ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Справа № 915/1817/15

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 3-243110/24474 від 18.12.2015;

від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит",

04050, м. Київ, вул. Артема, 60,

в особі філії "Південне регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит",

54001, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 78,

до Приватного виробничого підприємства "Кровля-Гарант",

54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 55,

про звернення стягнення 1171000 грн. на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Південне регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі позивач, банк) звернулось з позовом до Приватного виробничого підприємства "Кровля-Гарант" (далі відповідач, позичальник, іпотекодавець) про звернення стягнення 1171000 грн. на предмет іпотеки. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою від 30.10.2015 господарський суд призначив справу до розгляду у судовому засіданні та витребував у сторін низку документів.

На виконання вимог ухвали позивач надав всі витребувані судом документи.

Ухвалою від 22.12.2015 суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів.

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені у встановленому ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) порядку. Згідно з абзацом третім підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на повернення "Укрпоштою" ухвал суду від 30.10.2015, від 17.11.2015 та від 08.12.2015, що направлялися на юридичну адресу відповідача, з відміткою «за закінченням строку зберігання», суд вважає, що про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, позов не заперечив і не спростував, правом участі в судовому засіданні не скористався.

За таких обставин, відповідно до ст. 75 ГПК спір розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову. Висновок суду ґрунтується на такому:

18.05.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №41 -05/07 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1450000 грн. зі строком остаточного повернення кредитних коштів до 17.05.2017. Згідно з Додатком №1 до Кредитного договору позичальник зобов'язався погашати кредит до 20 числа кожного місяця протягом 119 місяців в розмірі 12100 грн., а з 20.04.2017 до 17.05.2017 року - 10100 грн.

Згідно з п. 3.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати банку проценти за користування кредитом за процентною ставкою 19,0 % річних.

За прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів п. 7.1 Кредитного договору встановлений обовязок позичальника сплачувати банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадках порушення позичальником строків платежів за кредитними коштами, процентами, тощо.

Додатковими угодами №1 від 22.07.2008 та №2 від 19.11.2008 до Кредитного договору були внесені зміни щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою 20% та 23% річних відповідно.

Оскільки позичальник виконував свої зобовязання за Кредитним договором неналежним чином, банк був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості.

Рішеннями Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2009 у справі №12/595/08 та від 13.04.2010 у справі №7/20/10 з позичальника стягнуто на користь банка заборгованість за Кредитним договором в сумі 1336786 грн. 76 коп. та в сумі 315362 грн. 64 коп. Зазначені судові рішення набрали законної сили.

Таким чином, заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 04.11.2008 в сумі 1336786 грн. 76 коп. та станом на 26.11.2009 в сумі 315362 грн. 64 коп. є встановленим фактом і відповідно до ст. 35 ГПК не доказуються при розгляді даної справи. Рішення суду про стягнення заборгованості виконані не були, постановами від 15.10.2014 старшого державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ ВП №41434150 та ВП №41434011 виконавчі документи було повернуто стягувачу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 06.08.2015 заборгованість позичальника за Кредитним договором складає 4186718 грн. 53 коп., з яких: 264200 грн. строкова заборгованість за кредитом; 1028350 грн. 98 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 9773 грн. 81 коп. строкова заборгованість за відсотками; 2043372 грн. 21 коп. прострочена заборгованість за відсотками; 841021 грн. 53 коп. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом та прострочені відсотки.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між сторонами був укладений Іпотечний договір від 18.05.2007, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №576 (далі Іпотечний договір).

Відповідно до п. 1. Іпотечного договору, предметом іпотеки є нежитлові приміщення магазину №239, які розташовані по вул Миколаївській, буд. 3 у м. Миколаєві в літ. А, загальною площею 239,90 кв.м.

Згідно з п. 2. Іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором №41-05/07 від 18.05.2007 на суму 1450000 грн., строком до 17.05.2017, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 19% річних, та комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за цим договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

У випадку зміни сторонами Кредитного договору, процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобовязується невідкладно укласти з іпотекодержателем відповідну додаткову угоду до цього договору. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, додаткові угоди до Іпотечного договору сторони не укладали, спираючись на п. 14 Іпотечного договору, відповідно до якого в разі зміни будь-якого строку виконання зобовязань за Кредитним договором, право іпотеки не припиняється. При цьому якщо змінюється розмір зобовязань за Кредитним договором, право іпотеки розповсюджується також і на такі зміни. В такому разі у суду відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) щодо припинення поруки (іпотеки).

Відповідно до п.п. 11.3, 11.3.1 Іпотечного договору згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю (банку) права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вдповідно до ст. 7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Згідно з Законом України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності (ч.ч. 1,3 ст. 37).

Згідно із поданим банком висновком про незалежну оцінку майна станом на 03.08.2015, проведену субєктом оціночної діяльності - оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю Українська експертна група ОСОБА_3, кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та УТО від 03.07.2010 №7582, ринкова вартість предмета іпотеки нежитлових приміщень магазину №239, що розташовані за адресою: вул. Миколаївська, 3, м. Миколаїв, становить 1171000 грн. (а.с. 40). Суд вважає зазначений висновок оцінки майна належним і допустимим доказом вартості предмета іпотеки.

Згідно зі ст. 572 ЦК в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи є іпотекою (ч. 1 ст. 575 ЦК).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іптекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Такі вимоги позивач направляв відповідачу 26.08.2014 та 27.03.2014 (а.с. 36, 38), однак у встановлений Законом України «Про іпотеку» та п. 5.1 Іпотечного договору тридцятиденний строк відповідач порушення не усунув. Таким чином, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що позовні вимоги підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на договорі, відповідачем не заперечні і не спростовані, вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості Приватного виробничого підприємства "Кровля-Гарант" (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 55, ідентифікаційний код 30283231) перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856) за Кредитним договором №41-05/07 від 18.05.2007 в сумі 4186718 грн. 53 коп., з яких: 264200 грн. строкова заборгованість за кредитом; 1028350 грн. 98 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 9773 грн. 81 коп. строкова заборгованість за відсотками; 2043372 грн. 21 коп. прострочена заборгованість за відсотками; 841021 грн. 53 коп. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом та прострочені відсотки, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.05.2007, посвідченим ОСОБА_2 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 18.05.2007 за реєстровим номером 576, а саме: нежитлові приміщення магазину №239, вартістю 1171000 (один мільйон сто сімдесят одна тисяча) грн., які розташовані по вул. Миколаївська, буд. 3 у м. Миколаєві в літ. А, загальною площею 239,90 кв.м., що належать на праві приватної власності Приватному виробничому підприємству «Кровля-Гарант» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 55, ідентифікаційний код 30283231), шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856).

Стягнути з Приватного виробничого підприємства "Кровля-Гарант" (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 55, ідентифікаційний код 30283231) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856) судовий збір у сумі 17565 (сімнадцять тисяч пятсот шістдесят пять) грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Згідно зі ст. ст. 51, 84 ГПК повне рішення складено та підписано 18 січня 2016 року.

Суддя Т.В.Гриньова-Новицька