РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"11" січня 2016 р. Справа № 924/1382/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України

на рішення господарського суду Хмельницької області від 23.11.2015 р.

у справі №924/1382/15 (головуючий суддя Шпак В.О., суддя Гладюк М.В., суддя Смаровоз М.В.)

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача ОСОБА_2 підприємства "Південно-Західні тепломережі"

про стягнення 276 781,08 грн., з яких 40980,25 грн. - 3% річних, 235800,83 грн. - інфляційні

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3;

відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.11.2015 р. у справі №924/1382/15 у задоволенні позову ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до ОСОБА_2 підприємства „Південно-Західні тепломережі про стягнення 276 781,08 грн., з яких 40980,25 грн. - 3% річних, 235800,83грн. інфляційних, відмовлено.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання умов договору №14/2479/11 позивач протягом жовтня 2011р., з листопада по грудень 2012р. поставив відповідачу природний газ обсягом 4135111,763 тис. куб. м. на загальну суму 13 425 517,38 грн., що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу, які належним чином підписані, скріплені печатками підприємств.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 03 липня 2012 року по справі №11/5025/641/12 та рішенням господарського суду Хмельницької області від 26 березня 2014 року по справі 924/14/14, які є чинними, позов ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_2 підприємства "Південно-Західні тепломережі" задоволено частково. У справі №11/5025/641/12 стягнуто з комунального підприємства „Південно-Західні тепломережі на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 1817233,84 грн. основного боргу, 69620,41 грн. пені, 63603,19 грн. 7% штрафу, 28391,40 грн. 3% річних, 14640,29 грн. інфляційних нарахувань, 42534,25 грн. витрат по оплаті судового збору та відмовлено у стягненні 83100,80 грн. пені, 63603,18 грн. 7% штрафу та 1098,58 грн. 3% річних. У справі № 924/14/14 стягнуто з комунального підприємства „Південно-Західні тепломережі на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3 833 624,07 грн. основного боргу, 210 954,18 грн. пені, 35 592,25 грн. 7% штрафу, 182 264,19 грн. 3% річних, 68 662,41 грн. витрат по оплаті судового збору та відмовлено у стягненні 35 592, 25 грн. штрафу, 210 954,18 грн. пені та 10 339,86 грн. інфляційних втрат.

В подальшому між сторонами було укладено Договори про організацію взаєморозрахунків №457/517з від 04.12.2012р., № 88/30 від 12.02.2014р., №356 від 24.09.2014р., №1070/30 від 05.12.2014р., за умовами яких сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевому бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Суд першої інстанції, проаналізувавши положення Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, та умови, зміст договорів про організацію взаєморозрахунків, та норми законодавства, зазначив, що сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевому бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Зауважив, що договорами про організацію взаєморозрахунків передбачалося не лише надання державою коштів на погашення вказаної заборгованості, але й змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу від №14/2376/11.

Ураховуючи той факт, що відповідачем було перераховано грошові кошти у терміни, встановлені договорами про організацію взаєморозрахунків, суд дійшов висновку, що підстави для застосування позивачем положень ч.2 ст. 625 ЦК України відсутні, оскільки строки виконання грошового зобовязання не було порушено.

Ураховуючи встановлені обставини у даній справі та положення діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Хмельницької області від 23.11.2015 р. у справі №924/1382/15 скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує, зокрема, на таке:

предметом Договорів про організацію взаєморозрахунків є сума основного боргу за природний газ, поставлений за Договором, а предметом позову є три відсотки річних та інфляційні, нараховані за порушення відповідачем зобов'язань по Договору щодо строків оплати спожитого природного газу. Відповідно до Договорів про організацію взаєморозрахунків, вони є дійсними лише у разі проведення відповідного фінансування;

відповідач виконав свої зобов'язання за Договорами про організацію взаєморозрахунків, сплативши суму основного боргу. Відтак у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних та збитків внаслідок інфляції після дати, коли відбулися взаєморозрахунки. Водночас, згідно з розрахунком суми позовних вимог, всі нарахування завершуються саме в день оплати. Пунктом 10.3. Договору встановлено, що усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.4. цього договору;

