Р І Ш Е Н Н Я

04 січня 2016 року Справа № 913/1008/15

Провадження №1/913/1008/15

За позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Лисичанський склозавод Пролетарій, м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 156965268 грн. 19 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

В засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2, представник за довіреністю від 18.04.2014 № 14-88;

від відповідача: не прибув;

Суть спору: про стягнення з відповідача 14953267 грн. 55 коп. 3% річних та 142012000 грн. 64 коп. інфляційних нарахувань, які виникли при несвоєчасних розрахунках за спожитий відповідачем природний газ за договором від 29.09.2011 № 1120657/ОГЕ.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд встановив, що спір між сторонами виник у звязку з наступними обставинами.

Так, у позові та розрахунку до нього позивач посилається на рішення господарського суду Луганської області у справі № 17/5014/1449/2012 від 17.06.2013 та № 913/1613/13 від 11.07.2013.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом вказаних судових актів, зокрема, по справі № 17/5014/1449/2012 суд встановив факт купівлі-продажу та прострочки сплати боргу відповідачем за придбаний природний газ за договором № 1120657/ОГЕ від 29.09.2011 за період з жовтня 2011 року по січень 2012 року, а у рішенні по справі № 913/1613/13 за період з лютого по грудень 2012 року.

Також суд задовольнив додаткові позовні вимоги до вказаного боргу, заявлені на підставі ст. 625 ЦК України у вигляді 3% річних та інфляційних нарахувань за відповідні прострочені періоди.

По цій справі № 913/1008/15, яка розглядається судом, позивач просить суд стягнути 14953267 грн. 55 коп. 3% річних та 142012000 грн. 64 коп. інфляційних нарахувань за доданим розрахунком (арк.справи 40-50), які стосуються відповідальності за несвоєчасну оплату боргу за газ, придбаний відповідачем за період з жовтня 2011 року по грудень 2012 року.

Після вивчення вказаних вище судових рішень та цієї справи, суд дійшов висновку, що за періодами нарахування заявлені вимоги не збігаються з попередніми, що виключає можливість подвійного нарахування, тому прийняті судом до розгляду.

Оскільки факти прострочки оплати боргу (за період з жовтня 2011 року по грудень 2012 року) були предметом розгляду суду при вирішення справ № 17/5014/1449/2012 та № 913/1613/13, рішення по яких набрали законної сили, суд на підставі ст. 35 ГПК України виходить з того, що вони не потребують доведення, що дає підстави для застосування відповідальності за прострочення грошового зобовязання за ст. 625 ЦК України, що просить позивач, у вигляді 3% річних у сумі 14953267 грн. 55 коп. (за період з 02.03.2012 по 03.06.2015) та інфляційних нарахувань у сумі 142012000 грн. 64 коп. (за період з березня 2012 року по квітень 2015 року).

У відзиві за листом від 23.11.2015 № 11/15 відповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що рішеннями у справі № 17/5014/1449/2012 та № 913/1613/13 був встановлений факт прострочки, що обмежує право позивача на окреме (від рішення) нарахування вимог за ст. 625 ЦК України, а також те, що виконання вказаних рішень відстрочено.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлено договором або законом.

Так, позивач просить стягнути 3% річних у сумі 14953267 грн. 55 коп. за період з 02.03.2012 по 03.06.2015, які нараховані на зобовязання по боргу за газ, придбаний відповідачем з жовтня 2011 року по грудень 2012 року.

Після перевірки розрахунку позивача суд зясував, що він є правильним за винятком сум, нарахованих на зобовязання жовтня 2011 року, оскільки у відповідний період мали місце часткові оплати боргу, які вплинули на визначення початових та кінцевих дат спірних періодів.

Суд звертає увагу позивача, що кінцевою датою розрахунку по відповідному з періодів прострочення при часткових оплатах є дата остаточної оплати боргу, а оскільки дата оплати не входить до періоду прострочення, то всі періоди нарахування з урахуванням часткових оплат корегуються на цей день і сума 3% річних, яка підлягає стягненню за зобовязаннями жовтня 2011 року складає 671239 грн. 64 коп., зокрема, перерахунок зроблено за періоди:

- з 15.05.2012 по 25.09.2012 за 134 дні = 111694 грн. 52 коп.;

- з 26.09.2012 по 02.10.2012 за 7 днів = 4113 грн. 48 коп.;

- з 03.10.2012 по 31.12.2012 за 90 днів = 45510 грн. 51 коп.

Решта періодів 3% річних, нарахованих за зобовязаннями жовтня 2011 року, а також листопада 2011 року грудня 2012 року, де не було жодних оплат, обрахована вірно.

З огляду на зазначене, до стягнення підлягають 3% річних в сумі 14952939 грн. 68 коп. В решті 3% річних слід відмовити за необгрунтованістю.

Також у звязку з порушенням строків з оплати отриманого газу позивачем заявлено до стягнення інфляційні нарахування в сумі 142012000 грн. 64 коп. за період з березня 2012 року по квітень 2015 року.

Зокрема, позивач заявляє до стягнення втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, проданий у жовтні 2011 року, за період з березня 2012 року по квітень 2015 року в сумі 4334990 грн. 09 коп.

Втім, такий розрахунок, де також відбувалась часткова оплата боргу, не є правильним з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Державною службою статистики України і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення.

Відповідно до Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наданого до позову розрахунку вбачається, що індекс інфляції застосовувався до суми боргу, що існувала на початок місяця без врахування часткових оплат. Такий алгоритм розрахунку протирічить вищевказаному порядку визначення втрат від інфляції.

Позивачем в розрахунку втрат від інфляції по кожному місяцю було взято суму боргу на початок місяця, а не на кінець місяця, як зазначено вище, а також не було враховано, що початок періоду прострочення слід починати з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, відповідно до приписів п.3.2 вищевказаної постанови Пленуму ВГСУ.

Судом зроблено наступний розрахунок інфляційних нарахувань на борг за газ, проданий у жовтні 2011 року та оплачений частково, а саме:

Період нарахуванняСума боргу на кінець місяця, грн.Індекс інфляції (дефляції)Сума інфляції (дефляції), грн.
березень-серпень 22,9699,1,09
вересень 2,96 100,17169,20
жовтень 2,96 100,0 -
Листопад 2012-квітень 2,96 172,25467198 У цей період сума 4457537,96 більша, ніж позивачем, тому залишаються вимоги у сумі заявлена 4406133,17
Всього: 4332071,30

Щодо решти розрахунку інфляційних нарахувань, зробленого позивачем ,то він є правильним, за винятком двох періодів, за якими сумі простроченого платежу за лютий та липень 2012 року не відповідали суми, які потрібно сплатити, зокрема:

Період нарахуванняСума боргу на кінець місяця, грн.Індекс інфляції (дефляції)Сума інфляції (дефляції), грн.
березень 2013-квітень 25,64171,72852,35
березень 2013-квітень 27,72171,63591,83

З огляду на цей перерахунок загальна сума інфляційних нарахувань, які підлягають до стягнення, складають 141596834 грн. 79 коп. В решті інфляційних нарахувань слід відмовити за необгрунтованістю.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки ним не надано доказів, що грошові зобовязання з оплати боргу за газ за спірний період є припиненими у відповідності до підстав, передбачених чинним законодавством, а тому відповідальність за ст. 625 ЦК України триває до повного погашення боргу.

З урахуванням викладеного, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 14952939 грн. 68 коп. та інфляційні нарахування в сумі 141596834 грн. 79 коп. В решті позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог на підставі статті 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій», м. Лисичанськ Луганської області, вул. Мічуріна, б. 1, ідент. код 31380846 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідент. код 20077720 3% річних у сумі 14952939 грн. 68 коп., інфляційні нарахування в сумі 141596834 грн. 79 коп., судовий збір в сумі 182216 грн. 39 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.01.2016.

Суддя Н.М.Зюбанова

Надр. 3 прим.:

1-до справи;

2-позивачу: 01001, м.Київ, вул.Богдана Хмельницьккого, 6, (реком.);

3- відповідачу: 93112, м.Лисичанськ Луганської обл., вул.Мічуріна, 1, (реком.)

Вих. №

2

11.01.2016