ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р.Справа № 923/1665/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.

Суддів: Головея В.М., Лисенко В.А.,

при секретарі судового засідання Кіртоки Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н, дата видачі : 15.09.15;

від відповідча - ОСОБА_2, довіреність № 3, дата видачі : 04.01.16;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на рішення господарського суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року

по справі №923/1665/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1»

до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 автомобільних доріг у Херсонській області

про стягнення 141 122,36 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1» звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 141 122,36 грн. за виконані роботи за договором №68 від 24.12.2012 року

Рішенням господарського суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року по справі №923/1665/15 (головуючий суддя Литвинова В.В.) позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1» 141 122,36 грн. основного боргу, 2116,84 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Дочірнє підприємство "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Херсонської області скасувати та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що при проведенні Державної фінансовою інспекцією в Херсонській області зустрічної звірки в ТОВ «Миколаївтрансбуд-1» з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операції та розрахунків для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку ДП «Херсонський облавтодор», встановлення завищення вартості виконаних будівельних робіт з реконструкції автомобільної дороги М-14 Одеса- Мелітополь-Новоазовськ на суму 84 668,30 грн. Довідку підписано директором ТОВ «Миколаївтрансбуд-1» підписано без зауважень.

Однак, на думку апелянта, в порушення норм процесуального права, судом першої інстанції не взято до уваги даний документ та не досліджено обставини які викладені у довідці ДФІ у Херсонській області, посилаючись на відсутність залучених експертів при її складанні.

За переконанням апелянта, фактична вартість виконаних позивачем робіт за договором становить 56 454,06 грн.

За правилами ст.85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 грудня 2012 між Дочірнім підприємством "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВТРАНСБУД-1" (субпідрядник) укладено договір № 68, за умовами якого субпідрядник зобовязався у грудні 2012 року виконати генпідряднику роботи з реконструкції автомобільної дороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на Таганрог) на ділянці км 164+000-км165+100 (км 176+631 км 177+731.

Відповідно до п.1.1. договору позивач зобовязується виконати відповідачу роботи, зазначені в кошторисній документації, а відповідач прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 3.1. сторони обумовили, що вартість робіт за цим договором складає 142563,60 грн.

Згідно з п.4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати Генпідрядником після предявлення субпідрядником рахунка на оплату роботи або після підписання сторонами акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ3).

За змістом ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно приписів ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно ч.2 ст.838 ЦК країни генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обовязків за договором підряду.

За приписами ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобовязань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобовязання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що повноважні представники сторін у встановленому договором порядку підписали акт прийняття виконаних робіт (КБ-2в) на загальну суму 142547,84 грн. та Довідку про вартість виконаних підрядних робіт (КБ-3) на суму 141122,36 грн. за травень 2014 року без жодних зауважень та претензій.

Частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.1. Конкретизованих та інших умов до договору, розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок субпідрядника, вказаний у даному договорі протягом 30 банківських днів з дати надходження відповідних коштів від ОСОБА_3 автомобільних доріг у Херсонській області та в межах фінансових ресурсів, призначених на ці цілі, та на підставі підписаних сторонами акта приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в), довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) та одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобовязання щодо оплати боргу не виконав, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 141 122,36 грн. в судовому порядку.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, стосовно неприйняття в якості доказу завищення вартості виконаних робіт на суму 84668,30 грн. довідки ДФІ у Херсонській області №06-19/13-з від 13.05.2015 р., виходячи з наступного.

Судова колегія зазначає, що відповідач помилково обґрунтовує свої вимоги про зменшення вартості виконаних робіт Довідкою Державної фінансової інспекції в Херсонській області, оскільки як вбачається зі змісту позовних вимог, вони виникли на підставі господарських правовідносин, а саме з договору № 68 від 24 грудня 2012 року.

Отже, оскільки між сторонами виникли цивільні правовідносини, що регулюються цивільним законодавством, суд зазначає, що для дослідження наявності підстав для стягнення відповідних коштів слід досліджувати умови договору, укладеного між сторонами, та підтвердження виконання робіт первинними бухгалтерськими документами, а не довідкою фінансової інспекції.

Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав саме контролюючі органи мають право на порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

В даному ж випадку, судовий спір виник за позовом позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1» до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", тому посилання відповідача на Довідку ДФІ у Херсонській області є неприпустимим та необгрунтованим.

При цьому, згідно ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами в розумінні статей 32-41 ГПК України, а саме, наприклад, подання письмових доказів та проведення судової експертизи.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України від 27 серпня 2014 року у справі № 922/204/14, від 04 березня 2015 року у справі № 904/5477/14.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року по справі №923/1665/15 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 14.01.2016 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.М. Головей

Суддя В.А. Лисенко