умови Договору є чинними та підлягають виконанню відповідачем у повному обсязі, як зазначається у ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами;

Договори про організацію взаєморозрахунків стали дійсними лише в момент надання від Державної казначейської служби України (яка взагалі не є стороною зазначеного договору) відповідного фінансування, коли і відбулися взаєморозрахунки. Таким чином, до дати надходження коштів Договори про організацію взаєморозрахунків не були дійсними та не могли створювати будь-яких юридичних наслідків, в тому числі будь-яким чином впливати на порядок розрахунків за спожитий відповідачем згідно Договору природний газ. Водночас, як вже зазначено вище, сума позовних вимог розрахована позивачем на дату остаточного розрахунку, тобто поза межами дії і дійсності Договорів про організацію взаєморозрахунків. Розрахунок суми позовних вимог здійснений станом на дату остаточного розрахунку, тобто до виконання відповідачем умов Договору про організацію взаєморозрахунків, отже позивач вважає, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних та інфляційних є цілком законними та підлягають задоволенню у повному обсязі;

у Договорах про взаєморозрахунки не зазначено, що вони поширюють свою дію на відносини, що склались між сторонами до їх укладення. Відповідно, навіть якщо припустити, що Договорами про взаєморозрахунки змінюється строк та порядок виконання Договору, то ці зміни набувають чинності лише з моменту укладення таких договорів, а тому нарахування, здійснені до їх укладення є правомірними та підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на викладені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, позивач (скаржник) вважає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову за відсутності на те визначених законом підстав, у звязку з чим рішення суду першої інстанції в належить скасувати та прийняти нове, яким задоволити позов в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

КП "Південно-Західні тепломережі" добросовісно вживало всіх можливих заходів для виконання зобов'язання в частині погашення боргу. Однак, отримуючи лише часткову оплату за надані послуги відповідно до встановлених тарифів (які не відповідають їх фактичній вартості), та не отримуючи своєчасно відшкодування з бюджету різниці в тарифах, і не маючи можливості вплинути на цей процес, КП "Південно-Західні тепломережі" не було спроможне повністю розрахуватись з позивачем за поставлений газ. Відповідно ж до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність лише за наявності в цьому її вини. В даному ж випадку вина відповідача явно відсутня.

Борг за використаний природний газ був повністю погашений в три етапи: 7 грудня 2012 року в сумі 1817233,84 грн., 7 квітня 2014 року в сумі 2 854 500 грн. і 15 жовтня 2014 року в сумі 728 876,07 грн.

Штрафні та фінансові санкції, які було стягнуто рішеннями господарського суду Хмельницької області від 03.07.2012р. у справі №11/5025/641/12 в сумі 176255,29 грн. та від 26.03.2014р. у справі 924/19/14 в сумі 428810,62 грн. - разом 605 065,91 грн. погашені повністю 18 грудня 2014 року згідно з Договором про організацію взаєморозрахунків №1070/30 від 05.12.2014р.

Відповідно до умов договорів «Про організацію взаєморозрахунків» №457/517з від 04.12.2012р., №88/30 від 12.02.2014р., №356/30 від 24.09.2014р., №1070/30 від 05.12.2014р. сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевому бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

За своїм змістом вказані вище договори є домовленістю між сторонами, які їх уклали, спрямованою на встановлення і зміну їх цивільних прав та обов'язків, та за своєю правовою природою є багатосторонніми договорами (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно даних договорів сторони дійшли згоди щодо сплати відповідачем на користь позивача коштів за рахунок субвенції з державного бюджету місцевому бюджету.

