з 2014 по 2015 роки включно використовував водний об'єкт (ставок), розташований в м. Іллінці Вінницької області (мікрорайон Варварівка) на підставі договору оренди від 17.09.2010р., без дозволу на спецводокористування, але це мало місце по причині спіру з Іллінецькою міською радою в особі голови ОСОБА_5.

31.10.2013 року (дозвіл на спецводокористування закінчився 31.12.2013 року) Іллінецька міська рада листом за № 1080-02.25 повідомила позивача про необхідність виготовлення пакету документів для отримання витягу з присвоєнням кадастрового номера земельної ділянки з подальшим оформленням правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку за територіальною громадою.

Виходячи з того, що власником та розпорядником земельної ділянки є Іллінецька міська рада, виготовлення пакету документів є платною послугою, то позивач відмовився від її виготовлення за власні кошти. Таке стало підставою для виникнення спірних відносин між орендодавцем та орендарем з подальшим зверненням Іллінецької міської ради до господарського суду про визнання недійсними договорів оренди земель водного фонду та водного об'єкта.

Серед документів, які надаються адміністратору для отримання вказаного дозволу передбачено розрахунок потреби у воді для поповнення водного об'єкта. Такий розрахунок надано Басейновим управлінням водних ресурсів річки Південний Буг БУВР Південного Бугу за вихідним №06-1/600 від 16.04.2014 року. Але подальше оформлення документів для отримання дозволу було призупинено до вирішення спорів у господарських судах за позовними вимогами Іллінецької міської ради про визнання договорів недійсними.

Незважаючи на те, що судовими актами у справі № 902/1244/14 (рішення господарського суду Вінницької області від 06.11.2014 р., постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року, постанова Вищого господарського суду України від 10.11.2015 року) відмовлено у позові Іллінецької міської ради до ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів оренди земель водного фонду від 01.10.2005 р. та оренди водного об"єкту (ставу) від 17.09.2010 р., Іллінецька міська рада ухиляється від укладення нового договору оренди земель водного фонду з урахуванням змін в діючому законодавстві, що в свою чергу унеможливлює отримання (продовження ) дозволу на спецводокористування. Це підтверджується повідомленням Іллінецької міської ради за вихідним № 282-Д-282-02.25-2 від 16.12.2015 року.

Щодо відеоматеріалів, наданих відповідачем на компакт-диску, слід зазначити, що такий відеоматеріал не може бути належним та допустимим доказом за вимогами статті 34 ГПК України, оскільки з нього не вбачається дати, місяця, часу та року проведення та хто його проводив з відповідними повноваженнями та акредитацією. Не вбачається зв'язок відеоматеріалу із законністю оскаржуваного рішення відповідача. Події, відображені у відеоматеріалі, не стосуються площ орендованих земель водного фонду та водного об'єкта.

Прибережна смуга не є об'єктом оренди, і позивач не може нести юридичної відповідальності за події, які відбуваються на не переданій йому в оренду земельній ділянці.

В частині повідомлень, адресованих громадянину ОСОБА_9 в межах заперечень, то такі копії належним чином не посвідчені не є належним та допустимим доказом. Вони не пов'язані напряму з відповідачем - Іллінецькою міською радою. Такі документи не були предметом обговорення на пленарному засіданні сесії, рішення якої оскаржується.

В частині протоколу огляду місця події, то такий документ належним чином не посвідчений, не був предметом обговорення та прийняття оскаржуваного рішення, він є нечитабельним і з його змісту незрозуміло, до яких правовідносин такий документ було складено. Про існування такого документа позивачу стало відомо при отриманні поштою письмового відзиву представника відповідача.

Щодо повідомлення Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за вих.. № 1917/07 від 20.05.2014 року, адресованого Іллінецькій міській раді, то викладені в ньому факти в повній мірі підтверджують обставини, висвітлені в позовній заяві і спростовують доводи відповідача - Іллінецької міської ради щодо законності рішення.

17.12.2015 року позивачу стало відомо про наявність протоколу про адміністративне правопорушення від 25.04.2014 року та постанови про накладення на нього адміністративного стягнення № 04/107 від 05.05.2014 року на підставі статті 48 КУпАП. Вказану постанову позивачем оскаржено до Іллінецького районного, що підтверджується належним чином посвідченою копією ухвали Іллінецького районного суду від 25.05.2015р. (справа № 131/2387/15-а).

