ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокуСправа № 912/4488/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4488/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Кіровоградської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі"

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 779 від 01.09.2015;

від відповідача - не був присутнім;

від третьої особи - не був присутнім.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 подала позов до Кіровоградської міської ради про визнання недійсним пункту 14 рішення Кіровоградської міської ради № 334 від 17 вересня 1999 року "Про надання земельних ділянок".

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач наголошує, що прийняттям відповідачем спірного пункту рішення № 334 від 17.09.1999, останній порушив охоронювані законом права позивача, як орендаря, оскільки відповідно до договору оренди від 15.08.2007, який поновлено рішенням Кіровоградської міської ради від 11.12.2012 № 2161, позивач користується частиною земельної ділянки, яка надана спірним рішенням у постійне користування Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі". Так позивач звертає увагу господарського суду, що спірне рішення мало прийматись відповідно до вимог чинного на час прийняття законодавства. Статтею 19 Земельного кодексу України, на яку міститься посилання у самому спірному рішенні, зазначено, що надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. За твердженням позивача такий проект не розроблявся, орган місцевого самоврядування обмежився лише проведенням попереднього погодження відведення земельної ділянки (її місця розташування). Відтак за запитами позивача самим відповідачем надано відповіді про відсутність дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та, як наслідок, про відсутність такого проекту землеустрою і рішення про його затвердження.

У зв'язку із зазначеними порушеннями позивач вважає, що земельна ділянка Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" фактично не відведена та не сформована як об'єкт цивільних прав.

Позивач наголошує, що надання земельних ділянок Кіровоградською міською радою пунктом 14 рішення від 17 вересня 1999 року № 334 здійснено без проектного обґрунтування якісних та кількісних характеристик (меж, конфігурації тощо) земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки не розроблявся (не складався), чим грубо порушено статтю 19 Конституції України шляхом недодержання вимог статей 10, 19 Земельного кодексу УРСР. Таким чином пункт 14 рішення Кіровоградської міської ради від 17 вересня 1999 року № 334 є незаконним та має бути визнаний судом недійсним.

Ухвалою від 23.11.2015 господарським судом порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 16.12.2015, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне мале підприємство по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі", витребувано від учасників судового процесу необхідні для вирішення спору докази.

04.12.2015 від Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі" надійшов відзив на позовну заяву. Господарський суд враховує, що відповідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців правильне найменування третьої особи - Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі".

Так третя особа вказує, що відповідачем правомірно надано в постійне користування земельну ділянку загальною площею 5499,30 кв.м (2221,80 кв.м + 2327,50 кв. м + 950,00 кв. м). Така земельна ділянка надана третій особі на підставі Рішення № 716 від 14.11.1995 "Про надання земельної ділянки ПП "Кіровоградпромторгмеблі", і, відповідно, Державного акта на право постійного користування землею серії КР № 0000575, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 505 та на підставі Рішення № 334 (пункт 14) від 17.09.1999 "Про надання земельних ділянок" (відповідно до останнього Рішення внесено відповідні доповнення до Державного акта від 06.12.1995). Розробка технічної документації зі складання державного акта на право постійного користування землею проведена управлінням містобудування та архітектури, тобто виконавчим органом Кіровоградської міської ради.

Також третя особа подала 04.12.2015 до господарського суду клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку із прийняттям господарським судом Кіровоградської області рішення від 17.03.2009 у справі № 14/280 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" та Кіровоградського міського управління земельних ресурсів про скасування пункту 14 рішення ХІ сесії Кіровоградської міської ради від17 вересня 1999 року № 334 в частині надання права постійного користування земельною ділянкою Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі".

Від відповідача - Кіровоградської міської ради 15.12.2015 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю додаткового часу для підготовки документів, на підставі яких приймалось спірне рішення.

Ухвалою від 16.12.2015 господарський суд відклав розгляд справи до 13.01.2016, витребував від учасників судового процесу докази, необхідні для розгляду справи по суті.