Згідно з пунктами 7 вказаних договорів НАК «Нафтогаз України» перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Оскільки, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за природній газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу від 30.09.2011 р. №14/2376/11, то в даному випадку відсутні підстави для застосування санкцій за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

За наведеного вище, відповідач вважає, що оскаржене рішення є цілком законним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

11 січня 2016 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 23.11.2015 р. у справі №924/1382/15 скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважають, що рішення господарського суду Хмельницької області від 23.11 2015 р. у справі № 924/1382/15 є законним та цілком обґрунтованим, у зв`язку з чим просять дане рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України- без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, 30.09.2011р. Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України (продавець) та ОСОБА_2 підприємством „Південно - Західні тепломережі (покупець) укладено договір №14/2376/11 на купівлю-продаж природного газу (далі по тексту договір) (а.с. 11-16).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що продавець зобовязується передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 року та в 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, далі - газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

За умовами п.п. 1.2., 2.1. Договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями. Продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 40500 тис. куб. м.

Відповідно до п.п. 3.4, 3.5 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Кількість теплової енергії, що відпускається для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання визначається окремими приладами обліку теплової енергії, які встановлені у споживача теплової енергії.

П.п.5.1, 5.2 Договору передбачено, що ціна (граничний рівень ціни) на природний газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091 грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного гачу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091грн., крім того ПДВ - 20%, всього 1309,20грн.

У п.п. 6.1, 6.2 Договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу. При невиконанні покупцем вимог, передбачених у п.6.1 цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору.

За умовами п.п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати доставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Як убачається з матеріалів справи, 11.10.2011р. сторони підписали додаткову угоду №1 до договору №14/2376/11, згідно якої погодили нову редакцію п. 5.2 договору, а саме: ціна за 1000 куб. м природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням становить 1091 грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1309,20 грн. Ціна за 1000 куб. м природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається релігійними організаціями становить 1248,74 грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1248,74 грн., крім того ПДВ: на газ - 0%, на послуги з транспортування 20% - 60,46грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн. (а.с. 17).

У подальшому, 01.08.2012р. сторони підписали Додаткову угоду №2 до договору №14/22376/11, згідно якої п.2.1 статті 2 договору виклали в новій редакції: продавець передає покупцеві у 2011 році природний газ у обсязі 1798, 249 тис. куб.м та у 2012 році до 11850тис.куб.м. З 01.07.2012р. викласти п.п.5.2 договору в новій редакції: "Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн. (а.с. 18).

30.11.2012р. сторонами підписано Додаткову угоду №3 до договору №14/2376/11, згідно якої сторони виклали п.7.2 договору в новій редакції: у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (а.с. 19).

Як стверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивач на виконання умов договору №14/2479/11 протягом жовтня 2011р., з листопада по грудень 2012р. поставив відповідачу природний газ обсягом 4135111,763тис. куб. м. на загальну суму 13 425 517,38 грн. Зазначений факт підтверджується актами приймання-передачі природного газу: №23973хмН від 31.10.2011р. на суму 2 354 267,59 грн., від 30.11.2012р. на суму 495443,17грн., б/н від 30.11.2012р. на суму 1 841 337,44 грн., б/н від 30.11.2012р. на суму 3 328 800,72грн., б/н від 31.12.2012р. на суму 5 405 668,46 грн. (а.с. 20-24).

Означені акти приймання-передачі природного газу належним чином підписані, скріплені печатками підприємств.

З наявних в матеріалах справи копій судових актів, бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень України встановлено, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 03 липня 2012 року у справі 11/5025/641/12 позов Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до комунального підприємства „Південно-Західні тепломережі про стягнення 2 141 291,69 грн. задоволено частково. При цьому, в стягненні 83100,80 грн. пені, 63603,18 грн. 7% штрафу та 1098,58 грн. 3% річних відмовлено. Разом з тим, відповідно до рішення господарського суду Хмельницької області від 26 березня 2014 року по справі 924/14/14 позов ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_2 підприємства "Південно-Західні тепломережі" про стягнення 4515320,97 грн. задоволено частково та, окрім іншого, у стягненні 35 592,25 грн. штрафу, 210 954,18 грн. пені та 10 339,86грн. інфляційних втрат, відмовлено.