В судове засідання 15.01.2016 р. з"явились представник позивача ОСОБА_3 та представники відповідача ОСОБА_9 і ОСОБА_26 Останній підтримав подану через канцелярію суду заяву, якою, посилаючись на вступ у справу, просив відкласти розгляд справи для ознайомлення з матеріалами справи, зняття копій з них, подання додаткових доказів, підготовки та подання заяв про відвід суддям, а також у зв"язку з неподанням інформації про повторне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення при родоохоронного завонодавства (а.с. 94 т. 2).

У зв"язку з цим, в судовому засіданні 15.01.2016р. оголошено перерву до 18.01.2016р. для сприяння представникам відповідача у підготовці до судового розгляду.

18.01.2016р. від позивача надійшло додаткове письмове пояснення б/н від 16.01.2016р., в якому зазначено таке.

Всупереч ч.ч. 9,10 ст. 46, ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідач в зазначені терміни не проінформував населення, в тому числі позивача, як орендаря про винесення та розгляд питання щодо розірвання договору оренди водного об'єкта в односторонньому порядку на сесії ради. В такий спосіб позивача позбавлено права бути присутнім при вирішенні питання, яке безпосередньо його стосується, спростувати неправдиву інформацію, озвучену та доведену громадянином ОСОБА_9 до відома депутатів. Питання розірвання договору оренди водного об'єкта на пленарне засідання не виносилося взагалі. Міський голова ОСОБА_5 не був присутнім при прийнятті та обговоренні депутатами рішення про одностороннє розірвання договору оренди водного об'єкта, а тому рішення вцілому є нелегітимним.

Питання одностороннього розірвання договору оренди водного об'єкта на відповідній постійній комісії не розглядалося. Будь-які документи з цього приводу не складалися, перевірка не проводилася. Будь-якого висновку або рекомендації комісія до сесії в частині розірвання договору не подавала. Доповідь по питанню незаконності оренди водного об'єкта проводив громадянин ОСОБА_9 з власної ініціативи.

Зазначені обставини знаходять своє підтвердження в протоколі (витягу) 38 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 24.12.2014 року, який є в додатку до позовної заяви. А також відеоматеріалом, на якому відображено перебіг пленарного засідання.

В частині зазначених доказів відповідачем не подано будь-яких заперечень.

В судове засідання 18.01.2016 р. з"явились представник позивача ОСОБА_3 та представники відповідача: ОСОБА_9 та ОСОБА_26, останні із запізненням.

Судом розглянуто подане 17.12.2015 р. представником відповідача ОСОБА_9 клопотання про припинення провадження у справі, у зв"язку з відсутністю предмету спору, оскільки закінчився термін дії договору оренди водного об"єкту, укладеного на підставі рішення, що оскаржується у даній справі.

Представники відповідача дане клопотання підтримали, представник позивача проти цього клопотання заперечив.

Заслухавши представників сторін, порадившись на місці, суд ухвалив: відмовити у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі(а.с. 15 т. 2), оскільки предметом спору є питання щодо правомірності рішення Іллінецької міської ради, а не договір оренди, укладений на підставі даного рішення.

Після цього представником відповідача ОСОБА_26 подано заяви № 13/16 від 18.01.2016 р. та № 14/16 від 18.01.2016 р. про відвід від розгляду справи № 902/1261/15 суддів Грабика В.В. та Маслія І.В., відповідно.

Представник відповідача ОСОБА_9 ці заяви підтримав. Представник позивача проти них заперечив.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. відмовлено у задоволенні заяв представника відповідача ОСОБА_26 від 18.01.2016 р. за № 13/16 та 14/16 про відвід суддів, відповідно, Грабика В.В. та Маслія І.В. від розгляду справи № 902/1261/15.

Після оголошення ухвали про відмову у задоволенні заяв про відвід суддів Грабика В.В. та Маслія І.В., представник відповідача ОСОБА_26 заявив клопотання про надання йому можливості підготувати та подати заяву про відвід судді Кожухар М.С.

Представник позивача заперечив проти даного клопотання, вважаючи такі дії зловживанням правами сторони.

Судом було оголошено перерву до 17год.10 хв. для надання представникам відповідача часу для підготовки заяви про відвід судді Кожухар М.С.

Після закінчення перерви, на зазначений час представники відповідача не з"явились. Розгляд справи було продовжено, в ході якого в судове засідання з"явились представники відповідача та ОСОБА_28 подано до суду заяву № 15/16 від 18.01.2016 р. під назвою "Заява про відвід судді Кожухар М.С.", в прохальній частині якої, однак, зазначено прохання: оголосити перерву для надання можливості продовжити заяву про відвід судді. При цьому представник відповідача ОСОБА_28 заперечив проти розгляду даної заяви як заяви про відвід та наголосив, що просить оголосити перерву для надання йому можливості подати належно оформлену заяву про відвід судді Кожухар М.С. разом із диском, на якому міститься звукозапис у підтвердження підстав для відводу судді. Тому просить повернути йому вказаний диск, який він подав в судовому засіданні із заявою № 15/16 від 18.01.2016 р., так як додавати його до вказаної заяви не хоче з метою унеможливлення вжиття судом будь-яких дій щодо цього диска та звукозапису на ньому під час оголошеної перерви.

