ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" січня 2016 р.Справа № 916/4480/15

За позовом: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Южненської філії ДП „Адміністрація морських портів України

До відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік

Про: стягнення 117698,46 доларів США

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік

до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Южненської філії ДП „Адміністрація морських портів України

про стягнення 180 337, 41 грн.

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1 довіреність) ;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 довіреність ;

Суть спору: Державне підприємство „Адміністрація морських портів України, в особі Южненської філії ДП „Адміністрація морських портів України (далі - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік (далі - відповідач) про стягнення 117698,46 доларів США за ОСОБА_3 № 268-П-ЮЖФ-14 корабельного збору.

Відповідач звернувся до суду із заявою від 11.12.2015 року про залучення до участі у справі інших відповідачів судновласників морських суден, агентом яких виступав відповідач, а саме: „K Marine Limited (Malta), „Korozal Shipping & Trading Company Limited (Belize), „Tegucigalpa & Trading Company Limited (Belize), Belize City Shipping & Trading Co Ltd (Belize) та „Toledo Shipping & Trading Company Limited (Belize).

Крім того, 11.12.2015р. відповідач звернувся до суду із заявою про залучення вказаних компаній до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору.

Також, 15.01.2016р. до суду надійшли заяви від „Korozal Shipping & Trading Company Limited, „Tegucigalpa & Trading Company Limited та „Toledo Shipping & Trading Company Limited про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору.

Судом вищевказані заяви відхилено, оскільки перелічені у заяві особи не є сторонами ОСОБА_3, стягнення за яким є предметом спору по цій справі і у позивача до них не існує предмету спору. Також, суд вважає, що рішення по справі не вплине на їх права та обовязки щодо сторін справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.01.2016 року прийнято до спільного розгляду по справі зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Южненської філії ДП „Адміністрація морських портів України про стягнення 180337, 41 грн.

Позивач зустрічний позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов.

Відповідач відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, в порядку ст. 75 ГПК України.

Під час розгляду справи оголошувалась перерва у судовому засіданні до 22.12.2015р. о 11:40.

В С Т А Н О В И В:

30.12.2014 року між Позивачем (Адміністрація) та Відповідачем (Морський агент) було укладено Договір № 268-П-ЮЖФ-14. Відповідно до п. 1.1. Договір визначає порядок надання (виконання) Адміністрацією за плату послуг (робіт) Морському агенту та взаємовідносини Адміністрації та Морського агента, який виступає від імені судновласника (фрахтувальника), при обслуговуванні суден Морським агентом, а також порядок оплати послуг (робіт), наданих (виконаних) Адміністрацією судну та Морському агенту.

Згідно з п. 2.1.1. ОСОБА_3 морський агент виконує агентські функції з обслуговування суден у морському порту „Южний, здійснює листування та проводить від імені судновласника (фрахтувальника) взаєморозрахунки з Адміністрацією за портовими зборами та іншими платежами за послуги Адміністрації в доларах США по суднах під іноземним прапором, і в гривнях по суднах під прапором України, в терміни, обумовлені цим ОСОБА_3.

На підставі вищезазначеного ОСОБА_3 суднам, що здійснювали заходи в порт „Южний під агентуванням Відповідача, були виставлені відповідні рахунки.

Відповідно до п. 3.2 ОСОБА_3 фактичні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом протягом 10-ти банківських днів від дати виставлення рахунка, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації.

Як стверджує позивач, ТОВ „Портінвест Лоджистік не оплатив у повному обсязі виставлені рахунки, у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість на суму 117698,46 доларів США.

Відповідач відзиву на позов не надав, проте звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з позивача 180337,41 грн., як безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що позивачем було здійснено донарахування портового збору зокрема корабельного, за попередні судозаходи суден з вимогою здійснити оплату додатково виставлених рахунків, погрожуючи можливістю затримати судна в разі несплати на підставі ст.ст. 80, 91 КТМ України, про що свідчить копія листа № 6957/01/115-15 від 16.10.2015 року. При цьому, як вказує відповідач, для розрахунку корабельного збору в даному випадку Адміністрацією було застосовано ставку, як для суден в закордонному плаванні, в результаті чого заборгованістю є різниця між раніше оплаченими рахунками та виставленими новими рахунками.

При цьому відповідач вказує, що таке донарахування є безпідставним, оскільки для суден, які виконують рейси у каботажному плаванні під іноземним прапором ставки корабельного збору не встановлені, а тому і попередньо сплачені 180337,41 грн., що є еквівалентом 7513,85 доларів США, на думку Відповідача, слід стягнути з Позивача як безпідставно отримані, відповідно до ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Відповідач зустрічний позов не визнав, вказавши у відзиві на зустрічний позов, що судна щодо яких виник спір згідно з Додатком 1 до Наказу № 316 відносяться до групи А (вантажні судна, що заходять для виконання вантажних операцій, та плавучі споруди), а, отже, не звільнені від сплати портових зборів, у тому числі корабельного, та здійснюють плавання під іноземним прапором, адміністрацією при розрахунку корабельного збору була застосовна ставка, як для суден у закордонному плаванні.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову та зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України, в особі Южненської філії ДП „Адміністрація морських портів України- державне підприємство, яке утворене, поряд з іншим, з метою організації забезпечення безпеки мореплавства, а також справляння та цільового використання портових зборів (ст. 15, ч. 1 ст. 16 Закону України „Про морські порти України).

