ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа № 911/5143/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», Київська обл., м. Біла Церква

до Приватного підприємства «Росьтехбуд», Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 1 059,34 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 13.08.2015)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.11.2015 Державне підприємство Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (далі- ДП Київоблстандартметрологія/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства Росьтехбуд (далі-ПП Росьтехбуд/відповідач) про, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнення 1 059,34 гривень, з яких 1 044,27 грн за виконані роботи згідно договору на виконання платних робіт (послуг) №701188 від 24.09.2013, 4,63 грн 3% річних та 10,44 грн інфляційних втрат.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2015 порушено провадження у справі №911/5143/15, розгляд справи призначено на 15.12.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2015 відкладено розгляд справи на 11.01.2016.

У судові засідання 15.12.2015 та 11.01.2016 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи ПП Росьтехбуд було повідомлене належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2013 між Державним підприємством Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (далі-виконавець) та Приватним підприємством Росьтехбуд (далі-замовник) було укладено договір на виконання платних робіт (послуг) №701188 від 24.09.2013 (далі-договір), відповідно до умов якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобовязання по виконанню робіт: атестації вимірювальної електротехнічної лабораторії згідно з вимогами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Правил уповноваження та атестації у державній метрологічній системі (далі - правила), затверджених наказом Держспоживстандарту України №71 від 29.03.2005, зареєстрованих в Мінюсті України 13.04.2005 за №392/10672.

Пунктами 2.1., 2.2., 3.1., 3.2., 3.3. та 6.1. договору передбачено, що за виконану згідно цього договору роботу замовник у відповідності до протоколу погодження договірної ціни перераховує виконавцю 5 044,27 грн, в тому числі ПДВ 20%: 840,71 грн.

Вартість робіт визначається згідно калькуляції, затвердженої в установленому порядку.

Підставою для початку робіт є надходження на розрахунковий рахунок виконавця грошових коштів.

Після завершення робіт виконавець надає замовнику акт здачі-приймання робіт. Замовник протягом трьох днів від дня отримання акту здачі-приймання робіт зобовязаний направити виконавцю підписаний акт здачі-приймання або мотивовану відмову від приймання робіт.

Термін дії договору: початок - 24.09.2013, закінчення 24.09.2014.

Судом встановлено, що позивач свої договірні зобовязання виконав належним чином, виконав роботи по атестації вимірювальної електротехнічної лабораторії ПП Росьтехбуд за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Надрічна, 68 та надав відповідачу відповідні свідоцтво про атестацію №70А-95-13 від 13.12.2013 та акт здачі-приймання робіт №701188. Копії свідоцтва про атестацію та акта здачі-приймання робіт, скріпленого відбитком печатки та підписом керівника ПП Росьтехбуд, наявні в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов договору.

Як слідує з наданої позивачем довідки №1377 від 10.12.2015, за підписом генерального та головного бухгалтера, відповідачем 22.09.2014 сплачено на користь позивача 4000,00 грн за атестацію вимірюваної електротехнічної лабораторії згідно рахунку-фактури №701188 від 24.09.2013.

З огляду вищезазначеного, враховуючи часткову оплату робіт, виконаних позивачем, останній надіслав 30.09.2015 відповідачу претензію №1 про сплату 1 044,27 грн протягом семи днів з дня отримання зазначеної претензії. Копія означеної претензії, а також докази її направлення відповідачу наявні в матеріалах справи.

Посилаючись на те, що відповідач на вимогу не відповів, свої грошові зобовязання виконав частково, остаточні розрахунки за надані позивачем згідно договору послуги не провів, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 1 044,27 грн заборгованості за неоплачену атестацію вимірювальної електротехнічної лабораторії.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши повно і всебічно матеріали справи та подані докази, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Приписами статей ст. 175, 173 Господарського кодексу України унормовано, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 901, 903, ст. 629 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Як слідує з наявної в матеріалах справи копії реєстру відправленої рекомендованої кореспонденції ДП Київоблстандартметрологія від 29.09.2015, претензію з вимогою про сплату заборгованості за договором позивачем надіслано відповідачу рекомендованим листом за №655.

Згідно відомостей УДППЗ Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, 13.10.2015 підприємством звязку оформлено повідомлення про неможливість вручення рекомендованого листа за №655 та повернення його за зворотною адресою у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

З огляду наведеного, підписання відповідачем акта здачі-приймання робіт №701188, а також отримання ним 03.12.2013 свідоцтва про атестацію №70А-95-13 без будь-яких зауважень чи заперечень свідчить про належне виконання позивачем своїх договірних зобов'язань, а пред'явлення останнім 13.10.2015 вимоги про сплату вартості проведеної атестації, в силу положень ст. 530 ЦК України, породжує для відповідача обовязок по оплаті наданих послуг у повному обсязі до 20.10.2015 включно.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що відповідач свої грошові зобовязання за договором на виконання платних робіт (послуг) №701188 від 24.09.2013 належним чином не виконав, а також те, що розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 044,27 грн заборгованості за неоплачену атестацію вимірювальної електротехнічної лабораторії підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Крім того, у звязку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з першого 4,63 грн 3% річних та 10,44 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 25.09.2015 по 17.11.2015 на 1044,27 грн заборгованості.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, в силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, суд дійшов висновку, що право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у позивача виникає після спливу семиденного строку з дня предявлення вимоги, у порядку ст. 530 ЦК України, тобто з 21.10.2015.

Оскільки арифметично вірний розмір 3% річних, обрахованих судом за визначений відповідно до норм Закону період, становить 2,40 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 4,63 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 2,40 грн.

До того ж, оскільки арифметично вірний розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, обрахованих судом за визначений відповідно до норм Закону період, становить 20,89 грн, суд, беручи до уваги відсутність права останнього виходу за межі позовних вимог при прийнятті рішення, дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 10,44 інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського суду України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Росьтехбуд» (вул. Надрічна, 68, м. Біла Церква, Київська обл., 09100, ідентифікаційний код 36484680) на користь Державного підприємства «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (вул. Січневого Прориву, 84, м. Біла Церква, Київська обл., 09113, ідентифікаційний код 02568087) 1 044 (одну тисячу сорок чотири) грн 27 коп. заборгованості, 2 (дві) грн 40 коп. 3% річних, 10 (десять) грн 44 коп. інфляційних втрат та 1 215 (одну тисячу двісті пятнадцять) грн 44 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 15.01.2016

Суддя В.А. Ярема