Означені вище рішення суду першої інстанції залишено в силі за результатами апеляційного та касаційного перегляду.

Як убачається з матеріалів справи, 04 грудня 2012 року між Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України, комунальним підприємством „Південно-Західні тепломережі, Головним управлінням казначейської служби України у Хмельницькій області, Головним фінансовим управлінням Хмельницької облдержадміністрації укладений Договір №457/517з від 04.12.2012р., предметом якого була організація проведення сторонами розрахунків відповідно до статті 23 Закону України „Про Державний бюджет України на 2012 рік та постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 р. №517 „Про затвердження Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. 12 лютого 2014 року між Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України, комунальним підприємством „Південно-Західні тепломережі, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації укладений Договір № 88/30 від 24.09.2014 р., предметом якого була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та п.2 ст.16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік та Постанови КМУ №30 від 29 січня 2014 року „Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. 24 вересня 2014 року між Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України, комунальним підприємством „Південно-Західні тепломережі, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації укладений Договір № 356/30 від 24.09.2014 р., предметом якого була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.2 ст.16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік та Постанови КМУ №30 від 29 січня 2014 року „Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. 05 грудня 2014 року між Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України, комунальним підприємством „Південно-Західні тепломережі, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації укладений Договір № 1070/30 від 05.12.2014 р., предметом якого була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік та Постанови КМУ №30 від 29 січня 2014 року „Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Відповідно до умов договорів „Про організацію взаєморозрахунків №457/517з в 04.12.2012р., №88/30 від 12.02.2014р., №356/30 від 24.09.2014р., №1070/30 від 05.12.2014р. сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевому бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

За умовами наведених договорів, сторони дійшли згоди щодо сплати відповідачем на користь позивача коштів за рахунок субвенції з державного бюджету місцевому бюджету.

Положеннями пункту 6 Договору №457/517з про організацію взаєморозрахунків від 04.12.2012р. передбачено, що КП «Південно-Західні тепломережі» перераховує на рахунок «Нафтогаз України» кошти в сумі 1817233,84 грн., у тому числі податок на додану вартість 302872,31 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2011 року згідно з договором від 30.09.2011 року №14/2376/11.

За змістом підпункту 2 пункту 10 договору про організацію взаєморозрахунків №457/517з від 04.12.2012р. сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Положеннями пункту 6 Договору №88/30 про організацію взаєморозрахунків від 12.02.2014р. передбачено, що КП «Південно-Західні тепломережі» перераховує на рахунок НАК«Нафтогаз України» кошти в сумі 2854500грн., у тому числі податок на додану гість 475 750 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2012 року згідно з договором від 30.09.2011 року №14/2376/11.

За змістом підпункту 2 пункту 9 договору про організацію взаєморозрахунків №88/30 від 12.02.2014р. сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Положеннями пункту 6 Договору №356/30 про організацію взаєморозрахунків від 24.09.2014р. передбачено, що КП «Південно-Західні тепломережі» перераховує на рахунок НАК«Нафтогаз України» кошти в сумі 728876,07 грн., у тому числі податок на додану вартість 121479,35 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2012 року згідно з договором від 30.09.2011 року №14/2376/11.

Відповідно до підпункту 2 пункту 9 договору про організацію взаєморозрахунків №356/30 від 24.09.2014р. , з метою виконання договору сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Положеннями пункту 6 Договору №1070/30 про організацію взаєморозрахунків від 05.12.2014р. передбачено, що КП «Південно-Західні тепломережі» перераховує на рахунок НАК «Нафтогаз України» кошти в сумі 605065,91 грн., у тому числі податок на додану вартість 0.00 грн. для погашення пені, штрафних та фінансових санкцій сума - 176255,29 грн. згідно -рішення у судовій справі № 11/5025/641/12, сума - 428810,62 грн. згідно рішення у судовій справі №924/19/14 за договором від 30.09.2011 року №14/2376/11.

