ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р.Справа № 923/1645/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1, суддів: Воронюка О.Л. та Лашина В.В.

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматизованого розподілу справи між суддями)

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників:

ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України не зявився ,

Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" ОСОБА_2 (на підставі доручення),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Херсонської області від 03.12.2015 р. по справі № 923/1645/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" про стягнення 793 178 грн. 68 коп.

ВСТАНОВИВ:

21.09.2015 р. Публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (далі позивач) у господарському суді Херсонської області предявлено позов до Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" (далі відповідач) про стягнення 793 178,68 грн. , з яких: 51 430,63 грн. трьох відсотків річних та 741 748,05 грн. збитків від інфляції), а також судових витрат в розмірі 11 897,68 грн.. (а.с.3).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконав прийняті на себе грошові зобовязання по оплаті газу за укладеним між сторонами договором про закупівлю природного газу № К-2012 БО-33 від 30.01.2012 р. і мав заборгованість, яку за рішенням суду стягнуто з відповідача, окрім того за рішенням господарського суду Херсонської області від 16.01.2014 р. справа № 923/1511/13 стягнуто з відповідача штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні нарахування, до 23.10.2013 р. (включно) які не є предметом спору. Проте відповідач умови договору та рішення суду не виконав, приймаючи до уваги приписи ст.. 625 ЦК України позивач звернувся до суду, з вищезазначеною вимогою.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 21.09.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження по справі. (а.с. 1)

28.10.2015 р/ та 29.10.2015 р. від відповідача до місцевого господарського суду подано відзив на позов, а 03.12.2015 р. доповнення до відзиву, в яких останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що сторони уклали договір № 93/375 про організацію взаєморозрахунків від 27.11.2015 р. яким обумовили, що з метою виконання договору сторони зобовязуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Крім того, відповідно до умов зазначеного договору відповідачу надавалися кошти на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію. У зв'язку з укладанням зазначеного договору у позивача відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. (а.с. 46-51, 76-78)

Рішенням господарського суду Херсонської області від 03.12.2015 р. (повний текст якого підписано суддею Ярошенко В.П. 11.12.2015 р.) в задоволенні позову відмовлено. (а.с.86-89)

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків № 93/375 від 27.11.2015 року на суму 964159 грн. 16 коп., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі - продажу природного газу № К-2012-БО-33 від 30.01.2012 та визначили підпунктом 2 пункту 11 Договору 2 зобовязання сторін щодо не вчинення до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до Договору про організацію взаєморозрахунків № 93/375 від 27.11.2015 р.

Вищевказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 09.09.2014 р. у справах № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 25.03.2015 у справі № 924-1265/13, від 01.07.2015 у справі № 924-1230/14 та постановах ВГСУ від 29.10.2014 р. по справі № 924/428/14 та від 30.07.2015 р. по справі № 914/532/15).

Отже, для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата 964159 грн. 16 коп. була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Оскільки Договір про організацію взаєморозрахунків № 93/375 підписаний лише 27.11.2015 року і фінансування з бюджету має відбутись в обовязковому порядку до 01.01.2016 р., то питання про невиконання умов вищевказаного договору є передчасним.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити та відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник послався на те, що місцевий суд приймаючи своє рішення порушив норми матеріального та процесуального права. Крім того скаржник зазначив, що між сторонами спору, вже під час розгляду судом даної справи, укладено договір про організацію взаєморозрахунків від 27 листопада 2015 року № 93/375. Більш того, на момент винесення судом рішення договір № 93/375 не виконано, оскільки відповідне фінансування ще не надходило, тобто договір № 93/375 не набув чинності.

В той же час, 3% річних та інфляційних втрат здійснено станом на 8 серпня 2015 року, тобто до моменту укладання договору № 93/375.

Договір про організацію взаєморозрахунків не містить положень про розповсюдження його дії на відносини сторін, що склалися до його укладання (тобто не має зворотної сили). А отже нарахування, що здійснені позивачем (здійснені за період до моменту укладання договору № 93/375), є правомірними.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.01.2016 р. об 11:00 год., про що учасники процесу були повідомлені належним чином.

16.01.2016 р. КП теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" надано відзив на апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в якому проти апеляційної скарги заперечує та просить суд у її задоволенні відмовити.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів.

Представник скаржника (позивача) в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення йому поштового відправлення (ухвали суду про призначення справи до розгляду). Про причини свого незявлення суд не повідомив,клопотань про відкладення розгляду справи не заявив.

Враховуючи вказані обставини, а також думку представника відповідача суд, прийняв рішення про розгляд справи за відсутністю представника скаржника.

Представник відповідача в усних пояснення наданих суду просив залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін..

Згідно приписів ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглянувши відповідно до приписів ст.101 ГПК України справу повторно, в повному обсягу, заслухавши усні пояснення представника відповідача, обговоривши, доводи викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї, дослідивши обставини справи і наявні у справі докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та ці обставини дослідив місцевий суд, що 30.01.2012 року між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (за договором продавець) та відповідачем - Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" (за договором покупець) укладено договір про закупівлю природного газу № К-2012 БО-33 (далі Договір).

За предметом договору, п. 1.1. продавець зобов'язується поставити покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), далі - газ, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього договору.

Згідно п. 1.2 договору продавець передає покупцю в період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. природний газ в обсязі до 1 713,0 тис. (один мільйон сімсот тринадцять тисяч) куб. м.

Сторони договору встановили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу. При невиконанні покупцем вимог, передбачених у п. 4.1 договору, продавець має право обмежити або припинити постачання газу покупцеві. (п. 4.1, 4.2 договору).

