ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р.Справа № 922/5205/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флексітек", м. Харків;
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Іскра;
про стягнення 30.000,00 грн.
за участю представників:

позивача - Запорожця Д.В., директор;

відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю від 05.10.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

04.09.2015 р. ТОВ "Флексітек" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1. В позові позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 30000,00 грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду на розробку програмного забезпечення від 01.04.2015 р. № 23, а саме на безпідставну відмову від виконання замовлення 2/3 від 03.07.2015 р., № 3/3 від 03.08.2015 р., що в свою чергу є підставою для стягнення з останнього штрафу, у відповідності до п. 8.6. договору підряду, яким установлено, що в разі безпідставного відмовлення від виконання замовлення замовника, підрядник сплачує штраф в розмірі 30.000,00 грн.; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 526, 612 ЦК України, ст. 230 ГК України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити в позові, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву (вх. № 41458 від 13.10.2015 р., т. І а. с. 65-68), де, у тому числі, вказує на те, що договір підряду на розробку програмного забезпечення від 01.04.2015 р. № 23 є неукладеним, оскільки не містить умов про предмет та ціну договору, а також на те, що замовлення № 3/3 від 03.08.2015 р. та № 2/3 від 03.07.2015 р. не були отримані відповідачем, що свідчить про відсутність згоди останнього на виконання таких.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Флексітек" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (підрядник) було укладено договір підряду на розробку програмного забезпечення від 01.04.2015 р. (т. І а. с. 11-19), відповідно п. 1.1. якого підрядник зобов'язується на власний ризик виконати за плату відповідно до умов цього договору роботи по розробці програмного забезпечення і його компонентів, а замовник зобов'язується прийняти цю роботу та оплатити її на умовах цього договору.

Конкретний обсяг робіт, а також терміни їх виконання, визначаються сторонами окремо в замовленні, що має бути оформлене в письмовій формі, яке є додатком до Договору та його невід ємною частиною. Також замовлення на розробку програмного забезпечення може бути здійснено в усній формі (п. 1.4. договору).

Згідно п. 3.3. договору, вартість кожного конкретного замовлення погоджується сторонами в замовленні та актах здачі-приймання виконаних робіт.

Як стверджує позивач у позовній заяві, ним були складені замовлення на розробку програмного забезпечення до договору підряду від 01.04.2015 р. № 23 від 03.07.2015 р. № 2/3 та від 03.08.2015 р. № 3/3, які поштою відправлені відповідачу (т. І а. с. 24-25, 27-28, відповідно), та отримані останнім особисто 07.07.2015 р. та 04.08.2015 р. (т. І а. с. 26, 29, відповідно).

Термін виконання робіт за замовленням від 03.07.2015 р. № 2/3, згідно п. 2:, початок робіт з 20.07.2015 р. до 10.08.2015 р.; за замовленням від 03.08.2015 р. № 3/3: з 10.08.2015 р. до 20.08.2015 р.

Сторонами у п. 2.4. договору погоджено, що у разі відправлення замовлення послугами поштового зв'язку або за допомогою послуг електронного поштового зв'язку, якщо в строк в строк протягом одного робочого дня з дня отримання такого замовлення, підрядник не повідомить замовника (за допомогою послуг поштового зв'язку або послуг електронного поштового зв'язку) про погодження з умовами виконання замовлення, то вважається, що підрядник погодився з умовами викладеними у такому замовленні.

Зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід'ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані особисто та уповноваженими на те представниками сторін, скріплені печатками (за наявності), крім випадків передбачених цим договором та додатками до нього.

Разом із тим, відповідач роботи, визначені у зазначених замовленнях, не виконав, заперечення щодо виконання замовлення, замовнику не направив.

Відповідно до п. 8.6. договору, сторонами встановлено, що в разі безпідставного відмовлення від виконання замовлення замовника, підрядник сплачує штраф в розмірі 30.000,00 грн. Безпідставним відмовленням від виконання замовлення згідно цього договору вважається навмисне ухилення від отримання замовлення у вигляді не отримання поштової кореспонденції, навмисна зміна підрядником телефонних засобів зв'язку та адреси електронної пошти, відсутність відповідей на телефонні дзвінки, електронну кореспонденцію, поштового листування, телефонограм та інших загальноприйнятих засобів зв'язку.

Підставою звернення із даним позовом позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду на розробку програмного забезпечення від 01.04.2015 р. № 23, а саме на безпідставну відмову від виконання замовлення 2/3 від 03.07.2015 р., № 3/3 від 03.08.2015 р., що в свою чергу є підставою для стягнення з останнього штрафу у відповідності до п. 8.6. договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Частинами 1, 3 статті 181 ГК України визначено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до частини 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, а також у визначенні форми договору (усна чи письмова), що підтверджується ст. 218 ЦК України, яка передбачає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорюваних окремих його частин може доводитися, в тому числі, письмовими доказами.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Оферта може мати письмовий вигляд коли вона має форму єдиного документа, тобто проекту договору, листа, телеграми тощо, що надсилаються акцептанту поштою чи за допомогою іншого технічного засобу зв'язку.

Наслідком надання оферти є те, що коли адресат оферти відізветься й у будь-якій формі висловить згоду укласти договір на зазначених в оферті умовах, його слід визнати укладеним.

Як передбачено ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Із змісту даної статті вбачається, що акцепт можливий й у вигляді конклюдентних дій, тобто здійснення особою, що отримала оферту, дій по виконанню вказаних в ній умов договору. Для конклюдентних дій характерно, що їх здійснення свідчить про волевиявлення особи укласти договір.

Згідно ч.3 ст.205 ЦК України у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Проте, як слідує зі змісту наведеної норми ст. 205, мовчання може вважатися волевиявленням на укладення договору лише за умови, якщо таке мовчання є реакцією на одержану пропозицію, або реакцією на інший юридичний факт, з яким закон або договір пов"язує можливість укладення договору і про який відповідній особі достеменно відомо. Укласти договір шляхом мовчання на пропозицію про існування якої невідомо неможливо.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача є доведення ним факту одержання відповідачем ФОП ОСОБА_1 відповідних додаткових пропозицій (замовлень) до договору. Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий

Натомість матеріали справи свідчать про відсутність доказів отримання відповідачем пропозицій (замовлень) відповідача та не вчинення по виконанню вказаних в них умов.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи у справі № 922/5205/15 від 16.12.2015 р. № 10384, підписи про отримання поштових відправлень із замовленнями 2/3 від 03.07.2015 р., № 3/3 від 03.08.2015 р. у відповідних рекомендованих повідомленнях про вручення виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (т. І а. с. 156-158).

Доказів того, що особа, яка фактично одержала відповідні поштові відправлення - ОСОБА_4 є членом родини відповідача позивачем не надано. Доказів того, що ОСОБА_4 має право діяти від імені ОСОБА_1 (довіреності, договору доручення, трудового договору тощо), в т.ч. одержувати адресовану йому кореспонденцію, позивачем також не надано.

Таким чином, враховуючи вищевказане, та те, що спірні замовлення не були отримані відповідачем, доказів на підтвердження ухилення відповідачем від отримання замовлень, визначених у п. 8.6. договору, позивачем не надано, - підстав для стягнення з останнього штрафу в розмірі 30.000,00 грн., на підставі п. 8.6. договору, немає, в зв'язку з чим суд відмовляє в позові повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 11, 207, 218, 509, 526, 599, 610, 612, 625, 626, 639, 640, 641, 642 ЦК України, ст. ст. 181, 193 ГК України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 13.01.2016 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/5205/15/