УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 січня 2016 року Справа № 913/41/16

Провадження № 29в/913/41/16

Суддя господарського суду Луганської області Якушенко Р.Є., розглянувши матеріали за позовом Державного підприємства «Вугілля України», м. Київ

до відповідача Державного підприємства «Донбасантрацит», м. Красний Луч Луганської області

про стягнення 40 218 583 грн 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: Державне підприємство «Вугілля України» (далі ДП «Вугілля України», позивач у справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 24.12.2015 № 2116/06 до Державного підприємства «Донбасантрацит» (далі ДП «Донбасантрацит», відповідача у справі) про стягнення з останнього 40 218 583 грн 40 коп. заборгованості за договором поставки № 14-13/1-ЕНЦ від 25.12.2012.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про її повернення з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (із змінами) розмір судового збору із заяв майнового характеру складає 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 № 80- VIII з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 218 гривень, який діяв на дату подання позовної заяви (25.12.2015 дата штемпеля на поштовому конверті).

Враховуючи ціну позову в розмірі 40 218 583 грн 40 коп., ДП «Вугілля України» має сплатити судовий збір у розмірі 182 700 грн 00 коп.

Вищий господарський суд України у пункті 2 ОСОБА_1 листа від 17.09.2012 № 01-06/1260/2012 «Про оформлення платіжних документів на перерахування судового збору» звернув увагу на те, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Матеріали позовної заяви свідчать, що позивач за позовом в порушення вищезазначених норм законодавства не додав документальних доказів сплати судових витрат у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання від 24.12.2015 № 2115/06, в якому він просить:

- зменшити для ДП «Вугілля України» розмір сплати судового збору з 182 700 грн 00 коп. до 55 363 грн 63 коп., що підлягає сплаті за розгляд поданого позову;

- відстрочити ДП «Вугілля України» сплату судового збору до прийняття судового рішення по суті справи.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на те, що у звязку із економією бюджетних коштів у 2015 році, Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік.» передбачено та перераховано державної підтримки вугледобувним підприємствам на часткове покриття витрат із собівартості готової товарної вугільної продукції в сумі 0,4 млрд. грн. Різке скорочення у 2015р. державної підтримки призвело до того, що єдиним джерелом отримання грошових коштів державними вугледобувними підприємствами залишилася реалізація вугілля через ДП «Вугілля України» - оператора оптового ринку вугільної продукції України. Перерахування коштів здійснюється для недопущення зупинки видобутку вугілля та зупинки шахт.

Сплата ДП «Вугілля України» 182 700 грн 00 коп. судового збору за подання позову без відшкодування зазначеної суми зі сторони відповідача буде завданням шкоди майновим інтересам ДП «Вугілля України», оскільки відповідач фактично знаходиться в Луганській області на непідконтрольній владі України території, у звязку із чим, навіть після винесення судом рішення на користь ДП «Вугілля України», відсутні механізми по примушенню відповідача сплатити суму судового збору позивачеві.

Позивач, посилається на неможливість сплати судового збору у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір», у звязку із тим, що середньомісячний обсяг придбання вугілля за 11 місяців 2015 року становить 203,9 тис. тонн, що у 3,3 разів менше, порівняно із попереднім роком. Зменшення обсягу придбання вугілля, а відтак і надходження коштів від реалізації цього вугілля перш за все спричинені проведенням антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, в яких розташовані основні найбільші вугледобувні підприємства країни.

Державним підприємством "Вугілля України" на підтвердження своїх доводів надані:

- копія довідки від 24.12.2015 № 2114/06 про придбання вугілля ДП «Вугілля України» протягом 2014 2015 років;

- копія ухвали про порушення провадження від 06.07.2015 у справі № 910/12918/15 про банкрутство ДП «Вугілля України»;

- копія консолідованого балансу (Звіт про фінансовий стан) на 30 вересня 2015 року;

- копія консолідованого звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015 року.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає, що згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розгляді питань, повязаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону України «Про судовий збір»), суд враховує положення пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Відповідно до пункту 3.1. частини 3 цієї постанови, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір» є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Надані документи розглянуті судом і не прийняті в якості належних доказів у підтвердження заявленого клопотання з огляду на таке.

Копія консолідованого звіту про фінансові результати, що додана до клопотання, не є належним доказом того, що майновий стан ДП «Вугілля України» унеможливлює сплату судового збору.

Так, згідно пункту 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід.

Із консолідованого звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015 року вбачається, що підприємство отримує чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (код рядка 2000), що не є доказом відсутності можливості сплатити судовий збір.

Зменшення обсягу придбання вугілля не свідчить про відсутність у позивача на його рахунках грошових коштів на дату звернення з цим позовом.