З огляду на заявлене представником відповідача клопотання та з урахуванням закінчення робочого часу 18.01.2016 р., суд повернув представнику відповідача ОСОБА_26 диск, що подавався ним із заявою № 15/16, та оголосив перерву до 19.01.2016 р. 14-45 год. Наведене зафіксовано звукозаписом судового процесу.

В судове засідання 19.01.2016р. з"явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив; заяву про відвід головуючого судді Кожухар М.С. від розгляду даної справи не подав.

Натомість від представників відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_26 через канцелярію суду подані клопотання б/н та дати (вх. 06-52/412/16) та заява № 16/16 від 19.01.2016 р. (вх.№ 06-52/414/16) про перенесення розгляду справи, в зв"язку з їх раптовим захворюванням.

Представник позивача заперечив проти цих клопотань, посилаючись на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, зловживання відповідачем своїми правами та закінченням строку розгляду справи.

Дослідивши клопотання представника відповідача ОСОБА_9 б/н та дати (вх. 06-52/412/16) про перенесення розгляду справи та заяву представника відповідача ОСОБА_26 № 16/16 від 19.01.2016р. про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника позивача, суд ухвалив: відмовити у задоволенні клопотання та заяви про відкладення розгляду справи, оскільки:

- відповідач є юридичною особою та не був позбавлений права і можливості забезпечити явку в судове засідання інших представників, тим паче, що для захисту своїх прав при розгляді даної справи відповідач уповноважив, крім ОСОБА_26 та ОСОБА_9, також ОСОБА_29 (а.с. 95 т. 1), ОСОБА_14 та ОСОБА_7 (а.с. 212 т. 1);

- розгляд справи відкладався та оголошувались перерви неодноразово за клопотанням представників відповідача та їм надавалась можливість на ознайомлення з матеріалами справи і підготовку до розгляду справи;

- відкладення розгляду справи неможливе з огляду на положення ст. 69(ч. 1, ч. 3) Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) щодо строку розгляду справи відповідним складом суду, який (строк) у даній справі закінчується 19.01.2016 р.

З огляду на зазначене, розгляд справи (який розпочато по суті даним складом суду 14.12.2015 р.) продовжений за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши в судових засіданнях учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

З матеріалів справи та судових рішень (рішення господарського суду Вінницької області від 06.11.2014р., постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р.) у справі № 902/1244/14 вбачається, що 01.10.2005р. між Іллінецькою міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди земель водного фонду, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться в межах населеного пункту м. Іллінці (колишня Варварівка) Іллінецького району Вінницької області.

В оренду передається земельна ділянка водного фонду загальною площею 11,2462 га. На земельній ділянці водного фонду об'єктів нерухомості немає (п.п. 2,3 Договору).

Договір укладено на 25 (двадцять п'ять) років (п. 5 Договору).

Земельна ділянка передається в оренду в цілях риборозведення (п. 11 Договору).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 35 Договору).

Даний договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2005р. за № 08 (а.с. 32-34 т.1).

17.09.2010р. між Іллінецькою районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди водного об"єкту (ставка), відповідно до якого Орендодавець надає згідно з розпорядженням голови Іллінецької райдержадміністрації № 296 від 16.09.2010р., а орендар приймає в користування на умовах оренди водний об'єкт (ставок) (надалі - "водний об'єкт"), який розташований в межах населеного пункту м. Іллінці Іллінецького району Вінницької області на землях водного фонду Іллінецької міської ради, межі якого встановлені в натурі (на місцевості) і визначені проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В оренду передається водний об'єкт місткістю 163 тис. м.куб. та площею 11,2462 га водного дзеркала. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який визначає площу водного дзеркала, нормальний підпірний рівень, стан гідротехнічних споруд та правила експлуатації водного об'єкта, додається до цього договору і є його невід'ємною частиною (п. 1.1. Договору).

Договір укладається строком на 5 (п'ять) років і набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та дійсний до 17.09.2015р. (п. 2 Договору).

Водний об'єкт передається в оренду для рибогосподарських потреб (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору, забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і заліснення) а також садівництво і городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; миття і обслуговування транспортних засобів та техніки; влаштування звалищ, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; використання в технології годівлі риби гною.