Порядок взаємодії Позивача та Відповідача , врегульовані ОСОБА_3 268-П-ЮЖФ-14 від 30.12.2014 року, відповідно до якого цей Договір визначає: а) порядок надання (виконання) Адміністрацією за плату послуг (робіт) Морському агенту та в) взаємовідносини Адміністрації та Морського агента, який виступає від імені судновласника (фрахтувальника), при обслуговуванні суден Морським агентом, а також с) порядок оплати послуг (робіт), наданих (виконаних) Адміністрацією судну та Морському агенту.

Відповідно до умов ОСОБА_3 Морський агент зобовязується: проводити від імені судновласника (фрахтувальника) взаєморозрахунки з Адміністрацією за портовими зборами та іншими платежами за послуги Адміністрації в терміни, обумовлені ОСОБА_3 (п.2.1.1, п. 2.1.22 ОСОБА_3); повідомляти Адміністрацію до підходу судна про його розміщення, технічні характеристики, вид вантажу і його кількість, прапор судна (. 2.1.9 ОСОБА_3), для формування дисбурсментських рахунків по портовим зборам (п.2.1.3 ОСОБА_3).

При цьому, Адміністрація зобовязалась надавати морському агенту дисбурсментські рахунки по а) портовим зборам (у тому числі попередні рахунки по портовим зборам) після отримання заявки Морського агента з додаванням основних розмірів судна, та в) іншим послугам, наданим Адміністрацією судну та Морському агенту, з додаванням підтверджуючих документів про надані послуги (п.2.2.6 ОСОБА_3).

Оплата цільових портових зборів здійснюється Морським агентом до виходу судна з морського порту на підставі рахунків, виставлених Адміністрацією (п.3.1. ОСОБА_3), а фактичні рахунки по судозаходу, а також інших послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом протягом 10-ти банківських днів від дати виставлення рахунка (п.3.2. ОСОБА_3).

Згідно умов ОСОБА_3 між Адміністрацією та Морським агентом можуть виникати грошові зобов'язання стосовно а) портових зборів та в) інших послуг, ш;о надаються Морському агенту та судну.

Тобто, зобов`язання відповідача по справі щодо сплати портових зборів на підставі, виставлених позивачем рахунків, ґрунтуються на договірних умовах, хоча ставки таких зборів встановлені Наказом Міністерства інфраструктури України №316 від 27.05.2013 року „Про портові збори (далі - Наказ №316).

Щодо суден „Juliana, „Corozal, „Regal, „Toledo, „Belize City, стосовно яких виник спір, суд зазначає наступне.

Вказані судна здійснювали саме каботажні перевезення (між портами України) під іноземними прапорами (Мальта, Беліз).

Так, в матеріалах справи є відповідні каботажні коносаменти та, надані Міністерством Інфраструктури України в порядку ст. 131 Кодексу торговельного мореплавства України, дозволи на здійснення каботажних перевезень вищезазначеними суднами.

Згідно ч. 1 ст. 97 Митного Кодексу України - під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження. При цьому товари, ввезені на митну територію України морським (річковим) судном, допускаються до каботажного перевезення між органами доходів і зборів або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів після їх перевантаження на інше морське (річкове) судно, що ходить під прапором України, або, за умови отримання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, на іноземне судно.

Відповідно ст. 131 Кодексу торговельного мореплавства України - перевезення між портами України здійснюються суднами, що плавають під Державним прапором України, а також суднами, що плавають під іноземним прапором за умови одержання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту.

У кожному морському порту із суден справляються такі портові збори як корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний (ст. 22 Закону України „Про морські порти України).

Відповідно до ч. 2 ст. 22, п. 4 Прикінцевих положень вказаного Закону, функції та повноваження в частині встановлення розміру ставок портових зборів для кожного морського порту на даний час покладено на Міністерство інфраструктури України. Відповідно розмір ставок портових зборів, в тому числі корабельного, стосовно якого виник спір, а також порядок його справляння визначений Наказом №316.

Ставки корабельного збору та порядок його справляння вони визначені розділом ІІ та Додатком 2 до наказу №316.

Згідно вказаних норм законодавства ставка корабельного збору, як і ставки інших видів портових зборів, залежить від того, знаходиться судно в „каботажному плаванні чи „закордонному плаванні.

Так, судно закордонного плавання - це українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну території України або вибуває за її межі (п.54 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

Відповідно, судно в каботажному плаванні - це українське або іноземне судно, що здійснює каботажні перевезення, тобто перевезення між портами України. Аналогічне за змістом визначення міститься в Наказі Міністерства аграрної політики від 21.01.2006 № 14, де вказано, що судно каботажного плавання - судно, яке здійснює каботажні перевезення між портами України без заходу в порти інших держав.

