ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.01.2016 Справа № 907/980/15

Суддя Ващиліна Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Мукачівський верстатозавод, смт. Кольчино Мукачівського району

до відповідача 1 Регіонального відділення Фонду державного майна по Закарпатській області, м.Ужгород

до відповідача 2 Головного управління Державної казначейської служби в Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача 3 Державної казначейської служби України, м. Київ

про стягнення суми 112 180 грн.,

Представники:

від позивача ОСОБА_1, представник по довіреності від 25.12.2015;

від відповідача 1 ОСОБА_2, представник по довіреності №1 від 04.01.2015;

від відповідача 2 ОСОБА_3, представник по довіреності №15-22/09 від 03.11.2015;

від відповідача 3 - ОСОБА_3В, представник по довіреності №5-15/50-451 від 12.01.2015.

СУТЬ СПОРУ: товариством з обмеженою відповідальністю „Мукачівський верстатозавод, смт. Кольчино Мукачівського району заявлено позов до Регіонального відділення Фонду державного майна по Закарпатській області, до Головного управління Державної казначейської служби в Закарпатській області, до Державної казначейської служби України, м. Київ про стягнення суми 112 180 грн.

В судовому засіданні 26.11.2015 у відповідності до ст. 77 господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.12.2015 до 14:30 год.; в судовому засіданні 14.12.2015 перерву продовжено до 04.01.2016 на 11:00 год.

У судовому засіданні 04.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та додатково поданих письмових поясненнях. Вказує на те, що Державною програмою приватизації на 2000-2002 року був встановлений спеціальний порядок для повернення грошових коштів за розірваним договором купівлі-продажу, а саме: за рахунок коштів, отриманих від повторного продажу об'єкта приватизації. 18.02.2012 року у зв'язку з набранням чинності закону України „Про Державну програму приватизації" втратила чинність Державна програма приватизації на 2000-2002 року, яка була чинна на момент виникнення правовідносин між Позивачем і Відповідачем. Зазначає, що на даний час відсутні будь-які обмеження щодо повернення грошових коштів за розірваним Договором купівлі-продажу та відсутні будь-які спеціальні норми, які б регулювали питання повернення коштів у зв'язку з розірванням в судовому порядку договору купівлі-продажу об'єкта приватизації, тому вони підлягають поверненню Позивачу на загальних підставах. Станом на дату подання позовної заяви кошти в розмірі 112182,00 грн. сплачені позивачем на виконання умов Договору № 360 від 17.10.2005 р. та Додаткового договору від 12.01.2007 р. про внесення змін до Договору № 360 є безпідставно набутими, у розумінні ст.1212 Цивільного кодексу України та просить їх повернути.

Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечив з мотивів наведених у письмовому відзиві та додатково поданих письмових поясненнях. Зокрема, вказує на те, що оскільки Порядок, який визначав повернення покупцям коштів, сплачених за обєкт приватизації, у разі розірвання або визнання недійсним договорів купівлі-продажу, затверджений наказом Фонду державного майна України від 15 серпня 2000 №1701, зареєстрований в Міністерстві юстиції 31 серпня 2000р. за №567/4788 втратив чинність, то на сьогоднішній день відсутній механізм по поверненню покупцям коштів, сплачених за об'єкт приватизації. В своїх письмових запереченнях посилається на те, що п. 4 ст. 653 ЦК України передбачено відсутність у сторін права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Представник відповідача 2 та відповідача 3 присутній в судовому засіданні по розгляду справи, однак письмових пояснень/заперечень по суті спору не подав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

17.10.2005 р. між Регіональним відділенням Фонду Державного майна по Закарпатській області (Відповідачем) та Відкритим акціонерним товариством "Мукачівський верстатозавод", правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Мукачівський верстатозавод" (Позивач), було укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва державної власності - 40 квартирного житлового будинку ВАТ "Мукачівський верстатозавод".

Відповідно до умов договору № 360 від 17.10.2005 р. (далі - Договір) Відповідач зобов'язався передати у власність Позивача об'єкт незавершеного будівництва - 40 квартирний житловий будинок ВАТ "Мукачівський верстатозавод", розташований за адресою: Мукачівський р-н., смт.Кольчино, вул. Фрідяшівська, на земельній ділянці площею 0,4 га, а Позивач зобов'язався прийняти вказаний об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну визначену, відповідно до умов Договору. Остаточна вартість продажу обєкта незавершеного будівництва 40-квартирного житлового будинку з урахуванням ПДВ згідно умов Договору становила 24670,00 грн. (п.1.4 Договору).

Актом прийому-передачі від 21.12.2005р., після здійснення Позивачем встановлених Договором необхідних платежів, регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області передало, а ВАТ "Мукачівський верстатозавод" прийняло обєкт незавершеного будівництва - 40-квартирний житловий будинок (на виконання п.3.2 Договору).

12.01.2007 р. сторони підписали Додатковий договір про внесення змін до Договору № 360, яким внесли зміни до п.п. 5.3, 5.4 до Договору № 360 та виклали їх у новій редакції: Позивач взяв на себе зобовязання протягом 30 календарних днів внести різницю в сумі 87512, 00 грн. (в тому числі 14585, 33 грн. ПДВ), яка виникла між ціновою вартістю об'єкта приватизації під добудову, та вартістю об'єкта приватизації під розбирання, відповідно до додаткових домовленостей між Відповідачем і Позивачем. Позивач також зобовязався протягом 5-ти років після підписання Додаткового договору завершити будівництво об'єкту та здати його в експлуатацію.

На виконання умов Додаткового договору про внесення змін до Договору № 360 від 17.10.2005р. Позивачем додатково оплачено вартість придбаного обєкта в розмірі 87512,00 грн.