12.01.2016 позивачем подано заперечення проти доводів третьої особи, викладених у відзиві на позовну заяву. У даному запереченні позивач звертає увагу господарського суду, що третя особа не навела жодних доводів, що спростовують викладені у позовній заяві правові обґрунтування для скасування спірного рішення, третя особа лише пояснювала її дії після винесення такого рішення.

Також позивач надав заперечення проти клопотання третьої особи про припинення провадження у справі. Заперечення обґрунтовані тим, що у справах № 14/280 та №912/4488/15 хоч і є однаковим предмет позову, але підстави позову різні, а тому немає правових підстав для припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

13.01.2016 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить розглянути справу без участі його представника та винести рішення у відповідності до норм чинного законодавства. При цьому відповідач повідомляє господарський суд про те, що документи, на підставі яких приймалося рішення від 17.09.1999 №334 (пункт 14) "Про надання земельних ділянок", а саме: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у Кіровоградській міській раді відсутній, оскільки законодавством України не передбачено таке зберігання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив такі обставини справи.

15.08.2007 на підставі рішень Кіровоградської міської ради від 08.12.2005 №1590 "Про врегулювання земельних відносин" та від 26.09.2006 №112 "Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин" між Кіровоградською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди землі за №632, відповідно до умов якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3000,54кв.м (в томі числі по угіддях: 3000,54 кв.м інші відкриті землі). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно довідок Державного земельного кадастру про грошову оцінку земельної ділянки 08.08.2007 №2135 становить 420 495,68 грн.

Договір укладено на 5 років. Договір набирає чинності після його державної реєстрації (п. 3 договору оренди).

Вказаний договір підписаний сторонами та зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії Державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.12.2007 за №195.

На виконання умов договору оренди Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 за актом про передачу та приймання земельної ділянки (в натурі) передано земельну ділянку площею 3000,54 кв. м, розташовану за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда (поруч з існуючою автостоянкою ВКФ "Свеса") на 5 років для розміщення автостоянки власного транспорту.

20.01.2014 на підставі пункту 7 рішення Кіровоградської міської ради від 11.12.2012 №2161 "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок" та від 18.12.2013 №2730 "Про внесення змін до рішення Кіровоградської міської ради від 11.12.2012 №2161" між Кіровоградською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди землі №5, відповідно до умов якого орендарю передана земельна ділянка загальною площею 0,3001 га - землі, які використовуються для транспорту та зв'язку для розміщення автостоянки власного транспорту, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :37:335:0018.

Договір укладено на 20 років. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право оренди за вказаним договором зареєстровано 05.03.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою.

У той же час, як повідомляє позивач, третій особі відповідачем раніше за спірним рішенням надано земельну ділянку у постійне користування, яка частково накладається на земельну ділянку, що надана в оренду позивачу, а тому позивач, вважає, що при наданні земельної ділянки третій особі, порушені його права оренди. У зв'язку із викладеним Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 і звернулась до господарського суду із даним позовом.

Як підтверджується матеріалами справи 14.11.1995 виконавчим комітетом Кіровоградської міської Ради народних депутатів було прийнято рішення № 716 "Про надання земельної ділянки ПП "Кіровоградпромторгмеблі" згідно якого надано третій особі у даній справі земельну ділянку площею 0,095 га в комунальній зоні 102 мікрорайону, вздовж вул. Героїв Сталінграда в місті Кіровограді в постійне користування під будівництво будинку по виготовленню та ремонту меблів. Зазначеним рішенням зобов'язано Управління по містобудівництву, архітектурі, землеустрою та землекористуванню по замовленню забудовника видати правоустановчі документи на землекористування.

06.12.1995 Кіровоградською міською Радою народних депутатів видано Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" Державний акт на право постійного користування землею серії КР № 00000575, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 505.

04.11.1998 директором Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" подано клопотання № 29 міському голові Кіровоградської міської ради ОСОБА_3 про надання земельної ділянки для розміщення техніки, для благоустрою прилеглої території, а також для розташування стоянки гостьового транспорту.

Кіровоградською міською радою прийнято таке клопотання, підготовлено матеріали на розгляд міської ради по виділенню земельної ділянки Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі", надано дозвіл № 1119/22 від 30.04.1999 на підготовку матеріалів попереднього погодження; виготовлено акт про вибір земельної ділянки для будівництва.

17.09.1999 Кіровоградською міською радою прийнято рішення №334 "Про надання земельних ділянок", відповідно до пункту 14 якого Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" надано за рахунок земель резервного фонду міста у постійне користування земельну ділянку площею 0,5 га під розміщення техніки, будівельних матеріалів та стоянки гостьового транспорту біля існуючої території по вул. Г. Сталінграда (у районі комунальної зони 102-го мікрорайону).

На підставі рішення Кіровоградської міської ради №334 "Про надання земельних ділянок" від 17.09.1999 землекористування Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" збільшено на площу розміром 0,4549 га (2221,8 кв. м + 2327,5 кв. м), про що свідчить запис, зроблений в Державному акті серії КР №00000575.

Відповідно до Державного акта серії КР №00000575 Приватне мале підприємство по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" є землекористувачем земельної ділянки загальною площею 5 499,3 кв. м (2221,8 кв. м + 2327,5кв.м (земельна ділянка виділена на підставі рішення міської ради №334 від 17.09.1999) + 950,00 кв. м (земельна ділянка виділена на підставі рішення міської ради №716 від 14.11.1995).

Вирішуючи спір господарський суд бере до уваги такі положення законодавства, що було чинними на момент прийняття спірного рішення.

Так на момент прийняття спірного рішення земельні відносини регулювались Земельним кодексом України (у редакції закону від 18.12.1990 №561-ХІІ) із змінами та доповненнями внесеними станом на 06.04.1999 (далі - Земельний кодекс).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Земельного кодексу до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території, зокрема, належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Стаття 19 Земельного кодексу регулювала питання надання земельних ділянок у користування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Земельного кодексу міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Частини 7-18 вказаної статті Земельного кодексу визначають сам порядок надання земельних ділянок у користування.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок (частина 7).

Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації (частина 8).

Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації (частина 9).

Відведення земельних ділянок для потреб громадян провадиться за кошти державного, республіканського (Республіки Крим) та місцевих бюджетів на замовлення сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки (частина 10).

Умови і строки розробки проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх меж у натуру (на місцевість) визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт (частина 11).

Підприємство, установа, організація та громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. Клопотання про відведення ділянок, що надаються Верховною Радою України, подаються до обласної, Київської, Севастопольської міської Ради народних депутатів (частина 12).

До клопотання додаються: копія генерального плану будівництва або інші графічні матеріали, що обґрунтовують розмір намічуваної для відведення площі, титульний список або довідка про фінансування будівництва, проект рекультивації земель, інші матеріали (частина 13).

У заяві громадянина про надання земельної ділянки вказуються бажані її розмір і місце розташування, мета використання (частина 14).

Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка (частина 15).

Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель (частина 16).

Якщо надання земельної ділянки провадиться районною, обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, сільська, селищна, міська Рада народних депутатів свій висновок подає до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів (частина 17).

Районна (міська) Рада народних депутатів приймає у місячний строк рішення про надання земельної ділянки, а по проекту, за яким надання ділянки провадиться обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, подає свій висновок до обласної Ради народних депутатів (частина 18).

На виконання вимог частини 12 статті 19 Земельного кодексу Приватне мале підприємство по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" 04.11.1998 звернулось до міського голови із клопотанням № 29 про збільшення земельної ділянки, наданої йому в постійне користування 14.11.1995 згідно рішення № 716 "Про надання земельної ділянки ПП "Кіровоградпромторгмеблі" в комунальній зоні 102 мікрорайону, вздовж вул. Героїв Сталінграда в місті Кіровограді, для благоустрою прилеглої території та необхідності паркування гостьового транспорту.

Кіровоградською міською радою прийнято таке клопотання, підготовлено матеріали на розгляд міської ради по виділенню земельної ділянки Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі", зокрема, надано дозвіл № 1119/22 від 30.04.1999 на підготовку матеріалів попереднього погодження; виготовлено акт про вибір земельної ділянки для будівництва.

Відповідач у своєму відзиві констатує лише факт прийняття рішення, не наголошуючи на вчинених ним діях, що передували прийняттю такого рішення.

