КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 910/26300/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Савчук П.К., довіреність б/н від 30.12.15р.

від відповідача-1: Таран М.І., довіреність б/н від 25.12.15р.

від відповідача-2: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року

у справі №910/26300/15 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрейн Менеджмент»

про солідарне стягнення 4 652 490 грн. 93 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вог Рітейл» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «Агрікор Холдинг» та ТОВ «Агрейн Менеджмент» про солідарне стягнення 4 652 490 грн. 93 коп. (а.с.5-8).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року у справі №910/26300/15 позов задоволено повністю (а.с.87-92).

06 листопада 2015 року ТОВ «Агрікор Холдинг» було направлено апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року у справі №910/26300/15 (а.с.105).

23 листопада 2015 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу ТОВ «Агрікор Холдинг» на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/26300/15 від 20 жовтня 2015 року повернуто без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України (а.с.100).

02 грудня 2015 року ТОВ «Агрікор Холдинг» повторно звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/26300/15 від 20 жовтня 2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Розпорядженнями секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15 грудня 2015 року, для розгляду апеляційної скарги у справі №910/26300/15 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченко С.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15 грудня 2015 року апеляційну скаргу у справі №910/26300/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Рудченко С.Г., справу призначено до розгляду на 12 січня 2016 року.

Представник ТОВ «Агрікор Холдинг» в судовому засіданні 12 січня 2016 року надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/26300/15 від 20 жовтня 2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник ТОВ «Вог Рітейл» в судовому засіданні 12 січня 2016 року надав суду свої пояснення, в яких заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/26300/15 від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

У судове засідання 12 січня 2016 року представник ТОВ «Агрейн Менеджмент» не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (№873). Згідно якого представник відповідача-2 своєчасно отримав ухвалу про призначення розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

21 березня 2014 року між ТОВ «Вог Рітейл» (постачальник) та ТОВ «Агрікор Холдинг» (покупець) було укладено генеральний договір поставки нафтопродуктів №63/09 (Договір) (а.с.18-24).

Відповідно до п.1.1. договору: «Продавець зобов'язується поставляти та передавати у власність покупця нафтопродукти - дизельне паливо, бензин (надалі - товар) в кількості та асортименті, погоджені в заявках, наданих покупцем та прийнятих до виконання продавцем, що підтверджується накладними на відпуск товару, а покупець зобов'язується приймати товар від продавця та сплатити його загальну вартість на умовах даного договору».

Відповідно до ч.3 п.2.5. договору: «Датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної на товар, яка підписана уповноваженими особами сторін».

Пунктом 4.2. договору визначено: «Розрахунки за товар здійснюються покупцем на умовах відтермінування платежу: протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поставки товару».

Згідно ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України: «За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін».

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України:«Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару».

11 червня 2014 року між ТОВ «Вог Рітейл» (кредитор), ТОВ «Агрікор Холдинг» (боржник) та ТОВ «Агрейн Менеджмент» (поручитель) укладено договір поруки №1 (договір поруки) (а.с.30-32).

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що: «Відповідно до умов даного договору поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником в повному обсязі зобов'язань згідно генерального договору поставки нафтопродуктів №63/09 від 21.03.2014 (надалі - генеральний договір), укладеного між боржником та кредитором».

Відповідно до п.1.2. договору поруки: «Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за генеральним договором, включаючи оплату на користь кредитора вартості нафтопродуктів, що поставляються кредитором боржнику, на умовах, передбачених генеральним договором, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами генерального договору».

Пунктом 2.2 договору поруки встановлено, що: «У випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за генеральним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 7-й робочий день з дати отримання ним такої вимоги (рекомендованим листом)».

Відповідно до п.2.3. договору поруки:«Поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання за договором на користь кредитора в термін, визначений п.2.2. договору, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості боржника за генеральним договором на рахунки, вказані кредитором у вимозі».

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві товар за товарно-транспортними накладними, на загальну суму 2850160,50 грн.: №146577 від 27.08.2014 на суму 574 862,00 грн.; №148317 від 29.08.2014 на суму 573 734,00 грн.; №159903 від 04.09.2014 на суму 614 295,00 грн.; №159908 від 05.09.2014 на суму 613 566,00 грн.; №160354 від 09.09.2014 на суму 473 703,50 грн. (а.с.25-29).

Відповідач-1 в порушення умов договору не сплатив вартість поставленого товару у повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість та позивачем нараховані інфляційні втрати та 24% річних. В результаті чого виникла заборгованість у сумі 2 654 802,72 грн.

24 жовтня 2014 року позивачем було направлено вимогу №2310/09 відповідачу-2 про сплату заборгованості відповідача-1. Зазначена вимога залишена відповідачем-2 без відповіді (а.с.33-34).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що: «Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Згідно з ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України: «За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником».

Відповідно до п.1 ст.554 Цивільного кодексу України: «У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя».

Умовами договору поруки №1 від 11 червня 2014 року не передбачена субсидіарна відповідальність поручителя.

Колегія суддів, прийшла до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 2 654802,72 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню, відповідачі мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники по сплаті за поставлений товар.

У зв'язку з тим, що відповідач-1 припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач просить суд стягнути з відповідачів 1337209,57 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 660 478,64 грн. - 24% річних.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що: «Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом».

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України: «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.»

Згідно з п. 6.2.2. договору: «За несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору продавець має право стягнути з покупця проценти за користування чужими коштами в розмір 24% річних від неоплаченої вартості товару. Проценти підлягають сплаті за весь період прострочення покупцем зобов'язання».

Отже, пунктом 6.2.2. договору сторони узгодили інший розмір річних, сплата яких передбачена в порядку 625 Цивільного кодексу України.

Оскільки, відповідач-1, в порушення умов договору, у визначені строки вартість отриманого товару в повному обсязі не сплатив, колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача за допомогою системи «Ліга», приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів 1 337 209,57 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 660 478,64 грн. - 24% річних.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Вог Рітейл» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач-1 посилається на те, що рішення по справі №910/26300/15 було прийнято за відсутності представників відповідачів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до відмітки на ухвалі Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі від 08 жовтня 2015 року у справі №910/26300/15, зазначена ухвала була направлена всім сторонам 09 жовтня 2015 року.

Повідомленням про вручення поштового відправлення (№162) підтверджується факт отримання 16 жовтня 2015 року представником відповідача-1 ухвали про порушення провадження у справі від 08.10.2015 року. Тому посилання апелянта на те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи.

Підтвердженням отримання 12.10.2015 року відповідачем-2, ухвали про порушення провадження у даній справі є повідомлення про вручення поштового відправлення (№049).

Крім того, місцевим господарським судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася..

Відповідач-1 (апелянт), та відповідач-2 належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи проте не скористалися належними їм процесуальним правом прийняти участь в судовому засіданні 20.10.2014р.

Колегія суддів дійшла висновку, що Господарський суд міста Києва мав право розглядати справу у відсутності представників відповідачів за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржники не надали суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року у справі №910/26300/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» на рішення Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року у справі №910/26300/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» на рішення Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2015 рок у справі №910/26300/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2015 рок у справі №910/26300/15 залишити без змін.

3.Справу №910/26300/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко