ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.16р. Справа № 904/9404/15
За позовом Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро", с. Дударівка Бориспільського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста", м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

про стягнення 60 596 грн. 40 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 15/2015 від 01.04.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. б/н від 04.06.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "ФМ Ложістік Дніпро" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста" збитки в розмірі 60 596 грн. 40 коп., завдані позивачу пошкодженням вантажу при перевезенні, відповідно до умов договору про надання транспортних послуг по Україні від 17.02.2014р. № 0177Д4 та заявки № 166145 від 24.02.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання укладеного між сторонами договору надання транспортних послуг від 17.02.2014р. № 0177Д4 та заявки № 166145 від 24.02.2015р., відповідач здійснив перевезення ввіреного йому позивачем вантажу вантажовідправника ТОВ „Сингента з м. Корсунь-Шевченківський до пункту розвантаження у м. Дніпропетровськ. Однак, під час вказаного перевезення сталася крадіжка вантажу, що перевозився відповідачем, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000350, актом про недостачу ТМЦ від 25.02.2015р. та поясненнями водія. Вартість завданих збитків вантажовідправника за вказаним перевезенням в сумі 381 467 грн. 59 коп. повністю відшкодована позивачем, на виконання претензії ТОВ „Сингента від 03.03.2015р. № 186/15. Крім того, на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами від 01.04.2014р. № 2014067/FR, укладеного між ДП "ФМ Ложістік Дніпро" та АТ „СКАХА Страхування, позивач отримав страхове відшкодування по страховому випадку крадіжки вантажу у розмірі 320 871 грн. 19 коп. Таким чином, невідшкодованими залишились збитки позивача в розмірі 60 596 грн. 40 коп., понесені ним внаслідок несхоронного перевезення відповідачем ввіреного йому вантажу.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов зазначив, що ДП „ФМ Ложістік Дніпро не є належним позивачем, оскільки за нормами ст.. 925 Цивільного кодексу України позов до перевізника може бути предявлений відправником вантажу або його отримувачем. Крім того, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, оскільки товарно-транспортна накладна № К-СР 04334 від 24.02.2015р., витяг з кримінального провадження № 0000350 та акт про недостачу ТМЦ від 25.02.2015р. містять суперечливі відомості щодо маси втраченого вантажу, що унеможливлює визначення його вартості та, відповідно, збитків, понесених вантажовідправником. До того ж, будь яких документів на підтвердження зважування вантажу при його прийманні, визначення одиниці товару, що перевозився та її вартості, позивачем не надано, як і обґрунтованого розрахунку суми завданих збитків. Просив в позові відмовити.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 19.11.2015р. по 15.12.2015р.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2014р. між Дочірнім підприємством "ФМ Ложістік Дніпро" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Веста" (виконавець) укладено договір про надання транспортних послуг по Україні № 0177Д4 (надалі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобовязується доставити ввірений йому згідно замовлення вантаж до пункту призначення (або організувати доставку вантажу) у встановлений Договором та додатками до нього строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобовязується сплатити за це перевезення встановлену плату (п. 1.2 Договору).

Обєм вантажу, маршрути перевезень, терміни доставки, вартість послуг та інші суттєві додаткові дані визначаються за угодою сторін в додаткових угодах або заявках, які є невідємною частиною Договору (п. 1.4 Договору).

За умовами п. 10.1 Договору даний Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.03.2015р. включно.

Відповідно до розділу 4 Договору до обовязків виконавця відноситься, зокрема, приймання вантажу по кількості вантажних місць або по кількості вантажу (залежно від умов заявки) згідно товаросупроводжувальних документів і здача його у тій же кількості уповноваженій особі вантажоодержувача; забезпечення збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до моменту видачі його у пункті призначення уповноваженій особі вантажоодержувача тощо (п.п. 4.2, 4.3 Договору).

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що виконавець несе перед замовником повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу по кількості та цілісності після приймання його в пункті завантаження та до видачі його у пункті призначення уповноваженій особі вантажоодержувача згідно з чинним законодавством України.

На виконання умов Договору між сторонами укладено заявку № 166145 від 24.02.2015р. на перевезення вантажу за маршрутом м. Корсунь-Шевченківський - м. Дніпропетровськ. Згідно зазначеної заявки перевезення здійснюється автомобілем Рено д/н НОМЕР_1 з полупричепом д/н НОМЕР_2, водій ОСОБА_3 ( а.с. 12).

Перевезення вантажу здійснювалось згідно товарно-транспортної накладної № К-СР 04334 від 24.02.2015р. автомобільним перевізником ДП „ФМ Ложі стік Дніпро за замовленням ТОВ "Сінгента" (вантажовідправник) вантажоодержувачу МПП Фірма „Ерідон за маршрутом: Черкаська область, Корсунь-Шевченкіський район, с. Саморідня - Дніпропетровська область, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1, водій ОСОБА_3.

Як вбачається із вказаної товарно-транспортної накладної перевозився вантаж, згідно накладної № 81704334, одиниця виміру пак., вид пакування палета, кількість місць 24, з ціною за одиницю 3 205 грн. 61 коп., загальною вартістю 5 221 938 грн. 69 коп., маса брутто 14,20 тонн. Вантаж наданий до перевезення у стані, що відповідає правилам перевезення відповідних вантажів, номер пломби NК-Корс (а.с. 14-15).

Як зазначає позивач, під час вказаного перевезення сталася крадіжка частини вантажу, який перевозився відповідачем, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000350, актом про недостачу ТМЦ від 25.02.2015р. та поясненнями водія ОСОБА_3 (а.с. 13, 21, 22).