На виконання вимог частини 15 статті 19 Земельного кодексу Кіровоградська міська рада мала розглянути клопотання (заяву) у строк не більше місяця та дати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки. Натомість Кіровоградська міська рада вчинивши вищезазначені підготовчі дії (виконавчий комітет Кіровоградської міської ради надав дозвіл третій особі № 1119/22 від 30.04.1999 на підготовку матеріалів попереднього погодження; Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кіровоградської міської ради виготовлено акт про вибір земельної ділянки для будівництва, лист-замовлення, схему М 1:2000, отримано довідку з ДПІ), 17.09.1999 прийняла рішення № 334, пунктом 14 якого надала Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" за рахунок земель резервного фонду міста у постійне користування земельну ділянку площею 0,5 га під розміщення техніки, будівельних матеріалів та стоянки гостьового транспорту біля існуючої території по вул. Г.Сталінграда (у районі комунальної зони 102-го мікрорайону).

Пунктом 33 рішення № 334 від 17.09.1999 зобов'язано Управління земельних ресурсів (ОСОБА_4.) внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації, підготувати Державні акти на право постійного користування земельними ділянками і проекти договорів на умови використання земельних ділянок та утримання прилеглої території.

Відповідно до технічної документації до Державного акта серії КР №00000575 були внесені зміни в землекористуванні. Згідно із планом зовнішніх меж землекористування, який є невід'ємною частиною Державного акта, третій особі виділена земельна ділянка, яка розташована вздовж та по обидві сторони високовольтної лінії розмірами (172,50х172,50х12,88х12,86) + (122,50х122,50х19,00х19,05) метрів загальною площею 0,4549га. Отже після прийняття спірного рішення відповідачем та третьою особою здійснено заходи по встановленню меж земельної ділянки і, відповідно, внесенню змін до Державного акта.

Статтею 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи таку норму чинного законодавства для скасування акта індивідуальної дії органу місцевого самоврядування необхідні дві умови, які мають одночасно виконуватись: 1) такий акт суперечить актам цивільного законодавства; 2) акт порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до приписів статті 1 Господарського процесуального кодексу України особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 4-2 цього кодексу встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Виходячи із змісту наведених норм права у судовому порядку захисту підлягають порушене право і охоронювані законом інтереси, або таке право, що не визнається чи оспорюється.

Рішення Кіровоградської міської ради №334 "Про надання земельних ділянок", відповідно до пункту 14 якого Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" надано земельну ділянку площею 0,5 га, прийнято 17.09.1999, у позивача ж виникло право на оренду земельною ділянкою площею 0,3001га, яка частково, за його твердженням, накладається на земельну ділянку третьої особи, згідно договору оренди землі №632 від 15.08.2007, який зареєстрований у встановленому порядку 13.12.2007, і на момент звернення з позовною заявою у даній справі вказане право оренди земельною ділянкою поновлено за договором оренди №5 від 20.01.2014, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи зазначене, спірне рішення на момент його прийняття Кіровоградською міською радою (1999 рік) не могло порушувати чи зачіпати права позивача, оскільки право оренди на частину земельної ділянки, що надана за спірним рішенням третій особі у користування, було набуте позивачем лише після реєстрації договору оренди землі №632 від 15.08.2007, тобто з 13.12.2007.

З огляду на викладене, позивачем не доведено того, що спірним пунктом рішення відповідача порушено його право як орендаря земельної ділянки. Отже підстави для визнання недійсним пункту 14 рішення відповідача від 17.09.1999 № 334 "Про надання земельних ділянок" відсутні.

Навпаки третя особа вважає, що відповідач наданням в оренду земельної ділянки позивачу порушив її права та охоронювані законом інтереси. У зв'язку з чим Приватне мале підприємство по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області із позовами про визнання недійсними договорів оренди землі № 632 від 15.08.2007 та № 5 від 20.01.2014, укладених між Кіровоградською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 Рішеннями Господарського суду Кіровоградської області у справі №14/262 від 20.10.2015 та у справі №912/3675/14 від 04.09.2015 позови Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі" задоволені повністю, обидва договори визнані недійсними. Проте зазначені рішення не набрали законної сили, оскільки оскаржені в апеляційному порядку фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Господарський суд враховує також приписи частин 1, 4 статті 41 Конституції України, якими передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу вимог статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі Рисовський проти України, Європейський Суд зауважив, що потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. theCzechRepublic), заява №36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Отож, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. theCzechRepublic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. theCzechRepublic), п.53, та "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), п.38).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції".

Тобто, самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самої фізичної особи.

Як свідчать матеріали справи і як вже досліджено вище, третя особа, на виконання вимог чинного законодавства звернулась до відповідача про відведення їй у користування земельної ділянки, натомість відповідач не надав дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, а прийняв рішення про надання такої земельної ділянки у користування. Отже допущені Кіровоградською міською радою порушення не можуть бути підставою для визнання спірного рішення недійсним, оскільки вони допущені не внаслідок винної чи протиправної поведінки третьої особи, а тому позбавлення третьої особи права постійного користування земельною ділянкою, що мало бути наслідком визнання недійсним спірного рішення, було б непропорційним втручанням у право на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось би порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Поряд з цим, господарський суд вважає, що самостійний позов про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їх виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Кіровоградською міською радою рішення, що є предметом спору у даній справі, є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Визнання такого рішення недійсним або його скасування не породжує наслідків для власника та користувача земельною ділянкою, оскільки захист порушеного права, враховуючи отримання державного акта на право постійного користування землею, має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, розгляд цього позову (про визнання недійсним рішення про передачу міською радою земельної ділянки у користування третій особі) не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права користування земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків).

Тобто самостійний позов про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин, так як дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуване рішення відповідача є ненормативним актом, що застосовується одноразово, яке після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, отримання державного акта), позов, предметом якого є визнання недійсним пункту даного рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014 колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах у справі №21-405а14, яка в силу приписів частини 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Отже навіть в разі порушення спірним рішенням прав позивача визнання господарським судом недійсним рішення Кіровоградської міської ради № 334 від 17.09.1999 (пункт 14) не забезпечило б їх реального захисту, оскільки на виконання такого рішення внесено зміни до Державного акта на право постійного користування землею серії КР №00000575, виданого третій особі, який є чинним.

Відповідно до вимог статті 22 Земельного Кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно положень статті 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форма державних актів затверджується Верховною Радою України.

Господарський суд враховує, що правомірність внесення змін до Державного акта на право постійного користування землею серії КР №00000575 в частині надання третій особі земельної ділянки площею 2221,8 кв. м та 2327,5 кв. м на підставі пункту 14 рішення одинадцятої сесії Кіровоградської міської ради двадцять третього скликання №334 від 15.09.1999 "Про надання земельних ділянок" встановлена рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2015 у справі № 912/4547/14, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 залишено без змін, тобто є таким, що набрало законної сили 21.04.2015. Постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2015 у зазначеній справі постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 залишено без змін, а касаційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на дану постанову апеляційної інстанції залишена без задоволення.

Обставини, що встановлюють правомірність дій Управління Держкомзему України в м.Кіровограді по внесенню змін до Державного акта на право постійного користування землею серії КР №00000575, виданого Кіровоградською міською радою 06.12.1995, в частині надання третій особі земельної ділянки площею 2221,8 кв. м та 2327,5 кв. м на підставі пункту 14 рішення одинадцятої сесії Кіровоградської міської ради двадцять третього скликання №334 від 15.09.1999 "Про надання земельних ділянок" досліджено також Кіровоградським окружним адміністративним судом при розгляді справи №1170/2а-2271/11 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держкомзему України в м.Кіровограді за участю третьої особи на стороні відповідача - Кіровоградського приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" про визнання незаконними дій та скасування Державного акта на право постійного користування землею.

Предметом адміністративного позову у вказаній справі були вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (позивача і у даній справі): визнати дії Управління Держкомзему України в м. Кіровограді по внесенню змін до Державного акта на право постійного користування землею серії КР № 00000575, виданого Кіровоградською міською радою 06.12.1995, незаконними; скасувати Державний акт на право постійного користування землею по вулиці Героїв Сталінграда в місті Кіровограді, виданого Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" (третя особа у даній справі) в частині внесення змін в землекористування, а саме: "Рішення сесії Кіровоградської міської ради №334 від 17.09.1999 року "Про надання земельних ділянок". Надати 0,4549 га".

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2012 у задоволенні позову у справі №1170/2а-2271/11 приватному підприємцю ОСОБА_1 відмовлено повністю. Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.03.2014.

З огляду на викладене убачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 скористалась належним способом захисту порушеного, як вона вважає, права, звернувшись, зокрема, до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Кіровоградського приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі" та Кіровоградської міської ради про визнання недійсним та скасування доповнення до Державного акта на право постійного користування землею серії КР №00000575, виданого Кіровоградському приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Фірма "Кіровоградпромторгмеблі", в частині виділення йому земельної ділянки площею 2221,8 кв.м. та земельної ділянки площею 2327,5кв.м. За вказаним позовом господарським судом було порушено провадження у справі №912/4547/14, за результатами розгляду вказаної справи позивачеві було відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю, так як ним не доведено порушення його права. Дане рішення набрало законної сили 21.04.2015.

Враховуючи вищенаведені обставини, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того, що оскарженим пунктом рішення відповідача порушено його право, як орендаря земельної ділянки площею 3000,54кв.м, оскільки право оренди на цю земельну ділянку набуте ним лише після реєстрації договору оренди землі №632 від 15.08.2007, укладеного між Кіровоградською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар), тобто з 13.12.2007, в той час як оскаржуване рішення про надання земельної ділянки третій особі прийнято відповідачем 17.09.1999. Крім того, господарський суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту (визнання недійсним рішення міської ради про передачу у постійне користування земельної ділянки) не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо користування земельною ділянкою (не породжує юридичних наслідків). До того ж правовстановлюючий документ, оскаржений позивачем, визнаний господарським судом таким, що виданий правомірно, і внесені на підставі спірного рішення доповнення до цього документу також вчинені у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, господарський суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Розглядаючи клопотання третьої особи про припинення провадження у даній справі господарський суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір, між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Дійсно, Господарським судом Кіровоградської області розглянуто справу №14/280 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, Приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі" та Кіровоградського міського управління земельних ресурсів про скасування пункту 14 рішення ХІ сесії Кіровоградської міської ради від 17 вересня 1999 року № 334 в частині надання права постійного користування земельною ділянкою Приватному малому підприємству по промисловому виробництву та торгівлі меблями "Кіровоградпромторгмеблі". За результатами розгляду цієї справи винесено рішення від 17.03.2009, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Зазначене рішення господарського суду залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду України від 01.06.2009, а отже набрало законної сили. У касаційному порядку рішення та постанова у вказаній справі не оскаржувались.

Предметом спору у господарській справі № 14/280 було скасування пункту 14 рішення ХІ сесії Кіровоградської міської ради від 17 вересня 1999 року № 334 в частині надання права постійного користування земельною ділянкою наданою приватному підприємству "Кіровоградпромторгмеблі". Проте підставою позову у справі № 14/280 було невиконання вимог статті 22 Земельного кодексу України, який діяв до 01.01.2002. У даній справі, що розглядається господарським судом, підставою для визнання недійсним пункту 14 спірного рішення є недотримання Кіровоградською міською радою вимог статті 19 Земельного кодексу.

У справі № 14/280 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зверталась із позовом до Кіровоградської міської ради, Кіровоградського приватного малого підприємства по промисловому виробництву та торгівлі меблями фірми "Кіровоградпромторгмеблі" та Кіровоградського міського управління земельних ресурсів.

Отже, враховуючи, що спір у справі № 14/280 не між тими ж сторонами, що у даній справі, а також те, що підстави позовних вимог у справах №14/280 та №912/4488/15 різні, провадження у даній справі не може бути припинено на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. За таких обставин клопотання третьої особи господарський суд відхиляє як безпідставне та необґрунтоване.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 18.01.2016.

Суддя Є. М. Наливайко