Пунктом 7.3. договору сторони встановили, що у разі порушення покупцем умов п. 4.1 цього договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (пункт 9.3 договору).

30.01.2012 р. сторони договору уклали між собою додаток № 1 до договору про закупівлю природного газу. (а.с. 15)

Так, у п. 2.2. встановили, що приймання-передача газу, поставленого продавцем покупцеві у відповідному місяці поставки газу, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається на підставі технічних актів приймання-передачі газу між газорозподільним підприємством та покупцем, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого продавцем.

З матеріалів справи вбачається, і це не оспорюється відповідачем, що позивач, виконуючи умови договору, поставив відповідачу за період з січня 2012 р. по березень 2012 р. включно, природний газ, на загальну суму 2574159,16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами та скріплені їхніми печатками, а саме:

актом приймання-передачі №б/н від 31.01.2012р. (обсяг 195,195 тис. куб. м. на суму 770219,95 грн.);

актом приймання-передачі №б/н від 29.02.2012р. (обсяг 250,228 тис. куб. м. на суму 987 374,67 грн.);

актом приймання-передачі №б/н від 31.03.2012р. (обсяг 206,940 тис. куб. м. на суму 816564,54 грн.).

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання

Відповідно до пункту 4.1. договору, сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач належним чином свої зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого за ним виникла заборгованість.

У порушення приписів ст..33 ГПК України відповідач не надав суду доказів погашення вказаної заборгованості і фактично визнав її.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 16.01.2014 р. у справі за №923/1511/13 стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" суму основного боргу в розмірі 964 159 грн. 16 коп., пеню у розмірі 80 778 грн. 05 коп., 7% штраф у сумі 79 251 грн. 14 коп., 3 % річних у розмірі 46 115 грн. 70 коп. нараховані до 23.10.2013 р.

Вказане рішення не оскаржене та набрало законної сили.

Як було зазначено вище п. 7.1. договору, сторони встановили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим Договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте відповідач умови договору щодо оплати отриманого природного газу, а також вищевказане рішення господарського суду Херсонської області своєчасно не виконав, у звязку позивач враховуючи приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України мав правові підстави нарахувати відповідачу та просити суд стягнути з нього втрати від інфляції та три відсотки річних на вказану заборгованість за період з 24.10.2013року по дату зазначену в позові -03.08.2015р.

Однак як вірно встановив суд першої інстанції та це вбачається з матеріалів справи, 27.11.2015 року між територіальним органом Казначейства в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Каховської міської ради, Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укргазвидобудування" було укладено договір № 93/375 про організацію взаєморозрахунків (далі договір №93/375), відповідно до умов якого організовано проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та ст. 32 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375.

Сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору.

Пунктом 7 Договору 2 передбачено, що Комунальне підприємство теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" перераховує на рахунок позивача кошти у сумі 964 159 грн. 16 коп., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 30.01.2012 р. № К-2012-БО-33 за 2012 р. (а.с. 79-81)

Згідно з п.п. 2 п. 11 договору № 93/375 сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до Договору № К-2012-БО-33.

Місцевий господарський суд приймаючи до уваги позицію Верховного суду України дійшов висновку, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 93/375 від 27.11.2015 року на суму 964159 грн. 16 коп., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі - продажу природного газу № К-2012-БО-33 від 30.01.2012 та визначили підпунктом 2 пункту 11 договору № 93/375 зобовязання сторін щодо не вчинення до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до Договору про організацію взаєморозрахунків № 93/375 від 27.11.2015 р.

Скаржник в апеляційній скарзі вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права під час прийняття рішення.

Проте суд апеляційної інстанції з доводами скаржника погодитись не може з наступних підстав.

У постановах Верховного суду України від 09.09.2014 р. у справах № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 25.03.2015 у справі № 924-1265/13, від 01.07.2015 у справі № 924-1230/14 , на які послався в рішенні суд першої інстанції, викладена позиція Верховного суду України щодо передчасності нарахування збитків від інфляції та 3% річних у випадках коли сторони договору узгодили новий відмінний від умов договору порядок та строки розрахунків за постачання газу.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи скаржника про те, що вищевказані постанови Верховного суду України не можна приймати до уваги, оскільки у них надається оцінка іншим нормативним актам, а саме Постанові КМ України від 11.06.2012р.№517, а договір № 93/375 укладений на виконання Постанови КМ України від 04.06.2015р. №357, також не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки як в зазначених постановах Верховного Суду України ідеться та викладається позиція про можливість застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України в аналогічних до цієї справи випадках (укладання договорів якими змінюються новий відмінний від умов договору порядок та строки розрахунків за постачання газу), а відтак ця позиція повинна обовязково враховуватись судом при вирішенні цієї справи.

За таких обставин для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата 964 159 грн. 16 коп. була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Оскільки Договір про організацію взаєморозрахунків № 93/375 підписаний лише 27.11.2015 року і фінансування з бюджету має відбутись в обовязковому порядку до 01.01.2016 р., то питання про невиконання умов вищевказаного договору є передчасним.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає обґрунтованими та таким, що відповідають нормам матеріального права та правової позиції Верховного Суду України

Щодо інших доводів скаржника, то суд апеляційної інстанції вважає їх не обґрунтованими та недоведеними та такими, що суперечать обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, а тому не приймаються до уваги судом та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 22.03.2012р. Про судове рішення рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку суду апеляційної інстанції місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 03.12.2015 р. по справі № 923/1645/15 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Суддя доповідач : М.А. Мирошниченко

Судді: О.Л. Воронюк

ОСОБА_3