Підстави припинення дії договору оренди: закінчення терміну дії договору; в разі смерті орендаря - фізичної особи; неможливість використання водного об'єкту внаслідок обставин, що не залежать від орендодавця або орендаря; з інших підстав припинення зобов'язань між сторонами цього договору (п. 6.1. Договору).

Підстави дострокового розірвання договору оренди: згода сторін; рішення суду (п. 6.2. Договору).

В односторонньому порядку договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі систематичного або грубого одноразового порушення іншою стороною умов даного договору або чинного природоохоронного законодавства (п. 6.3. Договору).

Цей договір набуває чинності після його підписання сторонами (п. 9 Договору) (а.с. 36-38).

30.12.2010р. між Іллінецькою міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01.10.2005р., якою внесено зміни до договору щодо орендної плати (а.с. 39-40).

16.06.2014р. між Іллінецькою районною державною адміністрацією (Орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар), Іллінецькою міською радою укладено Угоду про заміну сторони орендодавця водного об'єкта (ставка) від 17 вересня 2010 року, відповідно до якої замінено сторону орендодавця за договором оренди водного об'єкта (ставка) площею 11,2462 га водного дзеркала із земель водного фонду Іллінецької міської ради в межах м.Іллінці для рибогосподарських потреб - Іллінецьку районну державну адміністрацію Вінницької області на Іллінецьку міську раду Іллінецького району Вінницької області, при незмінності для сторін чинних на цей час умов договору оренди водного об'єкта (ставка), укладеного 17 вересня 2010 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 строком на 5 років (а.с. 42).

24.06.2014р. між Іллінецькою міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди водного об"єкту (ставка) від 17 вересня 2010 року, предметом якої є забезпечення Орендарем права громадян (жителів м.Іллінці) на загальне водокористування. Ця Додаткова угода після її підписання сторонами є невід'ємним додатком до Договору оренди водного об'єкту (ставка) від 17.09.2010р. (а.с. 41).

24.12.2014р. на 38 сесії 6 скликання Ілінецька міська рада прийняла рішення "Про розірвання договору оренди водного об'єкту (ставка), що розташований в межах населеного пункту м. Іллінці (мікрорайон Варварівка) площею 11,2462 га водного дзеркала, що закінчується 17.09.2015р. року, який укладено 17.09.2010р. між Іллінецькою райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1, та в послідуючому трьохсторонньою угодою змінено орендодавця райдержадміністрацію на міську раду". В рішенні зазначено, що, розглянувши колективне звернення громадян мікрорайону Варварівка (236 підписів), враховуючи пп 6.3 п 6 договору оренди водного об'єкту (ставка) від 17.09.2010р., керуючись ч. 1 ст. 651 Цивільного Кодексу України, ст.25 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", міська рада вирішила: розірвати договір оренди водного об'єкту (ставка), що розташований в межах населеного пункту м. Іллінці (мікрорайон Варварівка) площею 11.2462 га водного дзеркала, що закінчується 17.09.2015 року, який укладено 17.09.2010р. між Іллінецькою райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1, та в послідуючому трьохсторонньою угодою змінено орендодавця райдержадміністрацію на міську раду, в зв'язку з систематичними, грубими порушеннями умов договору, а саме: незаконним спуском ставу без дозволу на спецводокористування, незаконним капітальним будівництвом в зоні прибережно-захисної смуги за один метр від урізу води, стоянок автомобілів на протязі багатьох років та розміщенням кунгу (контейнера), використанням ставу в межах населеного пункту для промислового розведення риби (а.с. 18).

Позивач вважає, що зазначені підстави не відповідають дійсності, а рішення прийнято з порушенням положень Закону "Про місцеве самоврядування".

Відповідач проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзивах на позов та додаткових поясненнях по суті спору.

Заслухавши надані в судових засіданнях пояснення учасників судового процесу, дослідивши і оцінивши обставини та докази по справі, суд дійшов такого висновку.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач вважає рішення 38 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 24.12.2014 року незаконним, оскільки позивачем не було порушено умов договору оренди водного об'єкту (ставка) від 17.09.2010р., і це зокрема виключає можливість прийняття міською радою рішення про дострокове розірвання даного договору.

Разом з тим, суд не погоджується з цими доводами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у 2014 та 2015 роках використовував водний об"єкт - ставок за відсутності спеціального дозволу на водокористування і цей факт не заперечується позивачем.

