ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 січня 2016 року Справа № 908/3463/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Корнілової Ж.О., Кривди Д.С.,
розглянувши матеріали касаційної скарги ПАТ "Азовелектросталь"
на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2015
у справі№908/3463/15
за позовомДП "НЕК "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Донбаська електроенергетична система"
доПАТ "Азовелектросталь"
простягнення коштів
встановив:

Подана відповідачем касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.111 ГПК України до касаційної скарги повинні додаватися докази сплати судового збору.

Як встановлено п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Однак, як вбачається з касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору.

Заявник не входить до передбаченого ст.5 Закону України "Про судовий збір" вичерпного переліку суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору, а тому повинен сплачувати його на загальних засадах.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання відповідача про відстрочку сплати судового збору обґрунтовано посиланням на скрутне фінансове становище скаржника, викликане проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, зниженням обсягів виробництва, нестабільною економічною ситуацією в країні, впровадженням режиму простою на підприємстві, а також накладенням арешту на кошти у рамках виконавчого провадження по стягненню заборгованості на користь ПАТ "Альфа-Банк".

Однак, колегія зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту поданого клопотання не вбачається.

Наведені ж скаржником загальновідомі обставини щодо проведення антитерористичної операції на території Донецької області, зниження обсягів виробництва, нестабільної економічної ситуації в країні, впровадження режиму простою на певних підприємствах та накладенням арешту на кошти боржників у рамках виконавчих проваджень, не є винятковими обставинами, оскільки однаковою мірою стосуються всіх суб'єктів господарювання в Україні, а відповідно до ст.44 ГК України підприємництво здійснюється, зокрема, на основі принципів комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Крім того, відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч вимогам ст.33 ГПК України скаржником не надано жодних доказів на підтвердження появи у нього необхідної суми коштів протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, а саме в межах місячного терміну розгляду касаційної скарги, передбаченого ст.1118 ГПК України, що власне і могло би бути суттєвою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Крім того, чинне законодавство не містить заборони, в разі відсутності чи арешту коштів на рахунках скаржника, здійснити замість нього оплату незначної суми судового збору (1218 грн.) іншими фізичними чи юридичними особами.

Як роз'яснено в абзаці 3 п.3.1 постанов Пленуму від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, як прокуратура та інші органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і всі суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг окремому акціонерному товариству перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З огляду на вищевикладене, колегія не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання заявника про відстрочку сплати судового збору, а тому касаційна скарга підлягає поверненню без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Азовелектросталь" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі №908/3463/15 повернути скаржнику, а вказану справу - до господарського суду Донецької області.

Судді:В.Овечкін
Ж.Корнілова
Д.Кривда