ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2016 р. Справа № 914/3178/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Бориславський завод Рема б/н від 12.11.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/5315/15 від 17.11.2015 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 03.11.2015 року

у справі №914/3178/15 (суддя Цікало А.І.)

за позовом прокурора міста Борислава Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до Публічного акціонерного товариства Бориславський завод Рема, м. Борислав, Львівська область

про зобовязання укласти договір про безоплатне зберігання захисних споруд

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 провідний спеціаліст юрисконсульт юридичного відділу (довіреність №18-11-06238 від 25.09.2015 р.);

від відповідача: не з»явились;

від прокуратури: ОСОБА_3 прокурор відділу представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді (посвідчення № 020325 від 06.09.2013 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.11.2015 р. задоволено позовні вимоги Прокурора міста Борислава Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі Позивач) до Публічного акціонерного товариства Бориславський завод Рема (надалі Відповідач) про зобовязання укласти договір про безоплатне зберігання захисних споруд. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Бориславський завод РЕМА (вул. Сосюри, буд. 45, м. Борислав, Львівська область, 82300; ) укласти з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (вул. Січових Стрільців, буд. 3, м. Львів, 79000; ) договір про безоплатне зберігання захисної споруди цивільного захисту сховище № 49511, що знаходиться за адресою: вул. Сосюри, 45, м. Борислав, Львівська область, в редакції, запропонованій Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Бориславський завод РЕМА (вул. Сосюри, буд. 45, м. Борислав, Львівська область, 82300; ) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: УДК у Личаківському районі м. Львова; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007620; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області; код банку отримувача (МФО): 825014; рахунок отримувача: 3006; код класифікації доходів бюджету: 22030001; код ЄДРПОУ суду: 03499974) 1218 грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення мотивоване тим, що укладення вказаного договору передбачено нормами Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі та Порядком використання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство Бориславський завод Рема, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 12.11.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/5315/15 від 17.11.2015 року), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник вважає, що Прокурором не доведено порушення або загрози порушення інтересів держави, також вважає, що прокурором не доводиться факт, що Регіональне відділення ФДМ України по Львівській області не здійснює захист інтересів держави або здійснює цей захист неналежним чином. Факт позбавлення Законом регіонального відділення ФДМ України по Львівській області пільг по сплаті судового збору та відсутність в останнього коштів для такої мети не доводить факту порушення або загрози порушення інтересів держави та факту здійснення відділенням захисту інтересів держави.

Також, Скаржник зазначає, що з акту від 27.06.2014 р. перевірки стану збереження ПАТ «Бориславський завод «Рема» захисної споруди цивільного захисту сховища №49511, вбачається, що жодних порушень з боку Відповідача, регіональним відділенням не виявлено, що свідчить про наявність безперешкодного доступу до цієї споруди. При цьому, зазначає, що враховуючи факт знаходження захисної споруди цивільного захисту сховище №49511 на балансі ПАТ «Бориславський завод «РЕМА», останнє несе зобов»язання щодо збереження цього сховища та відповідальність за це майно і в тому разі, якщо відсутній договір зберігання, зокрема у вигляді відшкодування збитків на підставі ст. 611 Цивільного кодексу України.

Скаржник, вважає, що такий спосіб захисту, як зобов»язання укласти договір, не передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 ГК України. Договір це волевиявлення учасника правочину, яке в силу ст. 203 Цивільного кодексу України повинне бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відмова Відповідача від укладення такого договору є формою реалізації ними своїх прав.

Дані обставини, Скаржник вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач РВ ФДМ України по Львівській області у відзиві від 30.11.2015 р. №14-11-07715 (вх. № апеляційного суду 01-04/7716/15) заперечує доводи апеляційної скарги посилаючись на те, що відповідно до п.1.4. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває не їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68, одним із способів управління державним майном є передача майна господарським товариствам, у тому числі у разі ліквідації балансоутримувача, на умовах відповідного договору безоплатного зберігання відповідно до вимог законодавства. Вказує, що станом на даний час захисна споруда цивільного захисту сховище №49511 перебуває на балансі ПАТ «Бориславський завод «РЕМА», що підтверджується відомостями про державне майно (форма 2б(к)) станом на 31.12.2014 р., довідкою ПАТ «Бориславський завод «РЕМА» від 27.06.2014 №50/397 та актом перевірки стану ефективного використання та збереження державного майна від 27.06.2014 р., в якому зазначено, що Позивачем обрано спосіб управління державним майном шляхом укладення договору зберігання. З метою виконання вимог законодавства України, регіональне відділення ФДМ України зверталось до ПАТ «Бориславський завод «РЕМА» з пропозицією укласти договір безоплатного зберігання захисної споруди цивільного захисту сховища №49511, зокрема листом від 22.01.2014 р.№11-13-00448, однак, згідно листа від 08.08.2014 р. №50/617 Відповідач відмовився укладати такий договір. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Бориславський завод Рема б/н від 12.11.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/5315/15 від 17.11.2015 року) на рішення господарського суду Львівської області від 03.11.2015 року у справі №914/3178/15 та призначено до розгляду ви судове засідання на 07.12.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.82).

03.12.2015 р. в канцелярію суду від представника Скаржника поступили додаткові письмові пояснення, б/н від 03.12.2015 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/7750/15), в яких зазначено, що відповідно до позовних вимог, Позивачем прийнято рішення про обрання способом управління державним майном, яке не увійшло до статутного капіталу Відповідача та не підлягає приватизації укладення договору безоплатного зберігання, однак, вважає, що згідно з п.п.1.4. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, якщо відповідне державне майно не підлягає приватизації, то застосовуються наступні за черговістю способи управління , викладені в цьому пункті. Тобто укладення договору зберігання є одним серед інших способів управління майном, а відтак вказує, що обов»язок укласти договір про безоплатне зберігання державного майна захисної споруди цивільного захисту сховища №49511 , що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Борислав, вул. Сосюри, 45 не є безумовним, а відтак згідно з вимогами ч.3 ст. 179 ГК України, укладення Відповідачем такого господарського договору не є обов»язковим. Крім цього, просить судове засідання 07.12.2015 р. проводити за відсутності представника Скаржника. Також, додано довідку УДКСУ у Личаківському районі м. Львова Львівської області від 01.12.2015 р. №03-58/217 про зарахування сплачено судового збору в розмірі 1339,80 грн. (а.с.99).

Розпорядженням голови суду від 07.12.2015 р. у зв»язку з перебуванням судді Гриців В.М. у відпустці в склад колегії по розгляду справи господарського суду Львівської області №914/3178/15 введено суддю Юрченка Я.О. (а.с.100).

В зв»язку із зміною складу колегії розгляд справи відкладено в судове засідання на 05.01.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Кордюк Г.Т. та Юрченка Я.О. (а.с.103-104).

Розпорядженням голови суду від 05.01.2016 р. у зв»язку з перебуванням судді Юрченка Я.О. у відпустці в склад колегії по розгляду справи №914/3178/15 господарського суду Львівської області введено суддю Данко Л.С. (а.с.105).

05.01.2016 р. в канцелярію суду від представника Скаржника поступило клопотання (вх. № апеляційного суду 01-04/45/16 від 05.01.16 р.) про розгляд справи за його відсутності. Вказує, при цьому, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задоволити з підстав, викладених в ній та додаткових письмових поясненнях, оскаржуване рішення господарського суду просить скасувати, а в позові прокурора відмовити.

Представник Позивача та Прокурор в судовому засідання 05.01.2016 р. заперечили доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на неї та додатковими поясненнями, заслухавши пояснення Прокурора та представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області проведено приватизацію державного майна Відкритого акціонерного товариства «Бориславський завод радіоелектронної медичної апаратури» (19-20).

Як вбачається з обставин справи ПАТ «Бориславський завод «РЕМА» є правонаступником ВАТ «Бориславський завод радіоелектронної медичної апаратури» (а.с.15-17).

З акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу «Бориславський завод радіоелектронної медичної апаратури, затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 14.06.1996 р. № 1438 (а.с.21-22) та планом розміщення акцій Відкритого акціонерного товариства Бориславський завод РЕМА, затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 13.09.1996 р. № 2299 (а.с.19-20), в процесі приватизації до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства Бориславський завод радіоелектронної медичної апаратури не увійшло та залишилось на балансі зазначеного підприємства державне майно, яке не підлягає приватизації бомбосховище на 800 місць, що розташоване за адресою: вул. Сосюри, 45, м. Борислав, залишковою вартістю 14473512 тис. крб. Зазначене майно входить до переліку об'єктів, залишкова вартість яких не включається до статутного фонду (не підлягає приватизації).

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України Про управління об'єктами державної власності (в редакції, яка діяла під час приватизації ДП Львівський завод біофізичних приладів) об'єктами управління державної власності є, зокрема, державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних фондів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій. Суб'єктами управління об'єктами державної власності є, зокрема, Фонд державного майна України.

Згідно з пп. 2.2.4. п. 2.2. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 19.05.1999 р. №908/68 (в редакції, яка діяла на час приватизації ВАТ Львівський завод біофізичних приладів) державним органом управління державним майном, яке перебуває на балансі господарських товариств, створених у процесі приватизації, є, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.98 N 1703 Про Концепцію розподілу між центральними і місцевими органами виконавчої влади повноважень з управління об'єктами державної власності та заходи щодо її реалізації, відповідний державний орган приватизації.

Спірне майно - споруда цивільного захисту, а саме: бомбосховище №49511 у м. Борислав, Львівської області по вул. Сосюри 45 не увійшло до статутного фонду ПАТ «Бориславський завод «РЕМА», однак залишилось на його балансі, а тому у відповідності до вимог законодавства необхідним є укладення з балансоутримувачем договору про безоплатне зберігання споруд цивільного захисту.

Зважаючи на наведене, РВ ФДМУ у Львівській області надсилалися листи ПАТ «Бориславський завод «РЕМА» з пропозицією укласти договір зберігання та проекти договору зберігання, однак підприємство відмовилося укладати такий договір.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Прокурора в інтересах держави в особі РВ ФДМУ у Львівській області з позовом до ПАТ «Бориславський завод «РЕМА» про зобов'язання укласти договір безоплатного зберігання споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

У відповідності до довідки ПАТ «Бориславський завод «РЕМА» вих. №50/397 від 27.06.2014 р. сховище №49511 за адресою: м. Борислав, вул. Сосюри, 45 інвентарний номер 010018, первісна вартість -1171692,00 грн. залишкова вартість 493766,41 грн., загальна площа сховища 494,7 м. кв., місткість 600 осіб, рік введення в експлуатацію 1988, обліковується на балансі Відповідача як державне майно, яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу товариства. Вказане сховище вбудоване в 3-х поверхову будівлю адміністративного корпусу, перебуває у задовільному стані (а.с.55).

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2014 р. щодо обєкту цивільного захисту (сховища №49511) проводилася перевірка стану ефективності використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Бориславський завод «РЕМА» у процесі приватизації, але перебуває на його балансі. За результатами перевірки комісією складено відповідний акт, яким встановлено, що сховище перебуває в задовільному стані, товариству запропоновано укласти договір зберігання на захисну споруди - сховища №49511. Даний акт підписано членами комісії, представником відповідача та скріплений печаткою ПАТ «Бориславський завод «РЕМА». Зауважень та пропозицій до Акту перевірки стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Бориславський завод радіоелектронної медичної апаратури» (ПАТ «Бориславський завод «РЕМА») у процесі приватизації, але перебувають на його балансі не було (а.с.54).

У відповідності до п.1.3. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого Наказом Фонду державного майна та Міністерством економіки України від 19.05.1999 року №908/68 (надалі - Положення), управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства відповідно до таких принципів: забезпечення ефективності використання та збереження державного майна, здійснення заходів контролю; сприяння підвищенню ефективності діяльності підприємств, зокрема - покращення фінансового стану господарських товариств, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних капіталів; наявність альтернативних (залежно від груп майна у межах чинного законодавства) способів забезпечення управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі; пріоритетність вибору способів управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, дотримання якого забезпечує надходження коштів до Державного бюджету України.

Пунктом 1.4. Положення встановлено, що способи управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, є зокрема, передача майна господарським товариствам, у тому числі у разі ліквідації балансоутримувача, на умовах відповідного договору безоплатного зберігання (далі - договір зберігання) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до п.1.4.1 Положення, при визначенні способу управління попередньо аналізуються висновки інвентаризаційних комісій про результати інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, але перебуває на їх балансі. Пріоритетним при обранні способу управління державним майном є спосіб його приватизації. Якщо відповідне державне майно не підлягає приватизації, то застосовуються наступні за черговістю способи управління, викладені у п.1.4.

Відповідно до п. 3 Порядку використання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2009 р. №253 (надалі Порядок) забезпечення утримання та збереження функціонального призначення захисних споруд здійснюють їх балансоутримувачі.

Пунктом 25 Порядку встановлено, що відомості про перебування захисних споруд на балансі державного підприємства, яке приватизується (корпоратизується), відображаються в інвентаризаційному описі, а порядок їх подальшого використання - у плані приватизації майна (плані розміщення акцій акціонерного товариства, у процесі приватизації). У разі приватизації (корпоратизації) державних підприємств захисні споруди виключаються з переліку майна підприємства, що підлягає приватизації (корпоратизації), і передаються в установленому порядку його правонаступникові на відповідальне зберігання. З правонаступником державного підприємства, що приватизується (корпоратизується), державним органом приватизації (засновником) укладається договір про безоплатне зберігання захисних споруд. Форма примірного договору про безоплатне зберігання захисних споруд затверджується МНС за погодженням з Фондом державного майна.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 та ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач, з метою виконання вимог законодавства України, звертався до Відповідача з проханням укласти договір зберігання майна захисної споруди цивільної оборони сховища №49511 (її інженерно-технічне та спеціальне обладнання, засоби зв»язку, тощо), що знаходиться за адресою: м. Борислав, вул. Сосюри, 45, що підтверджується листами від 03.06.2011 р. № 11-13-03366 (а.с.23), від 22.01.2014 р. № 11-13-00448 (а.с.24), від 25.07.2014 р. № 11-13-05233 (а.с.25) та від 20.02.2015 р. № 11-13-01021 (а.с.26).

Листом від 08.08.2014 р. вих. № 50/617 Відповідач відмовився від укладання договору зберігання споруди цивільного захисту (а.с.29).

Судова колегія зазначає, що проект договору про безоплатне зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) затверджено Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 25.08.2009 р. № 582 Про затвердження форми Примірного договору про безоплатне зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

Таким чином, виходячи з вимог застосованих норм матеріального права та встановлених судом обставин справи, укладення договору про безоплатне зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) між суб'єктом управління (позивачем) та балансоутримувачем (відповідачем) є обов'язковим на підставі закону, відповідно до чого місцевими господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги Прокурора.

Відповідно до ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у випадках визначених законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до господарського суду в інтересах держави передбачено п. 6 ст. 20 Закону України Про прокуратуру.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

За рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 р. під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. В контексті пункту 2 статті 121 Конституції України приписи пункту 3 частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ та організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності.

Згідно з Указом Президента України від 15.12.1999 р. №1752/99 Про систему центральних органів виконавчої влади та Законом України Про джерела фінансування органів державної влади до системи органів виконавчої влади належать Кабінет Міністрів України, міністерства, комітети, агентства, служби, адміністрації, департаменти, комісії, управління, палати, фонди, інспекції, бюро та інші центральні органи виконавчої влади і місцеві державні адміністрації.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, про те, що прокурор правомірно звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, обґрунтовуючи тим, що відмова від укладення Відповідачем договору про безоплатне зберігання захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) призводить до невиконання функцій органу, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33,34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 03.11.2015 р. у справі № 914/3178/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Бориславський завод Рема б/н від 12.11.2015 року - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 11.01.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Данко Л.С.

ОСОБА_1