Згідно зі ст. 44 Водного кодексу України - далі ВК України, водокористувачі зобов'язані: 1) економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; 2) використовувати воду (водні об'єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; 3) дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; 4) використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї; 5) не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об'єктам та об'єктам навколишнього природного середовища; 6) утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої; 7) здійснювати облік забору та використання вод, вести контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об'єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами; 8) здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод; 9) здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу; 10) безперешкодно допускати на свої об'єкти державних інспекторів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а також громадських інспекторів з охорони довкілля, які здійснюють перевірку додержання вимог водного законодавства, і надавати їм безоплатно необхідну інформацію; 11) своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства; 12) своєчасно інформувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування про виникнення аварійних забруднень; 13) здійснювати невідкладні роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води, та надавати необхідні технічні засоби для ліквідації аварій на об'єктах інших водокористувачів у порядку, встановленому законодавством; 14) виконувати інші обов'язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 48 ВК України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ВК України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Позивач у період з 2014-2015 років використовував ставок без дозволу на спецводокористування, за що на нього було накладено адміністративне стягнення (а.с. 83 т. 2). При цьому позивач посилається на те, що вказане порушення (тобто використання ставу для рибогосподарських потреб без дозволу на спеціальне водокористування) мало місце не з його вини, а з вини відповідача, оскільки між сторонами виникли спірні правовідносини.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 42 Господарського кодексу України - далі ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відносини у сфері господарювання (що відноситься і до здійснення підприємницької діяльності) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (ст. 7 ГК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (ч. 3 ст. 5 ГК України).

Виходячи з положень законодавства та умов укладених договорів оренди земельної ділянки та водного об"єкту, саме позивач повинен був забезпечити використання водного об"єкту у відповідності з вимогами законодавства, зокрема, за відповідним дозволом на спеціальне водокористування, а також використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, і здійснювати заходи щодо запобігання аварійного (як стверджує позивач) спуску води у ставі.

Не приймаються судом також доводи позивача про те, що він не несе відповідальності за стан прибережної смуги, оскільки земельна ділянка захисної смуги йому в оренду не передавалась, об"єктами оренди є лише земельна ділянка під водним плесом та сам водний об"єкт.

Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України - далі ЗК України (в редакції, що діяла на час використання позивачем водного об"єкту і діє на даний час), до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Відповідно до ст. 60 ЗК України (в редакції, що діяла на час використання позивачем водного об"єкту і діє на даний час), вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Відповідно до положень ст. 88 Водного кодексу України-далі ВК України (в редакції, що діяла на час використання позивачем водного об"єкту), з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ВК України (в редакції, що діяла на час використання позивачем водного об"єкту і діє на даний час), прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: 1) розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; 2) зберігання та застосування пестицидів і добрив; 3) влаштування літніх таборів для худоби; 4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; 5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; 6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, передбачених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що встановлюються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 р. № 486. Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правового режиму захисної смуги (див. постанови ВСУ від 02.09.2014 у справі № 915/1223/13 та від 09.09.2014 у справах № 915/1226/13, № 915/1228/13, № 915/1224/13).

Відповідно до умов договору оренди водного об'єкту (ставка) від 17.09.2010р., а саме: п. 4.3., орендар (позивач) зобов"язаний, окрім іншого, утримувати в належному стані прибережні захисні смуги, смуги відведення, водогосподарські споруди та технічні пристрої, дотримуватись вимог обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж наданої в оренду водойми.

Разом з тим, рішення, що стосуються дотримання Орендарем природоохоронного законодавства та умов договору оренди при користуванні водним об"єктом, мають прийматись міською радою у відповідності з вимогами Закону, на порушенні якого, а саме:ст.ст. 46, 47, 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" - позивач також грунтує свої позовні вимоги.

В рішенні від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009 Конституційний Суд України зазначив: "Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, п.3 ст. 24 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з цих конституційних положень у системному зв'язку з положеннями статті 6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26 березня 2002 року визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України (пункти 4, 5 мотивувальної частини Рішення від 26 березня 2002 року N 6-рп/2002 у справі про охорону трудових прав депутатів місцевих рад).

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом"...

Згідно з ч. 1 ст. 46 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" - далі Закон (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення), сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Порядок скликання першої сесії міської ради, наступних сесій, черговість проведення (скликання) сесії визначені відповідно ч.ч. 2 - 5 ст. 46 даного Закону. Зокрема, ч. 3 даної статті передбачено, що пленарні засідання ради ведуться відповідно до положень даного Закону та Регламенту ради.

