КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа№ 925/1188/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Скрипки І.М.

Шаптали Є.Ю.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2015р. у справі 925/1188/15 (суддя Грачова В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"Українська страхова група"

до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи

ОСОБА_2.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

ОСОБА_3.

про стягнення 91680,46 грн.

за участю представників сторін:

позивача- не з'явився

відповідача -особисто

третя особа- особисто

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 21.09.2015р. у справі № 925/1188/15 відмовлено у задоволенні позову ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" до СПД ОСОБА_2 про стягнення 91 680,46грн.

Не погоджуючись з рішенням позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначив, що за ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Представник позивача, в судове засідання не з'явився, причина суду не відома.

Враховуючи наявність поштового повідомлення про отримання сторонами у справі ухвали апеляційного суду про призначення справи до розгляду, відсутність клопотань, колегія суддів, з'ясувавши думку відповідача та третьої особи, вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду - без змін.

Представник третьої особи підтримав позицію відповідача, вважає рішення таким, що відповідає чинному законодавству.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 20.06.2012 року між позивачем - приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група", як страховиком, і відповідачем - суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2, як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АВ/6877464, за умовами якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність власника і водіїв автомобіля ДАФ державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (далі - забезпечений ТЗ), строком дії з 13.09.2012 року по 12.09.2013 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю одного потерпілого 100000 грн., майну - 50000 грн., франшиза - 510 грн.

26.08.2013 року, на автодорозі "Знам'янка-Луганськ-Ізварино", 397 км+720 м, водій ОСОБА_3, який керував автомобілем ДАФ державний реєстраційний номер НОМЕР_4, в порушення ПДР України відволікся від керування та скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок зіткнення автомобілів, автомобіль ГАЗ контактував із стоячими попереду автомобілями Деу-Матіз державний реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_5, ВАЗ-2104 державний реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_6, ВАЗ-2102 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7, Хонда-Цивік державний реєстраційний номер НОМЕР_8 під керуванням водія ОСОБА_8 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2014 року винним у вчиненні зазначеного правопорушення визнано ОСОБА_3, його дії кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, на підставі якої накладено стягнення у виді штрафу.

За заявами потерпілих позивач - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", за випадком, що мав місце 26.08.2013 року, визначив потерпілим страхове відшкодування (за вирахуванням франшизи) ОСОБА_7 - 13 478,37 грн., ОСОБА_4 - (738+39215,97) 39 953,97 грн., ОСОБА_8 - 4 914 грн., ОСОБА_6 - 6 845 грн., ОСОБА_5 - 26 488,32 грн., що разом складає 91 680 грн. 46 коп.

У період з 10.02.2014 року по 25.02.2014 року позивач здійснив виплату зазначених грошових сум страхового відшкодування на користь потерпілих: ОСОБА_7 платіжним дорученням № 2763 від 10.02.2014 року, ОСОБА_6 платіжним дорученням № 3085 від 12.02.2014 року, ОСОБА_4 платіжними дорученнями № 2808 від 10.02.2014 року і № 2906 від 11.02.2014 року, ОСОБА_9 платіжним дорученням № 3783 від 24.02.2014 року, ОСОБА_8 платіжним дорученням № 3798 від 25.02.2014 року.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення коштів, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не повідомив його про настання страхового випадку; лист з вимогою про сплату страхового відшкодування від 19.12.2014 відповідачем залишений без задоволення, тому в порядку ст. 993 ЦК України позивач отримав право вимоги на таке відшкодування в примусовому порядку на підставі рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що матеріали справи спростовують доводи позивача про нібито неповідомлення про настання страхового випадку, тому відсутні підстави для відшкодування збитків і права позивача на подання регресного позову, оскільки обов'язок письмово повідомити страховика про страховий випадок у визначений законом строк відповідачем виконаний.

