номер провадження справи 20/195/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 Справа № 908/5854/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Технопарк 1 (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, буд. 64)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Південспецбуд (69041, м. Запоріжжя, пров. Вологодський, буд. 30)

про стягнення 409874,40 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 04.11.2015 р.);

Від відповідача не зявився (ОСОБА_2, дов. б/н від 12.01.2016 р.,

у судовому засіданні 13.01.2016 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 409874,40 грн., із яких: сума 345945,69 грн. основної заборгованості, сума 60431,41 грн. пені, сума 3497,30 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.11.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5854/15, справі присвоєно номер провадження 20/195/15, справу призначено до розгляду на 08.12.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 13.01.2016 р., потім у судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.01.2016 р.

У судовому засіданні 20.01.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та на підставі ст.ст. 16, 526, 530, ч. 2 ст. 625, ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, ст. 193, ч. 1 ст. 230 ГК України, умов договору № 51-ОУ-15 від 03.06.2015 р. просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання, призначене на 20.01.2016 р., не зявився, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача, присутній у судовому засіданні 13.01.2016 р., повідомлений про час та місце розгляду справи, що відображено в протоколі судового засідання від 13.01.2016 р. Будь-яких пояснень стосовно спору представник відповідача в судовому засіданні не надав, зазначивши, що позовну заяву від позивача не отримував. У судовому засіданні 13.01.2016 р. представник відповідача надав письмове клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке судом задоволено на підставі ст. 22 ГПК України. З матеріалами справи відповідач ознайомився 15.01.2016 р., про що міститься відмітка на клопотанні відповідача. Також у судовому засіданні 13.01.2016 р. представник відповідача надав письмове клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та надання повного комплекту необхідних документів, а також проведення відповідного звіряння розрахунків. Клопотання відповідача задоволено судом частково на підставі ст.ст. 22, 77 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.01.2016 р. для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Витребувані судом документи в повному обсязі, зокрема, письмовий відзив на позов, відповідач суду не надав.

20.01.2016 р. через канцелярію суду від відповідача надійшла письмова заява, в якій викладено клопотання про зупинення провадження в справі.

Клопотання судом відхилено з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення.

Суд визнав можливим розглянути справу в порядку ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, надані в попередньому судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технопарк 1» (виконавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південспецбуд» (замовник за договором, відповідач у справі) укладений договір № 51-ОУ-15 на надання послуг.

За умовами даного договору виконавець зобовязався надати замовнику послуги по експлуатації техніки та вивезення ґрунту, а замовник зобовязався прийняти надані послуги та провести їх оплату (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.3 договору факт надання та обєм наданих послуг фіксується сторонами шляхом підписання акту приймання-передачі послуг (далі акт).

У розділі 3 договору сторони обумовили ціну послуг та умови оплати. Згідно з п. 3.1 ціна послуг по експлуатації техніки зазначається в додатку, підписаному представниками обох сторін, та який є невідємною частиною договору. Загальна ціна послуг, які можуть бути надані по даному договору (ціна договору), рівняється сумі по актах. Оплаті належать фактично надані послуги (п. 3.2). Вартість послуг перераховується замовником на поточний рахунок виконавця в розмірі 100% попередньої оплати на підставі виставленого рахунку-фактури (п. 3.3). Кінцевий розрахунок за надані послуги по експлуатації техніки належить оплаті протягом 3-х днів із моменту підписання акту (п. 3.5).

Згідно з п. 6.1 договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін та діє до 31.12.2015 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, які мали місце в період його дії.

Сторонами до договору підписаний додаток № 1 «Перелік техніки та ціна послуг по її експлуатації на 03.06.2015 р.». У даному додатку сторони визначили найменування техніки та найменування послуг, а також вартість послуг із ПДВ стосовно кожної одиниці техніки.

Між сторонами в справі за договором № 51-ОУ-15 без зауважень підписані та затверджені акти здачі-приймання робіт (надання послуг): № ТП-0000060 від 23.06.2015 р. на суму 206250,07 грн., № ТП-0000061 від 23.06.2015 р. на суму 80495,40 грн., № ТП-0000070 від 14.07.2015 р. на суму 259200,22 грн.

Відповідач за надані послуги розрахувався частково, сплативши позивачу суму 50000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 88 від 10.06.2015 р., та суму 150000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 163 від 26.06.2015 р.

Позивач цінним листом із описом вкладення направив відповідачу претензію від 02.10.2015 р. № 02/10, якою просив провести оплату в сумі 345945,69 грн. за договором № 51-ОУ-15 від 03.06.2015 р.

У звязку з несплатою відповідачем суми заборгованості позивач звернувся до суду з позовом, за яким було порушено провадження у даній справі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами договору від 03.06.2015 р. № 51-ОУ-15 та додатку № 1 до нього сторони визначили вартість послуг, порядок розрахунків, сторонами підписано та скріплено круглими печатками акти здачі-приймання робіт за договором. Таким чином, відповідач по суті підтвердив факт надання послуг, однак встановлену договором суму не сплатив, заборгованість становить суму 345945,69 грн. (545945,69 грн. (загальна сума наданих послуг) (200000,00 грн. (оплата)).

Відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач наявність заборгованості та отримання послуг за договором № 51-ОУ-15 не заперечив, доказів погашення заборгованості суду не надав.

Таким чином, вимога про стягнення 345945,69 грн. основного боргу є обґрунтованою, основаною на договорі та підтверджена належними доказами.

