ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року Справа № 904/6396/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Пруднікова В.В.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

представники сторін:

від відповідача-2: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 12.01.2016 року, представник;

від позивача та відповідача-1 представники у судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «МТА СЕРВІС ЛТД» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року у справі №904/6396/15

за позовом публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-1: державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю " МТА СЕРВІС ЛТД", м. Іллічівськ, Одеська область

про стягнення 39 833 грн. 23 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг (надалі ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг), з урахуванням уточнень позовних вимог, звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю МТА СЕРВІС ЛТД (надалі ТОВ МТА СЕРВІС ЛТД) на свою користь 39 833 грн. 23 коп. та 1 827 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року у справі №904/6396/15 (суддя Мартинюк С.В.) позов задоволено; з ТОВ МТА СЕРВІС ЛТД на користь ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг стягнуто 39 833 грн. 23 коп. вартості вагової недостачі продукції та 1 827 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними; 20.01.2016 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи з посиланням на складні погодні умови, що перешкодило його з'явленню в судове засідання, яке задоволенню не підлягає з огляду на обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду, встановленного ч.1 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, який в даному випадку спливає 25.01.2016 року.

Відповідач-1 на виклик суду не зявився, відзив на апеляційну скаргу на вимогу суду не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 236), з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (надалі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до п.1 ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України)).

Накладна, у відповідності із ст.6 Статуту залізниць України, це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст.23 Статуту залізниць України).

Завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами (ч.1 ст.30 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса (ч.1 ст. 37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст.105 Статуту залізниць України).

За положеннями ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення (п. «а» ст. 111 Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи 21.04.2015 року відправником ТОВ "МТА СЕРВІС ЛТД" на адресу одержувача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" у вагонах №56077670, №57581910, №56091325 надійшов дріб'язок коксовий. Вагони були прийняті залізницею до перевезення, про що свідчить відтиск штемпелю станції відправлення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці у накладній №40907131.

На станцій призначення Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці на вимогу вантажоодержувача була проведена перевірка маси вантажу згідно ст. 52 Статуту залізниць України. За результатами переважування у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України було складено комерційні акти №РА 008748 від 26.04.2015 року, №РА 008749 від 26.04.2015 року та №РА 008750 від 26.04.2015 року, якими встановлено, що:

- у вагоні №56077670 вага нетто за документами - 60,75 т., фактично було виявлено, що вантаж надійшов у кількості 55,35 т., тобто вагою менше, ніж вказаної в документах, на 5,40т.;

- у вагоні № 57581910 вага нетто за документами - 63,70 т., фактично було виявлено, що вантаж надійшов у кількості 58,75 т., тобто вагою менше, ніж вказаної в документах, на 4,95т.;

- у вагоні № 56091325 вага нетто за документами - 64,35 т., фактично було виявлено, що вантаж надійшов у кількості 58,75 т., тобто вагою менше, ніж вказаної в документах, на 5,60т.

В комерційних актах зазначено, що ознак крадіжки або втрати вантажу не виявлено, вагони технічно справні, що виключає вину перевізника у наявній розбіжності між масою вантажу, вказаною у залізничній накладній, та фактичною масою вантажу, що надійшов на адресу позивача.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за N 862/5083 (надалі - Правила видачі вантажів), вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів; норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту Залізниць України).

Заявлена позивачем відповідальна вагова нестача дрібязку коксового у вагонах №56077670, 57581910, 56091325 склала 12,49 т. на суму 1 798,34 дол. США, що станом на 17.06.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 39 833 грн. 23 коп. При цьому ним врахована норма природної втрати 1% (кокс) від маси, зазначеної у перевізних документах.

Апелянт зазначає, що норма природної втрати коксового дрібязку розрахована позивачем без урахування умов укладеного між позивачем та відповідачем-2 договору №3888 від 11.11.2014 року з надання останнім послуг, в тому числі, з навантаження в залізничні вагони вантажу позивача в портах. Разом з тим апелянт вказує, що відповідальну нестачу вантажу у вагонах №№ 56077670, 57581910, 56091325 йому на вимогу суду розрахувати неможливо, оскільки, для контррозрахунку необхідно застосовувати % вологості, визначений сюрвейерською компанією після вивантаження із судна, збереження на складі та від час завантаження у залізничні вагони, що позивачем зроблено не було.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Ст. 34 Гогсподарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів залізницею, перелік таких доказів установлено статтями 130 і 133 Статуту. При цьому накладна, вантажна (квитанція про приймання вантажу до перевезення), багажна, вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі (п.3.2. Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 року №04-5/225).

Уклавши з залізницею угоду про перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом залізниць України щодо меж відповідальності вантажовідправника та погодився з ними.

Твердження апелянта відносно необхідності застосування при розрахунку вартості вагової недостачі продукції іншої норми природної втрати коксу, виходячи із показника вологості 9,81 % за супровідними документами, колегія суддів вважає помилковим, оскільки з накладної №40907131 не вбачається, що дрібязок коксовий був переданий вантажовідправником залізниці у вологому стані; отже позивачем вірно розраховано вартість недостачі із врахуванням норм природної втрати для коксу (1%) за п.27 Правил видачі вантажів.

Таким чином, судова колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заявлена позивачем до стягнення сума вартості нестачі вантажу підлягає задоволенню з покладенням відповідальності на відповідача-2.

Частиною 3 ст.15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Позовна заява подана до господарського суду Дніпропетровської області з огляду на місцезнаходження ДП «Придніпровська залізниця» (відповідач-1) з дотриманням вищезазначеної норми.

В процесі розгляду справи місцевим господарським судом позивач уточнив свої позовні вимоги та визначив належним відповідачем у справі відповідача-2, місцезнаходженням якого є м. Іллічівськ Одеської області.

Справа прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду (ч.3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України), тому в діях суду першої інстанції порушення норм процесуального права не вбачається.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "МТА СЕРВІС ЛТД" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року у справі №904/6396/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складений 21.01.2016 року)