КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа№ 910/24947/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю ,,Страхове товариство ,,Домінанта"

на рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015р.

у справі № 910/24947/15 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Альфа Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю ,,Страхове товариство ,,Домінанта"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 6 788,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство ,,Страхова компанія ,,Альфа Страхування" (далі - позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю ,,Страхове товариство ,,Домінанта" (далі - відповідач) про відшкодування в порядку регресу 6 788,51 грн. (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с. 39).

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 6 788,51 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 1 218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у даній справі та наявність підстав для їх задоволення.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Як вказує скаржник, при вирішенні даного спору необхідно керуватись нормами спеціального закону, а саме, Законом України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у ст. 29 якого визначено, що обсяг відповідальності страховика цивільно - правової відповідальності розраховується з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Відповідно до Звіту № 417 про оцінку автомобіля ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, коефіцієнт фізичного зносу даного автомобіля на момент ДТП становить 0,3358, а матеріальний збиток завданий власнику ТЗ внаслідок його пошкодження становить 3 847,01 грн., які й були сплачені позивачу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 19.01.2016р.

В судове засідання 19.01.2016р. сторони не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду скарги повідомлені своєчасно та належним чином ухвалою суду від 07.12.2015р., про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення № 868, № 876.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За наведених обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

27.11.2014р. о 11 год. 30 хв. в м. Києві на вул. Володимирській сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ,,Шкода", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5

В результаті дорожньо - транспортної пригоди пошкоджено автомобіль ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується довідкою ДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 15).

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.12.2014р. у справі №761/37231/14-п у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнано винним ОСОБА_4 і накладено на винну особу штраф у сумі 340 грн. (а.с.16).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2014р. між Приватним акціонерним товариством ,,Страхова компанія ,,Альфа Страхування" (далі - страховик, позивач) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 120.0758847.555, за яким застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки ,,БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_1.

Власник транспортного засобу ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 01.12.2014р. звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування на рахунок СТО.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до рахунків СТО - ТОВ ,,АВТ Баварія" (№ 513720 від 04.12.2014р., № 513720 від 13.03.2015р.) склала 11 995,52 грн.

З урахуванням умов договору добровільного страхування транспортного засобу № 120.0758847.555 від 05.06.2014р. страхувальником складено страхові акти № 3615.206.14.01.01. від 11.02.2015р. та № 3615.206.14.01.02 від 05.06.2014р., згідно з якими пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 10 635,52 грн., яке перераховано на рахунок СТО - ТОВ АВТ Баварія, що підтверджується платіжними дорученнями № 3142 від 16.02.2015р. та № 6318 від 03.04.2015р.

Згідно з положеннями ст. 25 Закону України ,,Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закон України ,,Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України ,,Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Сплативши страхову виплату за завдану внаслідок ДТП шкоду автомобілю ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, до страховика перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 (власник автомобіля ,,Шкода" державний реєстраційний номер НОМЕР_2) під час експлуатації даного автомобіля, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АС/8999771 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Страховик звертався до відповідача з заявами про сплату страхового відшкодування в розмірі 10 635,52 грн.

Зменшуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що відповідачем здійснено часткову сплату спірної суми в розмірі 3 847,01 грн., а несплаченим залишилось страхове відшкодування в розмірі 6 788,51 грн., яке він просить стягнути з останнього.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що при розрахунку суми страхового відшкодування позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу та вказав, що належним доказом в підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є саме Звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, складання якого є обов'язковим при визначені збитків, що підлягають відшкодуванню. Оскільки Звітом № 417 про оцінку автомобіля ,,БМВ", державний номер НОМЕР_1 від 22.12.2014р. визначено матеріальний збиток у розмірі 3 847,01 грн., відповідач й сплатив дану суму в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу.

Як вже зазначалось вище, позивач на підставі страхових актів та рахунків СТО згідно з умовами договору добровільного страхування, сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 10 635,52 грн., яке перераховано на рахунок СТО - ТОВ АВТ Баварія, яким виконувався відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу, що підтверджується платіжними дорученнями № 3142 від 16.02.2015р. та № 6318 від 03.04.2015р.

Згідно з положеннями ч. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір суми страхового відшкодування, яке підлягає виплаті відповідачем становить 6 788,51 грн. (10 635,52 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 3 847,01 грн. (страхове відшкодування, сплачене відповідачем), а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про виплату страхового відшкодування із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, які відхилені судом першої інстанції, та, зокрема, є обґрунтуванням апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Вищевказане є правовою позицією, висловленою судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-112цс13.

Як вже зазначалось вище, згідно з положеннями ст. 25 Закону України ,,Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки ,,БМВ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до рахунків СТО - ТОВ ,,АВТ Баварія" (№ 513720 від 04.12.2014р., № 513720 від 13.03.2015р.) склала 11 995,52 грн.

Перераховані кошти у розмірі 10 635,52 грн. за ремонт пошкодженого автомобіля, сплата яких підтверджується платіжними дорученнями № 3142 від 16.02.2015 та № 6318 від 03.04.2015 і є фактичними витратами позивача в розумінні положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування", які мають бути відшкодовані.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі № 910/7163/14 Законами України ,,Про страхування" та ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

При цьому, наданий відповідачем Звіт № 417 про оцінку автомобіля ,,БМВ", державний номер НОМЕР_1 від 22.12.2014р. не може бути прийнятий до уваги, оскільки не є належним доказом здійснення у встановленому порядку оцінки майнової шкоди, спричиненої ДТП.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у справі №910/24947/15, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у справі № 910/24947/15 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у справі № 910/24947/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю ,,Страхове товариство ,,Домінанта" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко