ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.16р. Справа № 904/10112/15

За позовом Державного підприємства "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг

про стягнення 190 034,76 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 489 від 19.05.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 45/12 від 11.03.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "Енергосталь" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Північний іірншо-збагачувальний комбінат" про стягнення 190 034,76 грн., з яких: 106 00,00 грн. - основний борг, 5 724,00 грн. - 3% річних, 78 310,76 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним віжонанням відповідачем умов договору на виконання проектних робіт № 1240/211-180 від 17.06.2011р., в частині оплати за надані послуги.

Ухвалою суду від 24.11.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 17.12.2015р

17.12.2015р. у зв'язку з перебуванням судді у щорічній основній відпустці судове засідання у призначений час не відбулося.

18.12.2015р. розгляд справи призначено на 12.01.2016р.

12.01.2016р. позивач подав до суду заяву, просить припинити провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 106 000,00 грн., у зв'язку зі сплатою відповідачем основної заборгованості.

12.01.2016р. відповідач подав до суду клопотання, в якому, у звзку із тяжким матеріальним становищем, просить суд зменшити розмір нарахованих позивачем відсотків річних та інфляційних втрат на 50% та відстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

У судове засідання заявились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "Енергосталь" є правонаступником усіх прав і обов`язків Українського державного науково-технічного центру з технології та обладнання, обробки металів, захисту навколишнього середовища та використання вторинних ресурсів для металургії та машинобудування «Енергосталь».

17.06.2011р. між Українським державним науково-технічним центром з технології та обладнання, обробки металів, захисту навколишнього середовища та використання вторинних ресурсів для металургії та машинобудування «Енергосталь» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) було укладено договір на виконання проектних робіт № 1240/211-180 (далі - договір).

Згідно з договором виконавець зобов'язується виконати проектну роботу: «ЦПО-2. технічне переоснащення одиниць та вузлів газоочисток обпалювальної машини ЛУРГІ- 552-А. ОТР і РП »(інв. № 043726, № 043727), названу далі - робота, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити її (п. 1.1. договору).

Вартість робіт за даним договором відповідає рівню звичайних цін і визначається згідно з ДБН Д.1.1-7.2000, узгоджується протоколом про договірну ціну (додаток №2) і становить 3 740 057,28 грн., втому числі ПДВ- 623 342,88 грн. (п. 2.1. договору).

Оплата замовником вартості виконаних виконавцем робіт здійснюється на підставі актів здачі-приймання робіт, оформлених у двосторонньому порядку, рахунків, податкових накладних, представлених виконавцем за виконані роботи до 25 числа поточного місяця (п. 2.4. договору).

Терміни виконання етапів робіт згідно з календарним планом (Додаток №3) (п. 4.3. договору).

За результатами виконаної роботи виконавець надає замовнику акт здачі-приймання робіт в 3-х примірниках разом з проектною документацією згідно опису робочої документації, що відповідає етапу робіт(п. 5.1. договору).

Термін дії договору: початок - з дати підписання, закінчення - 15.05.2012 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, які залишилися невиконаними (п. 11.3. договору).

Сторони підписали та скріпили печатками:

- додаток № 1 до договору завдання на проектування (а.с. 19);

- додаток № 2 протокол узгодження договірної ціни до договору (а.с. 16);

- додаток № 3 до договору календарний план робіт (а.с. 17-18).

Також 01.07.2011р. сторони підписали протокол розбіжностей до договору, згідно якого внесли зміни в строки виконання робіт (додаток № 3) (а.с. 20-22).

Додатковою угодою № 1 від 06.06.2012р. до договору, у зв'язку із закінченням терміну дії договору на виконання робочого проекту «ЦПО-2. технічне переоснащення одиниць та вузлів газоочисток корпусу грохочення і розвантажувальної частини обпалювальної машини ЛУРГІ -552 А. ОТР і РП.», сторони вирішили продовжити договір та викласти пункт 11.3. договору №1240/211-180 від 17.06.2011р. в новій редакції: «термін дії Договору: початок-з дати підписання, закінчення - 30.12.2012р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, які залишилися невиконаними».

Позивач зазначає, що свої зобовязання за договором виконав належним чином, воконав роботу на загальну суму 342 108,36 грн., про що свідчать підписані сторонами та скріплені їх печатками акти здачі-приймання виконаних робіт:

- № 1 від 16.12.2013р. на суму 132 835,68 грн. з ПДВ (а.с. 28);

- № 2 від 16.12.2013р. на суму 132 309,72 грн. з ПДВ (а.с. 29);

- № 3 від 16.12.2013р. на суму 76 962,68 грн. з ПДВ (а.с. 30);

Оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 40 календарних днів з дати підписання акта виконаних робіт і надання вищевказаних документів в облік (п. 2.5. договору).

Позивач зазначає, що в порушення умов договору 31.01.2014р. відповідач частково оплатив виконану роботу 236 108,36 грн. У звязку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 106 000,00 грн., що й стало причиною звернення до суду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Під час розгляду справи позивач подав до суду заяву, в якій просить припинити провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 106 000,00 грн., у звязку зі сплатою відповідачем основної заборгованості. До заяви додав банківську виписку, згідно якої відповідач 23.12.2015р. сплатив 106 000,00 грн. з призначенням платежу: « оплата ПИР. ЦПО-2. ЛУРГИ-552-А по дог. № 1240/211-180 от 17.06.2011».

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 106 000,00 грн. підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за період з 26.01.2014р. по 13.11.2015р.: 3% річних у розмірі 5724,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 78 310,76 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що мало місце прострочення виконання зобовязання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 84 034,76грн., з яких: 5 724,00 грн. - 3% річних, 78 310,76 грн. - інфляційні втрати.

12.01.2016р. відповідач подав до суду клопотання, в якому, у зв'язку із тяжким матеріальним становищем, просить суд зменшити розмір нарахованих позивачем розмір відсотків річних та інфляційних втратна 50% та відстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Так, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже 3 % річних та інфляційні втрати не є неустойкою (штрафною санкцією), тому у суду відсутнє право зменшувати 3 % річних та інфляційні втрати, посилаючись на п.3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.12.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарській суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовій стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний Матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, обов'язковою умовою надання відстрочки виконання судового рішення є в тому числі наявність обставин, що ускладнюють виконання такого рішення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новій строк, якій визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певній строк звільнення приміщення, повернення майна тощо (п. 7.1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.12.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України"),

В обґрунтування заяви про відстрочку рішення суду на 6 місяців відповідач надав довідку, підписану головним бухгалтером ОСОБА_3, згідно якої станом на 30.09.2015р. відповідач має дебіторську заборгованість у сумі 10 791 422 193,82 грн.

Проте відповідачем не обґрунтовано наявність обставин, що настануть через 6 місяців, які зроблять можливим виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення на 6 місяців

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2850,52грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85, п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 106 000,00 грн.

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191023) на користь Державного підприємства "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "Енергосталь" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 9, ідентифікаційний код 31632138) 84034,76грн., з яких: 5 724,00 грн. - 3% річних, 78 310,76 грн. - інфляційні втрати, про що видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191023) на користь Державного підприємства "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "Енергосталь" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 9, ідентифікаційний код 31632138) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2850,52грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.01.2016

Суддя ОСОБА_4