Щодо видів перевезення, діюче законодавство розрізняє два види перевезень: каботажні перевезення (перевезення між портами України, ст. 131 КТМ України, ст. 97 Митного кодексу України) та міжнародні перевезення (перевезення між портами України та іноземними портами, ст. 132 КТМ України).

При цьому, каботажні перевезення можуть здійснюватися як суднами, що плавають під державним прапором України, так і суднами, що плавають під іноземним прапором за умови одержання на це дозволу Міністерства інфраструктури України (ст. 131 Кодексу торгового мореплавства України).

Щодо ставки корабельного збору, то згідно п.2.4 наказу №316 передбачено, що „ставки корабельного збору для суден у закордонному плаванні застосовуються незалежно від того, під яким прапором вони плавають, а „ставки корабельного збору для суден у каботажному плаванні застосовуються тільки для суден, що виконують рейси у каботажному плаванні під Державним Прапором України.

Як свідчать матеріали справи, та не заперечують сторони, при кожному судозаході в акваторію морського порту „Южний на виконання умов ОСОБА_3 та законодавства відповідачем надавались документи, що підтверджують статус судна, вид перевезення (каботаж) та дозволи Мінінфраструктури України на здійснення каботажних перевезень суднами під іноземним прапором.

Вищевикладене свідчить про те, що для суден, які виконують рейси у каботажному плаванні під іноземним прапором - ставки корабельного збору не встановлені. При цьому, ні наказ №316, ні положення КТМ України, Митного кодексу України не передбачають можливість прирівняти судна у каботажному плаванні під іноземним прапором, до суден закордонного плавання.

Посилання позивача на те, що судна„Juliana, „Corozal, „Regal, „Toledo, „Belize City, які здійснювали перевезення відносяться до групи суден „А (вантажні судна, що заходять для виконання вантажних операцій, та плавучі споруди) - суд вважає безпідставними, оскільки розподіл суден на групи у Додатку № 1 до наказу № 316 встановлений для суден з яких справляються портові збори (корабельний, канальний, причальний, санітарний, адміністративний), а ставки кожного з видів портових зборів визначаються окремо. При цьому, як зазначалось вище, для суден які виконують рейси у каботажному плаванні під іноземним прапором, ставки корабельного збору не встановлені - незалежно від групи суден.

Крім того, згідно п. 1.4. Наказу № 316 - сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту, а за транзитний прохід каналами - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у канал.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, позивачем як це передбачено умовами, укладеного з відповідачем ОСОБА_3 та вимогами вищевказаного Наказу - до виходу вищевказаних суден з порту виставлялись рахунки на оплату портових зборів, у т.ч. корабельного збору. Вказані рахунки відповідачем були оплачені у повному обсязі. Тобто, сторонами договірні зобовязання щодо правовідносин по сплаті корабельного збору з суден „Juliana, „Corozal, „Regal, „Toledo, „Belize City були виконані належним чином.

Однак пізніше позивачем на адресу відповідача було направлено листа за №6957/01/115-15 від 16.10.2015 року щодо донарахування корабельного збору за попередні судозаходи суден з вимогою здійснити оплату додатково виставлених рахунків.

При цьому, судом встановлено та підтверджено представником позивача, що для розрахунку корабельного збору позивачем було застосовано ставку, як для суден в закордонному плаванні, внаслідок чого сумою боргу, яку позивач стягнути позивач з відповідача - є різниця між раніше оплаченими рахунками та виставленими новими рахунками.

Оскільки відповідачем корабельний збір, як і інші портові збори, був сплачений ще до виходу судна з морського порту, а тому будь-які подальші донарахування сум портового збору суд вважає безпідставними.

За таких обставин, у задоволення позову Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Южненської філії ДП „Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік про стягнення 117698,46 доларів США за ОСОБА_3 № 268-П-ЮЖФ-14 слід відмовити.

Щодо зустрічного позову, то суд вважає, що він також задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у зустрічному позову просить стягнути з позивача 180337,41грн. безпідставно набутих грошових коштів.

При цьому, доказів оплати цих коштів в національній валюті України відповідачем взагалі не надано.

В матеріалах справи містяться рахунки, що виставлялись позивачем відповідачу для сплати судових зборів у доларах США, які мали сплачуватись саме у вказаній іноземній валюті.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову про стягнення з позивача 180337,41грн.

Крім того, відповідач у зустрічній позовній заяві просить повернути йому 12798,32 грн., як безпідставно сплачених відповідачу, посилаючись на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка отримала майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, неналежне виконання відповідачем умов договорів може слугувати підставою для відповідальності, а не підставою для повернення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно позивачу.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Отже, оскільки між сторонами у справі, було укладено договір, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату наданих за договором послуг, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставно отримані.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду України від 02.10.2013р. по справі № 6-88цс13 та від 22.01.2013р. по справі № 3-69г12.

З огляду на вищезазначене суд дійшов до висновку, що внаслідок того, що між сторонами справи мають місце договірні зобов'язання позивачем неправильно обрано спосіб захисту, на його думку, порушеного права.

На підставі викладеного, в задоволені позову слід відмовити та в задоволені зустрічного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову відмовити повністю.

2. У задоволені зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили, в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Повне рішення складено 19 січня 2016 р.

Суддя О.А. Демешин