У разі немотивованої відмови сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті, районної, обласної ради або неможливості його скликати сесію ради сесія скликається: сільської, селищної, міської ради - секретарем сільської, селищної, міської ради; районної у місті, районної, обласної ради - відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради. У цих випадках сесія скликається: 1) якщо сесія не скликається сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті, районної, обласної ради) у строки, передбачені цим Законом; 2) якщо сільський, селищний, міський голова (голова районної у місті, районної, обласної ради) без поважних причин не скликав сесію у двотижневий строк після настання умов, передбачених частиною сьомою цієї статті (ч. 6 ст. 46 Закону).

Сесія сільської, селищної, міської, районної у місті ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, а сесія районної, обласної ради - також за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради або голови відповідної місцевої державної адміністрації (ч. 7 ст. 46 Закону).

Рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради (ч. 9 ст. 46 Закону).

Сесію сільської, селищної, міської ради відкриває і веде відповідно сільський, селищний, міський голова, а у випадках, передбачених частиною шостою цієї статті, - секретар ради; сесію районної у місті, районної, обласної ради - голова ради або відповідно заступник голови районної у місті, районної ради чи перший заступник, заступник голови обласної ради. У випадку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, сесію відкриває за дорученням групи депутатів, з ініціативи якої скликана сесія, один з депутатів, що входить до її складу, а веде за рішенням ради - один з депутатів цієї ради (ч 10 ст. 46 Закону).

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ч. 16 ст. 46 Закону).

Відповідно до ст. 47 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення), постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями (п. 4 ст. 47 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (п.10 ст. 47 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

Рекомендації постійних комісій підлягають обов'язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк (п.11 ст. 47 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 15 (п. 7 ч. 1) ЗУ "Про доступ до публічної інформації" (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати - плани проведення та порядок денних своїх відкритих засідань.

Згідно з п. 3 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення), проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Статтею 59 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Частиною15 статті 46 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" зокрема передбачено, що порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Відповідно до ч. 15 ст. 47 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики постійними комісіями відповідної ради.

Отже, вказаний Закон визначає Регламент ради як документ, що регулює процедурні питання роботи ради та її постійних комісій.

Статтею 9 Регламенту Іллінецької міської ради 6 скликання, затвердженого 3-ю сесією міської ради 6 скликання від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями, внесеними на 4 сесії 6 скликання 23 грудня 2010 р. та 11 сесією 6 скликання від 30 серпня 2011 р.), який розміщений на офіційному сайті Іллінецької міської ради https: www.illintsi.org.ua - далі Регламент (роздрукований із сайту регламент долучено до матеріалів справи, а.с. 155-163 т. 2), визначено, що сесії ради скликаються міським головою в міру необхідності, але не менше одного разу в квартал. У разі немотивованої відмови міського голови, або неможливості його скликати сесію ради, сесія скликається секретарем ради. У випадках, якщо міський голова чи секретар ради без поважних причин не скликали сесію, у двотижневий строк на вимогу суб'єктів, зазначених в даній статті, сесія може бути скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради, виконавчим комітетом ради, постійною комісією ради. Розпорядження голови про скликання сесії міської ради, порядок денний та проекти рішень з питань, внесених на пленарне засідання сесії ради, доводиться до відома депутатів та громадськості не пізніше, ніж за 20 днів до дня проведення сесії в один із способів: через засоби масової інформації, офіційний сайт міської ради, дошку оголошень.

Відповідно до ч.ч. 4-9 ст. 11 Регламенту, при підготовці питань, що виносяться на розгляд ради, проводиться необхідна перевірка стану справ в органах ради, на підприємствах, в організаціях та установах. З найбільш важливих питань, за рішенням ради, вивчається думка виборців. Матеріали і проекти рішень ради, а також пропозиції і зауваження до них попередньо розглядаються відповідними постійними комісіями. Проект порядку денного сесії готується міським головою з врахуванням пропозицій, що надійшли і попередньо розглядаються на засіданні постійних комісій. Для включення до переліку питань, які пропонується розглянути на сесії, необхідно не пізніше, як за 30 днів до сесії, подати у виконавчий комітет для реєстрації та передачі на розгляд міському голові або секретарю ради такі документи: лист-клопотання про необхідність розгляду питання на сесії міської ради; рішення з нормативним обґрунтуванням та погодженням із зацікавленими організаціями; аналітичну доповідну записку, в якій викладається стан справ по запропонованому питанню. Після реєстрації і розгляду міським головою чи секретарем, матеріали передаються на розгляд постійній комісії чи кільком постійним комісіям ради. При цьому встановлюється термін розгляду в комісіях і підготовки рекомендацій, висновків з внесеного питання та проекту рішення, про що повідомляється ініціатору. Комісія розглядає пропозицію і проект рішення на своїх засіданнях у присутності того, хто ініціював розгляд даного питання. При необхідності комісія залучає до розгляду питання фахівців відповідної галузі. Комісія має право вносити зміни до проекту рішень, а також підготувати свій проект рішення.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 15 Регламенту, проект рішення ради спочатку приймається за основу. Якщо проект, внесений ініціаторами розгляду питання не набрав необхідної кількості голосів, то при наявності альтернативних проектів з одного питання вони ставляться на голосування в порядку надходження. У випадку, коли жоден з проектів не набрав необхідної кількості голосів, сесія утворює узгоджувальну комісію у складі прихильників усіх проектів для вироблення компромісного варіанту. При необхідності для роботи узгоджувальної комісії може оголошуватись перерва в роботі сесії. Пропозиції, доповнення, зміни і зауваження до проекту рішення, а також до програм, заходів і т.п., що приймаються, подаються секретарю сесії в письмовій формі. Ці пропозиції голосуються тільки після того, як проект рішення буде прийнятий за основу. Кожна поправка голосується окремо. Якщо ж з одного питання внесено кілька поправок, то голосуються ті з них, прийняття чи відхилення яких знімає питання про інші поправки. Якщо автор поправки наполягає на виступі, головуючий надає йому слово часом до 3 хвилин. Після голосування усіх поправок голосується кожний пункт чи стаття, кожний проект рішення в цілому.

