РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/30872/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екватор ЛД"
до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку"
про зміну умов договору

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача Сільванович С.В. (дов. б/н від 23.12.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 14 січня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екватор ЛД" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" (надалі по тексту - відповідач) про зміну умов договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з моменту укладення Кредитного договору №.4633.002 від 06.04.2011 року змінились його істотні умови, внаслідок чого позивач просить суд змінити умови договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року порушено провадження у справі № 910/30872/15, слухання справи призначено на 14.01.2016 року.

12.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що позов є необґрунтований, а позовні вимоги не доведеними, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

13.01.2016 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду та заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

У судовому засіданні 14.01.2016 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечував проти заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екватор ЛД" (позичальник) укладено Кредитний договір №.4633.002 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим договором.

Згідно пункту 1.1.1. Кредитного договору кредит надається у розмірі 2 500 000,00 грн.

Пунктами 1.1.2. та 1.1.3. Кредитного договору сторони погодили, що термін користування кредитом до 05.04.2013 року. Процентна ставка за користування кредитом 18 %.

Відповідно до пункту 2.5. Кредитного договору позичальник користується кредитними коштами за графіком зменшення ліміту кредитної лінії. При не виконанні графіка зменшення ліміту у визначений строк, після дати закінчення строку дії ліміту, починаючи з наступного дня сума зменшення ліміту вважається простроченою. При цьому банк призупиняє подальше надання кредиту згідно пункту 3.1.10.

Згідно з пунктом 2.7. Кредитного договору розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

В подальшому між сторонами укладено ряд договорів про зміни до Кредитного договору в частині розміру надання кредиту, порядку та розміру нарахування процентів та комісії, строку повернення кредиту.

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну умов Кредитного договору №.4633.002 від 06.04.2011 року, а саме: викласти пункт 1.1.2. в наступній редакції: Термін користування кредитом встановлюється за домовленістю сторін, але не може перевищувати 18 (вісімнадцять) місяців з 01.01.2020 року, а у випадку закінчення АТО в Україні до 01.01.2020 року - з дня офіційного оприлюднення інформації про закінчення в Україні антитерористичної операції на підставі відповідного указу Президента України». Викласти пункт 2.5. Кредитного договору №.4633.002 від 06.04.2011 року у наступній редакції: Період сплати комісії та відсотків: з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з 01.02.2020 року або з дня офіційного оприлюднення інформації про закінчення в Україні антитерористичної операції на підставі відповідного указу Президента України. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з 01.02.2020 року або з дня офіційного оприлюднення інформації про закінчення в Україні антитерористичної операції на підставі відповідного указу Президента України. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Позичальник користується кредитними коштами за графіком зменшення ліміту кредитної лінії, який узгоджується сторонами протягом 10 робочих днів з 01.01.2020 року або з офіційного оприлюднення інформації про закінчення в Україні антитерористичної операції на підставі відповідного указу Президента України. При не виконанні графіка зменшення ліміту в зазначений сторонами строк, після дати закінчення строку дії ліміту, починаючи з наступного дня сума зменшення ліміту вважається простроченою. При цьому банк призупиняє подальше надання кредиту згідно пункту 3.1.10. Викласти пункт 2.7. Кредитного договору №.4633.002 від 06.04.2011 року у наступній редакції: Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, починаючи з наступного дня після підписання сторонами графіку зменшення ліміту кредитної лінії у відповідності до пункту 2.5. Договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що через відсутність господарської діяльності позивач не може сплачувати кошти за умовами договору. Через початок АТО та бойові дії позивач не отримав прибуток, адже деякі контрагенти, які знаходяться на території проведення АТО перестали виконувати умови господарських договорів. Позивач зазначає, що зобов'язаний виконувати умови Кредитного договору, але на даний час виконання є неможливим через АТО на території проведення господарської діяльності. Крім того, позивач посилається на висновок № 1212/12.12-03 від 31.08.2015 року про істотну зміну обставин, наданий Донецькою Торгово-промисловою палатою позивачу.

У відзиві відповідач зазначає, що позов є необґрунтований, а позовні вимоги не доведеними, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна умов договору з цієї підстави на вимогу заінтересованої сторони в судовому порядку можливе за наявності умов, вказаних у частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, а саме: - в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; - із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Закон пов'язує можливість зміни умов договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Відповідно до Листа Верховного Суду України "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки)" від 07.10.2010 року при розгляді спорів щодо зміни або розірвання кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, що передбачено статтею 652 Цивільного кодексу України, то суд має мати на увазі, що позичальнику необхідно довести наступне:

1.При зміні договору посилання на істотну зміну обставин можливе лише у тому разі, коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини, як істотні.

2.Обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, у чому саме вони змінились і чому зміна обставин є істотною. Вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач, з урахуванням положень процесуального законодавства щодо обов'язку доказування, повинен довести, зокрема, впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане.

3.Одночасно наявність чотирьох умов, перелічених у частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, у розрізі конкретної ситуації, акцентуючи, яким чином виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

4.Враховуючи те, що за істотної зміни обставин зміна договору за рішенням суду допускається у виняткових випадках (частина 4 статті 652 Цивільного кодексу України), необхідно також довести наявність однієї з двох таких умов: 1) розірвання договору повинно суперечити суспільним інтересам або 2) може потягнути для сторін (чи однієї з них) шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У будь-якому випадку суд має мати на увазі, що поняття "істотна зміна обставин" є оціночною категорією, законодавець у пункті 2 частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України дає визначення цього поняття, вказуючи на те, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому судом зазначається, що позивачем не доведено обставин, які свідчили б про те, що у зв'язку з ситуацією, що склалась на території Донецької та Луганської областей, невнесення змін до договору позбавило б позивача того, на що він розраховував при укладанні останнього.

Також позивачем не доведено порушення співвідношення майнових інтересів сторін внаслідок ситуації, що склалась на території Донецької та Луганської областей.

Крім того, позивач не довів, що зміна умов договору викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, що є обов'язковою умовою для вирішення питання про зміну умов договору.

Суд зауважує, що проведення АТО та пов'язана із цим неможливість здійснювати господарську діяльність, на що посилається позивач у позові, не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за Кредитним договором, не перебувають у причинному зв'язку із неповерненням грошей за Кредитним договором, а позивач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання та неможливості запобігти збиткам позивача.

Стосовно посилань позивача на висновок № 1212/12.12-03 від 31.08.2015 року про істотну зміну обставин, наданий Донецькою Торгово-промисловою палатою, слід зазначити наступне.

Згідно з Законом України «Про торгово-промислові палати України», торгово-промисловим палатам надане право підтверджувати наявність обставин форс-мажорного характеру.

Разом з тим чинне законодавство не передбачає права торгово-промислових палат проводити правову експертизу наявності підстав для внесення змін до Договору.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами Кредитний договір №.4633.002 від 06.04.2011 року може бути змінений за рішенням суду на вимогу.

Оскільки обставин, за яких Кредитний договір підлягає зміні за положенням статті 652 Цивільного кодексу України, судом не встановлено, а позивачем не доведено, тому підстав для задоволення позову не вбачається.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Екватор ЛД" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.01.2016

Суддя С.В. Стасюк