Заперечуючи проти рішення, позивач вказує на те, що місцевий суд припустився помилки зазначивши, що повідомлення про настання страхового випадку є підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на те, що відповідач не надав документів, що підтверджують настання такого випадку. Крім того, заяву про настання страхового випадку було написано безпосередньо страхувальником, а не водієм. Відповідачем надані документи, що нібито свідчать про поважність пропущення строку, проте вони не мають ні дати, ні вихідного номеру, а документи надані суду вже містять необхідні реквізити, тому вказівка суду про те, що копії документів звірені з оригіналами та відповідають один одному, не відповідає дійсності. Довідка МВС та постанова Соснівського райсуду м. Черкас не вказують на те, що ОСОБА_3 є потерпілою особою.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок- подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 993 цього Кодексу, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки унормований і статтею 27 Закону України "Про страхування". За приписами цієї норми, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до трудового договору від 03.06.2010 року, укладеного між приватним підприємцем ОСОБА_2 і ОСОБА_3, останній є найманим працівником відповідача.

За замістом Довідки Красноармійського міського відділу МВС України від 04.11.2013 та постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2014 року винним у вчиненні ДТП, що сталося 26.08.2013 визнано ОСОБА_3

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; третя особа у справі, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування.

З наданих суду першої інстанції страхових актів ( а.с. 35-40), виконаних на фірмових бланках ПрАТ «СК «Українська страхова група» та затверджених начальником центру врегулювання збитків, сам позивач зазначив, що повідомлення про настання страхового випадку відбулось 27-28.08.2013.

ОСОБА_2 як страхувальник, повідомив позивача про настання страхового випадку про що свідчить оформлена на фірмовому бланку страховика за вхідним номером № 10570 від 02.09.2013. Заява підписана відповідачем та має відтиск його печатки.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що звернення відповідача, яке отримано позивачем 14.09.15р. щодо звернення водія ОСОБА_3 на гарячу лінію позивача 26.08.2013 з повідомленням про настання страхового випадку, свідчить про те, що водій своєчасно повідомив страховика про настання викладених обставин, та його звернення в телефонному режими зареєстровано позивачем за номером 7983.

Посилання позивача на те, що відповідач не представив письмових документів в підтвердження страхового випадку не приймаються до уваги, оскільки відповідно п. 1 ст. 33-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Приймаючи у відповідача заяву про настання страхового випадку, сплачуючи постраждалим особам страхове відшкодування за цим випадком, позивач фактично визнав наявність у нього документів на підтвердження ДТП що сталося, оскільки виплати проводяться на підставі відповідного пакету документів.

Крім того, відповідно до ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. За змістом цієї статті страховик може із власної ініціативи здійснювати запити щодо ДПТ та наявності страхового випадку, визначення страхового відшкодування.

Позивач не надав доказів того, що його вимога про надання документів відповідачем чи третьою особою не виконана, чи йому щось перешкоджало для отримання їх самостійно.

Відносно пояснень позивача що водій ОСОБА_3 не визнаний потерпілим, тому медичні довідки не можуть бути доказами поважності пропущення строку з повідомлення страхового випадку, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як встановлено вище, повідомлення про настання страхового випадку відбулось своєчасно у телефонному режимі на гарячу лінію позивача.

Щодо дати та реєстраційного номеру на медичних довідках, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно виписки із епікризу, захворювання водія сталось в зв'язку психоемоційної травми та стресу в наслідок ДТП. Захворювання особи не пов'язується з визнанням її винною чи потерпілою.

В зв'язку з реформою у сфері охорони здоров'я, пацієнти перебувають на обліку сімейного доктора на амбулаторному лікуванні, сімейний доктор має право відкривати лікарняні, проте їх закриття та реєстрація медичних документів відбувається у поліклініках, по місцю реєстрації пацієнта.

Таким чином, наявність у позивача довідки про захворювання водія ОСОБА_3 без реєстраційного номеру та дати поліклініці по перше,- має часовий період її реєстрації, по- друге, не спростовує факт перебування водія на лікуванні, що є поважною причиною подання відповідних документів до позивача про ДТП що сталось 26.08.2013 тільки 02.09.2013р.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101,103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акцонерного товариства "Страхова група "Українська страхова група" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2015 р. у справі № 925/1188/15 без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді І.М. Скрипка

Є.Ю. Шаптала