З матеріалів справи, зокрема, протоколу від 24.12.2014р. 38 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради, який розміщено на офіційному сайті Іллінецької міської ради https: www.illintsi.org.ua (а.с. 139-154 т.2) вбачається, що оскаржуване позивачем рішення прийнято з порушенням положень ст.ст. 46,47,59 Закону "Про місцеве самоврядування" та Регламенту Іллінецької міської ради.

Так, до порядку денного 38 сесії 6 скликання були включені питання: 1) Про стан проведення інвентаризації земельного фонду міської ради. Інформує ОСОБА_21 - землевпорядник міської ради; 2) Про внесення змін до міського бюджету. Інформує ОСОБА_30 - начальник фінансово - господарського відділу міської ради; 3) Про виділення матеріальної допомоги. Інформує ОСОБА_30 - начальник фінансово - господарського відділу міської ради; 4) Про надання пільг та звільнення від батьківської плати за утримання дітей у дошкільних навчальних закладах. Інформує ОСОБА_30 - начальник фінансово - господарського відділу міської ради.; 5) Земельні питання. Інформує ОСОБА_21 - землевпорядник міської ради.

Питання 6-е "Про заслуховування ініціативної групи мікрорайону "Варварівка" включено вже під час сесії міської ради за пропозицією міського депутата ОСОБА_13, а саме: включити до порядку денного питання "Про заслуховування ініціативної групи мікрорайону "Варварівка".

Натомість, в процесі обговорення, міський депутат ОСОБА_31 запропонував проголосувати за розірвання договору оренди, якщо це можливо, і секретар міської ради ОСОБА_12 поставила на голосування питання ініціативної групи від громадян мікрорайону "Варварівка" про розірвання договору оренди водного об"єкту (ставка) від 17.09.2010 р.

Як зазначено в протоколі, спільно було написано чорновик рішення "Про розірвання договору оренди водного об'єкту (ставка), що розташований в межах населеного пункту м. Іллінці (мікрорайон Варварівка) площею 11.2462 га водного дзеркала, що закінчується 17.09.2015 року, який укладено 17 вересня 2010 року між Іллінецькою райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1, та в послідуючому трьохсторонньою угодою змінено орендодавця райдержадміністрацію на міську раду"; секретар міської ради зачитала чорновик рішення, поставила його на голосування та він був проголосований (а.с. 147-151 т. 2).

Отже, прийнято рішення, що не було включено до порядку денного сесії, оскільки у порядок денний включено питання лише про заслуховування ініціативної групи. Вказане рішення прийнято без перевірки усіх обставин у постійній комісії ради, без доведення відповідного питання до відома депутатів і населення у порядку, визначеному законодавством та Регламентом ради, без участі і заслуховування особи, якої це рішення безпосередньо стосується, тобто ФОП ОСОБА_1 На самій сесії усі матеріали, що стосуються оренди водного ставка до відома депутатів теж не доводились та ними не перевірялись.

Передбачений законом та Регламентом ради порядок голосування даного рішення також порушений, так на голосування поставлено написаний під час сесії чорновик рішення, який за основу не приймався, а проголосований без відповідного обговорення зразу вцілому.

Крім того, дана сесія, всупереч вимогам Закону (ч. 11 ст. 46 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні) та Регламенту ради (ст. 13 ) велась секретарем ради, а не його головою.