Від відповідача через канцелярію суду 20.01.2016 р. надійшла письмова заява, в якій викладено клопотання про зупинення на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України провадження в справі № 908/5854/15 до вирішення по суті справи № 904/8677/15 за позовом Департаменту комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради до ТОВ «Південспецбуд», що розглядається господарським судом Дніпропетровської області. В заяві про зупинення провадження в справі відповідачем зазначено, що предметом позову є вимога сплати послуг з експлуатації техніки, наданої ТОВ «Технопарк 1» відповідачеві. Зазначена техніка експлуатувалась на реконструкції дренажно-паводкового каналу «Гнилокіш» на ділянці від Донецького шосе до р. Дніпро. В даний час у провадженні господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа № 904/8677/15 за позовом Департаменту комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради (замовник робіт) до ТОВ «Південспецбуд» про стягнення заборгованості. Предметом даного спору є повернення ТОВ «Південспецбуд» на користь Департаменту коштів, використаних на обєкті під час розрахунків із виконавцями робіт та постачальників матеріалів, в т.ч. ТОВ «Технопарк 1». Департамент відмовляється підписувати акти виконаних робіт, які також містять вартість використаних матеріалів, мотивуючи це відсутністю фактичного виконання робіт та постачання матеріалів контрагентами ТОВ «Південспецбуд». Вважає, що справа № 904/8677/15 та справа № 908/5854/15 є повязаними, оскільки предметом дослідження обох справ є фактичне виконання робіт (постачання матеріалів) на обєкті. Рішення господарського суду Дніпропетровської області, на думку відповідача, безумовно встановить обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають значення і для справи № 908/5854/15. Докази, надані Департаментом у ході розгляду справи № 904/8677/15, мають суттєве значення для оцінки господарських взаємовідносин ТОВ «Південспецбуд» та ТОВ «Технопарк 1». Обставини, які розглядаються господарським судом Дніпропетровської області, не можуть бути встановлені господарським судом Запорізької області самостійно в даній справі, оскільки Департамент комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради не є учасником даного спору.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення клопотання про зупинення провадження в справі заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Як зазначалося вище, позивачем подано до господарського суду Запорізької області оригінали усіх документів, необхідних для розгляду даної справи по суті (оглядалися в судових засіданнях), зокрема, сторонами підписані та скріплені круглими печатками договір № 51-ОУ-15 від 03.06.2015 р. та акти приймання-передачі послуг, які покладено в підставу позову. Відповідач отримання послуг за договором № 51-ОУ-15 не заперечив, здійснив їх часткову оплату, мав можливість надати докази безпосередньо під час розгляду справи № 908/5854/15. Відтак, суд вважає можливим самостійно встановити обставини, необхідні для вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене вище, клопотання відповідача, викладене в заяві від 20.01.2016 р., судом відхиляється.

Позивачем також заявлено на підставі ст. 625 ЦК України вимогу про стягнення з відповідача суми 3497,30 грн. 3% річних, яка розрахована за період із 20.07.2015 р. по 20.11.2015 р. включно 123 дні прострочення.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором № 51-ОУ-15 визначено обовязок відповідача провести кінцевий розрахунок за надані послуги протягом 3-х днів із моменту підписання акту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за надані послуги по договору розраховувався частково, акти підписані сторонами 23.06.2015 р. та 14.07.2015 р., оплата здійснена відповідачем 10.06.2015 р. (попередня оплата) та 26.06.2015 р.

Відповідно до п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок 3% річних за допомогою інформаційної системи «Законодавство», судом встановлено, що фактично зазначений позивачем період прострочення з 20.07.2015 р. по 20.11.2015 р. становить 124 дні (3% річних 3525,80 грн.), а не 123, як зазначено в розрахунку. Відповідно до перерахунку суми 3% річних за зазначений позивачем період 123 дні прострочення, сума 3% річних становить 3497,37 грн. Враховуючи приписи ст.ст. 22, 83 ГПК України, суд не виходить за межі позовних вимог, із відповідача стягується сума 3497,30 грн. 3% річних.

Позивач просить стягнути з відповідача, на підставі п. 4.1 договору № 51-ОУ-15, суму 60431,41 грн. пені за період із 20.07.2015 р. по 20.11.2015 р. включно (124 дні прострочення).

Відповідно до п. 4.1 договору № 51-ОУ-15 розділу «Відповідальність сторін» за прострочку платежу, встановленого в п. 3.5 договору, замовник оплачує виконавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати за кожен день прострочки.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 232 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Судом встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобовязання за договором. Здійснивши за допомогою інформаційної системи «Законодавство» перерахунок пені, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, судом встановлено, що пеня за заявлений позивачем загальний період (із 20.07.2015 р. по 20.11.2015 р. (124 дні)) становить суму 60279,85 грн., яку належить стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, позов задовольняється в цілому частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивачем при пред'явленні позову зайво сплачено суму 1,88 грн. судового збору, дана сума (1,88 грн.) підлягає поверненню із Держаного бюджету України за ухвалою суду в разі звернення позивача з відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південспецбуд» (69041, Запорізька область, м. Запоріжжя, пров. Вологодський, буд. 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопарк 1» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, буд. 64, ) суму основної заборгованості 345945 (триста сорок пять тисяч девятсот сорок пять) грн. 69 коп., суму пені 60279 (шістдесят тисяч двісті сімдесят девять) грн. 85 коп., суму 3% річних 3497 (три тисячі чотириста девяносто сім) грн. 30 коп., суму 6145 (шість тисяч сто сорок пять) грн. 85 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 21 січня 2016 р.

Суддя Л. П. Гандюкова

Рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд, який розглянув справу. У разі неподання скарги, рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання у повному обсязі.