При цьому слід враховувати положення ст. 42 Господарського кодексу України, відповідно до якої підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Заявлене клопотання про надання відстрочки сплати судового збору має містити не лише відомості про неможливість сплати судового збору при поданні позовної заяви, а й містити виклад обставин, які дозволять заявнику сплатити судовий збір в подальшому, але не пізніше дати ухвалення судового рішення у справі. Однак у клопотанні ДП «Вугілля України» такі обставини не зазначені.

Позивачем не доведено суду наявності реальних джерел надходження коштів та не надано доказів на підтвердження того, що його фінансовий стан суттєво зміниться, не надано належного економічного та документального обґрунтування такої можливості.

Посилання позивача на те, що відповідач навіть після задоволення позову не відшкодує витрати з судового збору є не коректним і не може бути підставою як для зменшення суми судового збору так і для відстрочки для його оплати.

Враховуючи викладене, а також принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про зменшення та відстрочення сплати судового збору.

Позивач у позовній заяві зазначив, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача є: 94506, м. Красний Луч Луганської області, вул. Косіора, буд.10.

За інформацією Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта розміщеній на офіційному веб-сайті (http://www.ukrposhta.com) у звязку з проведенням АТО призупинено приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Луганської області, зокрема, м. Красний Луч Луганської області.

Матеріали позовної заяви свідчать, що позивач на підтвердження неможливості надіслання на адресу відповідача копії позовної заяви із додатками надав лист Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 13.05.2015 № 30-498, в якому повідомляється, що УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти у Луганській області до/з міст обласного значення, в тому числі і Красний Луч.

Судом встановлено, що згідно витягу з офіційного веб-порталу «Міністерства юстиції України Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в мережі Інтернет (https://usr.minjust.gov.ua) станом на 12.01.2016 місцезнаходженням юридичної особи ДП «Донбасантрацит» є: 94506, м. Красний Луч Луганської області, вул. Косіора, буд.10, тобто відповідач знаходиться на території проведення антитерористичної операції (далі - АТО), але має інформацію про здійснення звязку з юридичною особою телефони: +53, 97474 та +05, факс: +82 та адресу електронної пошти: .

Отже, суд звертає увагу позивача на наступне.

Як вбачається з повідомлення на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта», відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р. (із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 128-р від 18.02.2015) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», УДППЗ «Укрпошта» тимчасово не здійснює пересилання поштових відправлень на територію, що не контролюється державною владою України, зокрема і місто Красний Луч Луганської області.

Також у повідомлені зазначено, що при зверненні споживачів до відділень поштового звязку з питань пересилання поштових відправлень на територію, що не контролюється державною владою України, їм рекомендуватиметься адресувати такі поштові відправлення «до запитання», вказавши найменування населеного пункту (що контролюється українською владою), району, області; найменування обєкту поштового звязку місця призначення; поштовий індекс.

Крім того, як зазначено Укрпоштою, обовязковою умовою при прийманні є інформування відправником адресата про відправку поштового відправлення та погодження з ним обєкту поштового звязку місця призначення. Для одержання поштового відправлення адресату необхідно буде звертатись до відділення поштового звязку, що функціонує на території, підконтрольній українській владі. Крім того, можливе зазначення на супровідних бланках, оболонках відправлень номера телефону адресата з метою інформування одержувача про надходження відправлення.

Відповідно до пункту 5 ОСОБА_1 ОСОБА_2 Господарського Суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (із змінами, внесеними згідно з ОСОБА_2 Господарського Суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14), розгляд заяв і скарг, поданих за зміненою згідно із Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" підсудністю справ, здійснюється відповідними господарськими судами за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

У разі подання заяви (в т.ч. позовної) або скарги, стосовно якої ГПК передбачено обовязкове надсилання її копії і копій доданих до неї документів іншим учасникам судового процесу, що знаходяться на території проведення АТО і на адресу яких у звязку з цим неможливо надіслати відповідні копії, на заявника покладається обовязок подати документ, яким підтверджується неможливість надсилання копії заяви і доданих до неї документів іншому учасникові судового процесу, що знаходиться на території проведення АТО.

Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) адресатові підприємством зв'язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції на територію проведення АТО.

Отже, позивачу необхідно надати суду докази на підтвердження відправлення копії матеріалів позовної заяви із додатками відповідачу з урахуванням вищезазначеного або надіслати на адресу електронної пошти - .

Відповідно до пункту 3.5 Постанови Пленуму ОСОБА_2 Господарського Суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (пункт 4);

- не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (пункт 6).

Враховуючи вищезазначене, суд повертає позовну заяву та додані до неї документи заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного, керуючись статями 56, 57, пунктів 4, 6 частини 1 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Повернути позовну заяву та додані до неї документи заявнику без розгляду.

Додаток (тільки заявнику): на 182 (сто вісімдесят двох) аркушах.

Суддя Р.Є. Якушенко