Пунктом 7.3 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Позивачем умов цього Договору Відповідач має право у встановленому порядку на його розірвання та повернення об'єкта незавершеного будівництва у державну власність за рішенням суду.

Пунктом 11.2 Договору сторони встановили, що у разі невиконання умов цього договору він може бути розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду або господарського суду, а об'єкт незавершеного будівництва - повернутий у державну власність.

У зв"язку з не виконанням Позивачем умов Договору по завершенню будівництва 40-квартирного житлового будинку, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.12.2012 р. по справі № 5008/1025/2012, яке набрало законної сили 05.04.2013, договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - 40- квартирного житлового будинку ВАТ "Мукачівський верстатозавод" № 360 від 17.10.2005 р. було розірвано і обєкт повернуто у державну власність.

Із метою визначення фактичної вартості обєкта незавершеного будівництва - 40- квартирного житлового будівництва для повернення у державну власність, наказом РВ ФДМУ по Закарпатській області від 19.09.2013 р. № 00382 була створена інвентаризаційна комісія у кількості 6 чол. Зведеним актом інвентаризації майна обєкта незавершеного будівництва - 40- квартирного житлового будинку від 24.09.2013 р. фактична вартість незавершеного будівництвом 40-квартирного житлового будинку встановлена у розмірі 93485,00 грн.

Відповідно до Наказу РВ ФДМУ по Закарпатській області від 06.11.2013 р. № 00453 «Про затвердження Висновку про вартість обєкта оцінки» затверджено висновок оцінювача ОСОБА_4 (кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ № 6403 від 11.10.2008 p.), згідно якого ринкова вартість незавершеного будівництвом 40-квартирного житлового будинку станом на 10.09.2013 р. становила 164048,00 грн.

Позивач сплатив Відповідачу на виконання умов Договору № 360 від 17.10.2005 р. та Додаткового договору від 12.01.2007 р. про внесення змін до Договору № 360 суму коштів, що становить 112 182,00 грн., які з посиланням на ч.2, ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України, а також на ст.1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідачів.

Керуючись принципами верховенства права суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 133 Державної програми приватизації на 2000- 2002 роки, затвердженої Законом України "Про Державну програму приватизації від 18.05.2000 № 1723-III, у разі розірвання договору купівлі-продажу державного майна за рішенням суду у зв'язку з невиконанням покупцем договірних зобов'язань об'єкт приватизації підлягає поверненню в державну власність.

Порядок повернення в державну власність об'єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі розірвання договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації у зв'язку з невиконанням їх умов або визнання їх недійсними в судовому порядку, повернення покупцям коштів, сплачених за об'єкт приватизації, провадиться на підставі рішення суду з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації Автономної Республіки Крим, отриманих від повторного продажу цих обєктів у порядку, встановленому Фондом.

Як зазначалось вище, після розірвання договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - 40- квартирного житлового будинку ВАТ "Мукачівський верстатозавод" № 360 від 17.10.2005 р., обєкт повернуто у державну власність.

Після повернення обєкта незавершеного будівництва - 40- квартирного житлового будинку у держану власність повторний продаж вказаного обєкта не відбувся, а наразі за твердженням відповідача 1 проводяться дії по підготовці вказаного об"єкта до продажу, що підтверджується наказом Регіонального відділення Фонду державного майна по Закарпатській області № 00117 від 25.02.2015.

На момент розірвання договору купівлі-продажу від 17.10.2005, укладеного між Позивачем та відповідачем у даній справі (договір розірваний за рішенням суду 18.12.2012, яке набрало законної сили після перегляду в апеляційній інстанції 05.04.2013) втратив чинність Закон України „Про Державну програму приватизації, яким затверджена державна програма приватизації на 2000 -2002 роки, у зв'язку із затвердженні чергової Державної програми приватизації Законом України від 13 січ 2012 року N 4335-VI.

Процедуру і механізм повернення коштів визначав Порядок повернення покупцям коштів, сплачених за обєкт приватизації, у разі розірвання або визнання недійсним договорів купівлі-продажу, затверджений наказом Фонду державного майна України від 15 серпня 2000 №1701, зареєстрований в Міністерстві юстиції 31 серпня 2000р. за №567/4788. Наказ втратив чинність (згідно з наказом Фонду державного майна України від 13 травня 2013 року N 624). Отже, на сьогоднішній день, законодавством не передбачено процедури та механізму та відсутній нормативний документ, який би регулював питання повернення покупцям коштів, сплачених за об'єкт приватизації.

Таким чином, посилання Позивача на законодавчі акти, які втратили чинність, не можуть бути взяті до уваги при вирішенні даного спору, оскільки не відповідають вимогам ст. 4 ГПК України.

Крім того, не можуть бути взяті до уваги і посилання позивача на ст.ст. 653, 1212 Цивільного кодексу України з огляду на наступне.

Пунктом 4 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вищезазначеним договором такого права сторони не передбачили, а законодавство, яке регламентувало повернення обєктів приватизації та сплачених коштів (п. 133 Державної програми приватизації на 2000- 2002 роки, затвердженої Законом України "Про Державну програму приватизації від 18.05.2000 № 1723-III) втратило чинність у звязку із затвердженням чергової Державної програми приватизації Законом України від 13 січ 2012 року N 4335-VІ, тобто на момент розірвання договору (05.04.2013).

Суд не знаходить можливим застосувати також ст. 1212 Цивільного кодексу України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно, оскільки в даному випадку відсутні ознаки безпідставності виконання.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85

Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.01.2016.

Суддя Н.М. Ващиліна