Вартість завданих збитків вантажовідправника за вказаним перевезенням в сумі 381 467 грн. 59 коп. повністю відшкодована позивачем, на виконання претензії ТОВ „Сингента від 03.03.2015р. № 186/15, що підтверджується банківською випискою (а.с. 20).

Крім того, за фактом завданих позивачу збитків, 26.05.2015р. ДП „ФМ Ложі стік Дніпро отримало страхове відшкодування від АТ «СК «АХА Страхування» по страховому випадку крадіжки вантажу у розмірі 320 871 грн. 19 коп., що підтверджується банківською випискою (а.с. 19).

27.05.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією №952/15 від 27.05.2015р., в якій просив перерахувати на свій рахунок суму завданої шкоди у розмірі 60 596 грн. 40 коп., що являється франшизою, не відшкодованою страховиком, відповідно до умов договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами №2014067/РК від 01.04.2014, укладеного між позивачем та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування»,

Оскільки вказана претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, позивач звернувся до суду із даним позовом про відшкодування завданих відповідачем збитків в розмірі 60 595 грн. 40 коп. в судовому порядку, що і предметом спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини перевезення вантажів та їх експедирування врегульовані главою 32 Господарського кодексу України, главами 51, 65 Цивільного кодексу України, Законом України "Про транспорт", Статутом автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 27.06.1969р. №401, Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, і ушкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що утрата, нестача або ушкодження відбулися не з його вини.

Згідно з ст. 133 Статуту Автомобільного транспорту УРСР автотранспортні підприємства або організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, яка визначає загальні способи відшкодування майнової шкоди, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частина 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачає, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Враховуючи положення ст. 224 ГК України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

Для покладення відповідальності на відповідача за завдані позивачу збитки необхідна наявність обумовлених підстав, суть яких у елементах складу правопорушення. Недоведення хоча б одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Таким чином позивач має довести не лише сам факт порушення боржником його обовязку та причинний звязок між цим порушенням та шкодою, але й розмір збитків, завданих порушенням зобовязання.

Відповідно до ст. 158 Статуту автомобільного транспорту, п.п. 15.1, 15.3, 15.6 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, документами, що підтверджують втрату вантажу, його кількість та вартість є виключно товарно-транспортна накладна з відміткою вантажоодержувача про нестачу/втрату вантажу та акт встановленої форми, що складається в такому випадку.

В матеріалах справи наявний акт про недостачу ТМЦ № б/н від 25.02.2015р., який позивач надав в якості доказу на підтвердження завданих вантажовідправнику збитків несхоронним перевезенням, виконаним відповідачем.

Згідно вказаного акту, комісією у складі зав. базою, представників ТОВ „Агро-Союз Термінал та ТОВ „Сингента, за участю водія ОСОБА_3, встановлено, що 25.02.2015р. під час прийому товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостачу насіння, а саме: насіння соняшнику НК Неома (150К) IESP-N 14-0447 у кількості 119, при фактичній кількості 1510 проти зазначеної у супровідних документах -1 629. Обставини виявлення: при розвантаженні автомобіля НОМЕР_3/АЕ3106ХТ виявлено поріз тенту (заднього клапану), відсутність пломби. Інформації щодо вартості торгово-матеріальних цінностей, яких не вистачає та одиниці виміру вантажу, даний акт не містить (а.с. 13).

Водночас, як встановлено судом та вбачається з товарно-транспортної накладної № К-СР 04334 від 24.02.2015р. вантаж, що перевозився, визначений в одиницях виміру пак., вид пакування палета, кількість місць 24, з ціною за одиницю 3 205 грн. 61 коп., загальною вартістю 5 221 938 грн. 69 коп., маса брутто 14,20 тонн. Крім того, вказана товарно-транспортна накладна містить відмітку з боку вантажоодержувача ТОВ „Агро-Союз Термінал Склад про прийняття вантажу з недостачею 114 мішків. (а.с. 14-15).

Тобто, вказані вище акт про недостачу та товарно-транспортна накладна місять суперечливі відомості щодо кількості та маси вантажу, недостача якого виявлена при прийнятті товару вантажоодержувачем та щодо одиниці виміру вантажу, що передавався та був втрачений при перевезенні тощо.

Крім того, на підтвердження позовних вимог, позивачем надані витяг з кримінального провадження № 0000350, з якого вбачається, що 24.02.2015р. потерпілим ОСОБА_3 подано заяву про викрадення невідомою особою з вантажного автомобіля Рено д/н НОМЕР_1 750 кг соняшника, що належить ТОВ „Корсунь (а.с. 21). Надані позивачем в матеріали справи письмові пояснення водія ОСОБА_3 від 25.02.2015р. взагалі не місять інформації щодо кількості та маси вантажу, що був викрадений (а.с. 22).

Пунктами 13.1 та 13.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні встановлено, що перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною. Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості проводиться у порядку і способом, з якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та інше).

Разом з тим, матеріали справи не місять доказів на підтвердження зважування вантажу при його прийманні та обґрунтованого розрахунку суми заявлених позовних вимог.

Одночасно, господарський суд не приймає до уваги факт відшкодування позивачу страховою компанію частини понесених збитків, як доказ на підтвердження їх доведеності та обґрунтованості, оскільки вказане відшкодування відбулося в процесі виконання договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами №2014067/РК від 01.04.2014, укладеного між позивачем та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», правовідносини за яким не стосуються предмету даного спору.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, за наявності доказів вини перевізника у втраті вантажу при перевезенні, господарський суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами розмір та вартість втраченого при перевезенні спірного товару, що унеможливлює визначення розміру заподіяної відповідачем шкоди, та, відповідно, виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків, в контексті норм ст. 224 ГК України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складно - 18.01.16р.