За змістом підпункту 2 пункту 10 договору про організацію взаєморозрахунків №1070/30 від 05.12.2014р. сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості -відповідно до договору.

Згідно з пунктами 7 вказаних договорів НАК «Нафтогаз України» перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Позовні вимоги у справі № 924/1382/15 мотивуються, з поміж іншого, і за тих підстав, що зазначені вище рішення у справі 11/5025/641/12 та у справі № 924/14/14 не виконані. Позивач просить стягнути 3 % річних від несвоєчасно сплаченої заборгованості за період прострочення з 24 грудня 2013 року по дату остаточного розрахунку, що складає 40980,25 грн., та сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, за період прострочення з 24 грудня 2013 року по дату остаточного розрахунку, що становить 235800,83 грн.

Аналізуючи встановлені обставини у даній справі та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції враховує наступні норми чинного законодавства.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявними в матеріалах справи доказами спростовується факт прострочення виконання зобовязання відповідачем з огляду на наявність договорів про про організацію взаєморозрахунків.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення договору купівлі продажу природного газу №14/2376/11 від 30.09.2011р.

Пунктом 1 наявних в матеріалах справи договорів про організацію взаєморозрахунків встановлено, що предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року № 30 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування".

За змістом наведених договорів, сторонами погоджено, між іншим, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перераховувати кошти наступній стороні, окрім того, сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень від 07.12.2012р. № 49, від 25.09.2014р. № 27, від 01.04.2014р. № 7, від 08.12.2014р. № 31, КП "Південно-Західні тепломережі" здійснено оплату за поставлений природний газ згідно договору купівлі-продажу природного газу №14/2376/11 від 30.09.2011р. на суму 1817233, 84 грн., на суму 728 876, 07 грн., 2 854 500 грн., 605 065, 91 грн. (а.с. 76, 80, 83, 86, 90).

З врахуванням викладеного, судова колегія констатує, що сторони, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору №14/2376/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р., а тому нарахування сум втрат від інфляції та 3% річних за неналежне виконання відповідачем умов зазначеного договору поставки природного газу є неправомірним та безпідставним.

Між тим, колегія суддів зважає на те, що за умовами пункту 2 статті 604 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Як стверджується наявними в матеріалах справи доказами, сторони у справі відповідно до вимог вищезазначеної норми замінили первісне зобов'язання про оплату природного газу на умовах договору поставки природного газу новим зобов'язанням про оплату відповідачем на користь позивача обсягів газу, спожитого у відповідний період 2011 та 2012 років, згідно з договором від 30.09.2011 року №14/2376/11., за рахунок коштів субвенції з державного бюджету, припинивши первісне зобов'язання у цій частині.

Відтак, сторони укладеними договорами про організацію взаєморозрахунків здійснили новацію, а тому додаткові зобов'язання, пов'язані з договором від 30.09.2011 року №14/2376/11 поставки природного газу, є припиненими. За таких підстав, мотиви апеляційної скарги про суми нарахування 3% річних та інфляційних поза договорами про організацію взаєморозрахунків спростовуються наведеним вище і відповідно підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справах № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, № 5011-1/1043-2012-42/528-2012 викладено аналогічну правову позицію, а також зазначено, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до умов якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як встановлено з матеріалів справи, розрахунок за поставлений природний газ відбувся шляхом перерахування грошових коштів платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи, тобто у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий господарський суд всебічно і повно встановив всі фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів, достеменно з'ясував дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосував норми матеріального права, що регулюють їх спірні відносини, та дійшов правильного висновку щодо відсутності визначених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України.

В силу приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, зазначеної в апеляційній скарзі.

За таких обставин, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено порушень або неправильного застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення в порядку статті 104 ГПК України.

Ураховуючи вищенаведене, рішення господарського суду Хмельницької області від 23.11.2015 р. у справі №924/1382/15 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 23.11.2015 р. у справі №924/1382/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України - без задоволення.

2. Справу № 924/1382/15 повернути в господарський суд Хмельницької області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.