РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/29775/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця» стягнення заборгованості у розмірі 49 322 грн. 66 коп.
Представники:

від Позивача: Богданевич Ю.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 49 322 грн. 66 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.10.2009 року між Управлінням комунального майна району виконавчого органу Оболонської районної у м. Києві ради (Оболонської державної районної у м. Києві державної адміністрації) (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Здравиця» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації №697 від 01.10.2009 р. передав, а Орендодавець прийняв в оренду нежиле приміщення за адресою: вул. Полярна, 15 для сходової клітини. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 р. №1112 «Про питання організації управління в місті Києві» нежиле приміщення в будинку №15 на вул. Полярній у м. Києві закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємство «Київжитлоспецексплуатація», який передано на баланс Позивача за актом ОЗ-1 від 01.08.2011 р. Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконував умови Договору в частині сплати орендних платежів у період з 01.02.2013 р. по 30.09.2015 р., внаслідок чого утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» в розмірі 32 590 грн. 48 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця» 3% річних у розмірі 1 629 грн. 65 коп. та інфляційні у розмірі 15 102 грн. 53 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.11.2015 р. порушено провадження у справі № 910/29775/15, судове засідання призначено на 09.12.2015 р.

09.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.11.2015 року.

09.12.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.11.2015 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) сторін надати докази на підтвердження здійснення часткової оплати за Договором оренди №14137 від 01.10.2009 року;

2) Позивача:

- здійснити обґрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних із зазначенням початку прострочки Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравиця" та закінчення такого нарахування за кожний період з урахуванням здійснення часткової оплати;

- надати докази на підтвердження фактичного користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Здравиця" об'єктом оренди;

3) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості в розмірі 32 590,48 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року відкладено розгляд справи на 24.12.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

23.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 09.12.2015 року та заява про уточнення позовних вимог, в якій просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравиця" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" 32 590,48 грн. - заборгованості з орендної плати, 3% річних у сумі 1 518,37 грн., інфляційні втрати у сумі 15 149,20 грн. та судові витрати.

24.12.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Щодо заяви Позивача про уточнення позовних вимог, Суд зазначає наступне.

Згідно із п. 3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, об'єднання позовних вимог, зміну предмета або підстав позову.

В даному випадку уточнена заява фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору, у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Отже, Суд приймає заяву Позивача до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року відкладено розгляд справи на 14.01.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 14 січня 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року у справі № 910/29775/15, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця» є 04201, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПОЛЯРНА, будинок 15.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/29775/15 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14 січня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.10.2009 року між Управлінням комунального майна району виконавчого органу Оболонської районної у м. Києві ради (Оболонської державної районної у м. Києві державної адміністрації) (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Здравиця» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137, відповідно до умов якого Орендодавець на підставі розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації №697 від 01.10.2009 р. передав, а Орендодавець прийняв в оренду нежиле приміщення за адресою: вул. Полярна, 15 для сходової клітини.

Відповідно до п.2.1 Договору об'єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 13,70 кв.м. згідно викопіювання з по поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Згідно з п.3.1 Договору за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі чинної Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади Оболонського району м. Києва, затвердженої рішенням Оболонської районної у м. Києві ради та на дату підписання Договору становить 695 грн. 03 коп.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. (п.3.2 Договору)

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах і порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою. (п.3.3 Договору)

Згідно з п.3.4 Договору орендна плата сплачується Орендарем починаючи з дати підписання акту приймання - передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами акту приймання - передачі при поверненні об'єкта оренди Орендодавцеві або дата примусового виселення Орендаря.

Відповідно до п.3.5 Договору орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця на рахунок Орендодавця.

Відповідно до п.9.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.10.2009 р. по 29.09.2010 р.

Додатковою угодою від 04.01.2011 р. до Договору оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137 від 01.10.2009 року Сторони Орендодавця - Комунальне підприємство «Житлосервіс «Куренівка».

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 р. №1112 «Про питання організації управління в місті Києві» нежиле приміщення в будинку №15 на вул. Полярній у м. Києві закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємство «Київжитлоспецексплуатація», який передано на баланс Позивача за актом ОЗ-1 від 01.08.2011 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137 від 01.10.2009 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду нежиле приміщення за адресою: вул. Полярна, 15 для сходової клітини, що підтверджується Актом прийому - передачі нежитлового приміщення від 01.10.2009 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконував умови Договору в частині сплати орендних платежів у період з 01.02.2013 р. по 30.09.2015 р., внаслідок чого утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» в розмірі 32 590 грн. 48 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця» 3% річних у розмірі 1 518 грн. 73 коп. та інфляційні у розмірі 15 149 грн. 20 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.12.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду.

30.10.2015 року Позивачем була надіслана на адресу Відповідача вимога №1 сплатити заборгованість у розмірі 32 590 грн. 48 коп., що підтверджується фіскальним чеком від 02.11.2015 р., проте залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137 від 01.10.2009 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137 від 01.10.2009 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду нежиле приміщення за адресою: вул. Полярна, 15 для сходової клітини, що підтверджується Актом прийому - передачі нежитлового приміщення від 01.10.2009 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Відповідно до п.9.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.10.2009 р. по 29.09.2010 р.

За приписами ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що чинне законодавство України передбачає можливість автоматичної пролонгації договору оренди в разі відсутності заперечень як зі сторони орендодавця, так і орендаря. При цьому бажання орендаря продовжувати відносини за договором оренди висловлюється конклюдентними діями - шляхом продовження користування майном після закінчення строку дії договору оренди. Отже, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За таких підстав, враховуючи відсутність заперечень жодної зі Сторін, Договір оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137 від 01.10.2009 року продовжив свою дію на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, факт користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Здравиця» нежилим приміщенням загальною площею 13,70 кв.м. (частина сходових клітин) за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 15 також підтверджується Актом обстеження нежилих приміщень від 10.12.2015 року.

Суд зазначає, що факт наявності заборгованості Відповідача по орендній платі в розмірі 32 590 грн. 48 коп. за Договором оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137 від 01.10.2009 року підтверджується матеріалами справи, а саме: довідкою нарахувань за користування нежилим приміщенням за адресою: вул. Полярна, 15 за період з 01.02.2013 року по 30.09.2015 року.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» по орендній платі за Договором оренди нежитлового будинку (приміщення) №14137 від 01.10.2009 року в розмірі 32 590 грн. 48 коп.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2015 року Позивачем була надіслана на адресу Відповідача вимога №1 сплатити заборгованість у розмірі 32 590 грн. 48 коп., що підтверджується фіскальним чеком від 02.11.2015 р., проте залишена без відповіді і виконання.

Відповідно до статті 7 Господарського процесуального кодексу України претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії. При розгляді претензії підприємства та організації в разі необхідності повинні звірити розрахунки, провести судову експертизу або вчинити інші дії для забезпечення досудового врегулювання спору. Підприємства та організації, що одержали претензію, зобов'язані задовольнити обґрунтовані вимоги заявника.

Згідно зі статтею 8 Господарського процесуального кодексу України про результати розгляду претензії заявник повідомляється у письмовій формі.

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (стаття 1 Господарського процесуального кодексу України)

Проте, матеріали справи не містять жодних належних доказів розгляду Товариством з обмеженою відповідальністю «Здравиця» претензії Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про сплату заборгованості за договором.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 32 590 грн. 48 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.12.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду, Позивач також просив стягнути з Відповідача 3% річних за загальний період з 16.02.2013 р. по 30.09.2015 р. у розмірі 1 518 грн. 73 коп. та інфляційні у розмірі 15 149 грн. 20 коп.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати по орендній платі за загальний період прострочки з 16.02.2013 р. по 30.09.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача підлягає 3% річних у розмірі 1 518 грн. 73 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 16.02.2013 р. по 30.09.2015 р.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період лютий 2013 року - вересень 2015 року у розмірі 15 149 грн. 20 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця» на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 32 590 грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 1 518 грн. 73 коп. та інфляційні у розмірі 15 149 грн. 20 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравиця» (04201, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПОЛЯРНА, будинок 15, Ідентифікаційний код юридичної особи 21464465) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01034, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 03366500) заборгованість у розмірі 32 590 (тридцять дві тисячі п'ятсот дев'яносто) грн. 48 (сорок вісім) коп., 3% річних у розмірі 1 518 (одна тисяча п'ятсот вісімнадцять) грн. 73 (сімдесят три) коп., інфляційні у розмірі 15 149 (п'ятнадцять тисяч сто сорок дев'ять) грн. 20 (двадцять) коп. та судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 січня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин