ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа № 926/1531/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 26.11.15

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.11.15

у справі № 926/1531/15

за позовом ОСОБА_2, с. Михальча, Чернівецької області

до відповідача ОСОБА_3 Зарінок-сервіс, с. Михальча, Чернівецької області

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, с. Михальча, Чернівецької області

про визнання недійсним рішення зборів учасників товариства, визнання недійсним статуту товариства

за участю представників:

від позивача ОСОБА_5 представник;

від відповідача та третьої особи не зявилися;

Автоматизованою системою документообігу суду справу №926/1531/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.15 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 12.01.16.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 16.11.15 у справі № 926/1531/15 (суддя Желік Б.Є.) в задоволенні позову відмовлено.

При цьому місцевий господарський суд виходив з того, що права позивача про відновлення яких йдеться у позовній заяві, відновлені згідно з рішенням учасників зборів шляхом задоволення заяви позивача про вихід з числа учасників та про надання йому згоди на відчуження його частки іншому учаснику товариства.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними оскаржуваних актів.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.11.15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому, скаржник посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також на порушення норм матеріального та процесуального права.

Також, на думку апелянта, місцевий господарський суд не врахував, що на момент прийняття товариством спірного рішення позивач був учасником товариства, а відтак його корпоративні права були порушені.

Відтак, як зазначає скаржник факт його неповідомлення про проведення зборів учасників товариства, які відбулися 01.12.2006 року призвело до позбавлення його права участі у зборах, а відтак порушило його корпоративні права.

11 січня 2016 року до суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу в яких позивач додатково обґрунтовує свою позицію викладену в апеляційній скарзі.

12 січня 2016 року до суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у звязку з чим просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Також, у відзиві на апеляційну скаргу міститься клопотання про розгляд справи без у часті представника третьої особи.

12 січня 2016 року до суду від відповідача надійшла заява про визнання відповідачем заявлених позовних вимог, а ткож розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Присутній представник позивача навів свої доводи та міркування, викладені безпосередньо в апеляційній скарзі та поясненнях на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до господарського суду як учасник ТОВ Зарінок-сервіс з позовною заявою про визнання недійсним рішення зборів учасників ТОВ Зарінок-сервіс с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області, яке(рішення) оформлено Протоколом від 01.12.2006р. в частині прийняття ОСОБА_4 в учасники ТОВ Зарінок-сервіс та наданя їй дозволу внести до статутного фонду товариства в якості частки грошові кошти в сумі 4тис.грн., а також в частині затвердження проекту Статуту ТОВ Зарінок-сервіс у новій редакції;Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Зарінок-сервіс, що затверджений рішенням зборів учасників товариства, оформленим Протоколом від 01 грудня 2006р.

При цьому, позивач посилається на те, що в порушення чинного законодавства та Статуту ТОВ Зарінок-сервіс його як учасника Товариства не було повідомлено про проведення та порядок денний зборів учасників, які відбулися 01.12.2006 р., чим на думку позивача, порушено його права як учасника ТОВ Зарінок-сервіс.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини щодо неповідомлення позивача про призначення на 01.12.2006р. зборів учасників та про порядок денний зборів Товариство не заперечує.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься протокол зборів учасників ТОВ Зарінок-сервіс від 02.02.2007р., відповідно до якого на зборах прийнято рішення про виведення ОСОБА_2 зі складу учасників, на підставі поданої ним заяви про вихід з Товариства та надання згоди на відчуження його частни ОСОБА_6.

Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що станом на день звернення позивача до господарського суду відсутні докази щодо порушення прав ОСОБА_2, як учасника ТОВ Зарінок-сервіс, оскільки позивачем добровільно відчужено належну йому частку у статутному капіталі, що підтверджується рішенням зборів учасників товариства оформленим протоколом від 02.02.2007 року.

Оцінивши наведене, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття перебачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобіганням правопорушенням.

Виходячи з ізмісту зазначеної норми, порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

В Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес), зазначено, що акціонер може захистити свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи не визнання самим товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства.

Таким чином, враховуючи, що згідно з приписами статті 1 ГПК України та статті 15 ЦК України, відповідно до яких особа звертається до суду за захистом своїх порушених прав чи охоронюваних законом інтересів місцевий господарський суд дійшов вірного висновку стосовно того, що наслідком прийняття судового рішення та його виконання має бути відновлення порушених прав позивача.

Разом з цим, як зазначено вище, позивачем добровільно відчужено частку у статутному капіталі, а відтак ним втрачено права, що були обумовлені належністю йому цієї частки.

А тому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що відчуження частки у статутному капіталі товариства є добровільним та безумовним волевиявленням учасника, спрямованим на припинення корпоративних прав та обовязків. Перехід частки до іншої особи породжує для товариства з обмеженою відповідальністю певні правові наслідки, які повязані з припиненням корпоративних прав між учасником та товариством та стосуються лише спірних питань, повязаних з вибуттям учасника.

Відтак, зважаючи на наведене, порушення, які зазначені скаржником, щодо неповідомлення його про збори учасників товариства, а відтак позбавлення його можливості взяти участь у зборах товариства, не можуть бути підставою для задоволення позову у даному випадку, оскільки права учасника товариства відчужені позивачем у добровільному порядку та не можуть бути відновленім рішення у даній справі.

Місцевим господарським судом вірно зроблено висновок про відмову у задоволенні клопотання третьої особи щодо застосування строків позовної давності, враховуючи те, що третя особа не є стороною у справі (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши все вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що скаржником не доведено обставини на які він посилається в апеляційній скарзі, відтак висновок місцевого господарського суду про відмову у позові є обґрунтованим, та підтверджується наведеним вище, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.11.15 у даній справі.

Судові витрати покласти на позивача відповідно до вимог ст.ст.49,105 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.11.15 у справі №926/1531/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.01.2016 року

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.