Вказані порушення Закону та Регламенту безперечено вплинули на волевиявлення депутатів та призвели до прийняття протиправного рішення.

У постанові від 16.06.2009 року за позовом ОСОБА_32 до Великодорошівської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання неправомірними рішень, їх скасування та зобов'язання не чинити перешкод Верховний Суд України дійшов висновку, що порушення процедури прийняття рішень (порядку скликання сесії, процедури підготовки питань до розгляду на сесії, процедури обговорення питань на сесії, голосування питань та прийняття рішень тощо) призводить до прийняття радою протиправних рішень.

В даному випадку, оскаржуване позивачем рішення про розірвання договору оренди водного об"єкту прийнято зокрема, у зв"язку із використанням ставу в межах населеного пункту для промислового розведенням риби, що, на думку ради є порушенням з боку орендаря. При цьому не взято до уваги, що згідно договору оренди водного об"єкту (ставу) від 17.09.2010 р., даний водний об"єкт переданий в оренду саме для рибогосподарських потреб.

Також, радою не досліджено питання та не надано оцінки тому, що позивач користується ставом в межах населенного пункту м. Іллінці на підставі Договору оренди водного об"єкту (ставка) від 17.09.2010 р. та Договору оренди земель водного фонду від 01.10.2005 р. Відповідно до останнього договору, в оренді позивача перебуває земельна ділянка під водним плесом вказаного ставка, і надана вона йому в цілях риборозведення. Отже, прийняттям рішення про одностороннє розірвання лише Договору оренди водного об"єкту, порушено право позивача на користування земельною ділянкою згідно з призначенням за Договором оренди земель водного фонду від 01.10.2005 р.

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки щодо порушення Орендарем умов договору шляхом незаконного капітального будівництва в зоні прибережно-захисної смуги, стоянок автомобілів, розміщення кунгу (контейнера) також зроблені без відповідної перевірки та підтвердження відповідними документами. Так, не перевірено, чи надано і кому в оренду земельну ділянку прибережно-захисної смуги, коли і якою саме особою здійснено капітальне будівництво, встановлено контейнер, якими документами підтверджено наявність стоянки автомобілів та ким вона влаштована.

Посилання відповідача на те, що капітальне будівництво у прибережно-захісній смузі здійснено саме позивачем, оскільки в п. 3 договору оренди земель водного фонду зазначено про відсутність об"єктів нерухомості на земельній ділянці водного фонду, судом не приймається, оскільки договором визначено земельну ділянку водного фонду, що передається позивачу в оренду, в межах водного плеса. Ні в цьому договорі, ні в договорі оренди водного об"єкту (ставка) про стан прибережно-захисної смуги ставка не зазначено.

Та, у будь-якому випадку, належна перевірка та доведення до депутатів обставин щодо порушень, які стали підставою для прийняття рішення про одностороннє розірвання договору оренди водного ставка, не здійснювались.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішення 38 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради від 24.12.2014р. в частині рішення "Про розірвання договору оренди водного об"єкту(ставка), що рошташований в межах населеного пункту м. Іллінці (мікрорайон Варварівка) площею 11.2462 га водного дзеркала, що закінчується 17.09.2015 р., який укладено 17 вересня 2010 року між Іллінецькою райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1, та в послідуючому трьохсторонньою угодою змінено орендодавця райдержадміністрацію на міську раду" є незаконним, оскільки прийнято з порушенням норм законодавства, зокрема ст.ст. 46, 47, 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" та Регламенту ради.

Заперечення відповідача проти позову наведеного не спростовують, а тому судом не приймаються.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У ст. 16 Цивільного кодексу України - далі ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача згідно з положеннями ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 32, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення 38 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 24 грудня 2014 р. в частині розірвання договору оренди водного об"єкту (ставка), що розташований в межах населеного пункту м. Іллінці (мікрорайон Варварівка) площею 11,2462 га водного дзеркала, що закінчується 17.09.2015 року, який укладено 17 вересня 2010 року між Іллінецькою райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1, та в послідуючому трьохсторонньою угодою змінено орендодавця райдержадміністрацію на міську раду.

3. Стягнути з Іллінецької міської ради Вінницької області (вул. Леніна, 19, м. Іллінці, Вінницька обл., 22700, ) на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 21100, АДРЕСА_2; фактичне місце проживання: 22700, Вінницька обл., м. Іллінці, вул. Леніна,78) 1218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) у відшкодування витрат на сплату судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 січня 2016 р.

Головуючий суддя Кожухар М.С.

Судді Грабик В.В.

Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Леніна, 19, м. Іллінці, Вінницька обл., 22700)