ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа № 911/4956/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АЛЬТАІР ПЛЮС.

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма-Світанок

про стягнення 161394 грн.

суддя Н.Г.Шевчук

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (дов. б/н від 02.06.2014);

від відповідача не з'явився;

від третьої особи не з'явився.

С У Т Ь С П О Р У:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») 13.11.2015 звернулось у господарський суд Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Альтаір-плюс» (далі ТОВ «Альтаір-плюс») про звернення стягнення на частину майна (грошових коштів) ТОВ «Альтаір-плюс», пропорційну частці учасника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Світанок» (далі ТОВ «Агрофірма-Світанок») у статутному капіталі ТОВ «Альтаір-плюс» в межах суми 61494,00грн, яка заявою за №04-1/12 від 04.12.2015 збільшена до розміру 161394,00грн. (арк..с. 4-8, 48-52).

В обґрунтування своєї вимоги позивач посилається на те, що він відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 12.09.2013 у справі №9/285-09 про заміну сторони виконавчого провадження №39229483 по примусовому виконанню наказу цього суду від 01.02.2010 у справі №9/285-09 стягувача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» є новим стягувачем, на користь якого підлягає стягненню з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Світанок» 170292,88грн.

З посиланням на статтю 149 Цивільного кодексу України, статтю 57 Закону України «Про господарські товариства» у звязку з поверненням виконавчою службою без виконання наказу господарського суду Київської області у справі №9/285-09 по причині відсутності у боржника ТОВ «Агрофірма-Світанок» майна, на яке може бути звернуто стягнення, ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» вважає, що воно вправі вимагати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на частину майна відповідача, пропорційну частці учасника ТОВ «Агрофірма Світанок» у статутному капіталі ТОВ «Альтаір-плюс».

Зазначена справа розглядається господарським судом Київської області згідно з приписами абзацу 6 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

У звязку з тимчасовим призупиненням підприємствами поштового звязку «Укрпошта» приймання та пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ухвали суду від 16.11.2015 і від 07.12.2015 на адресу відповідача ТОВ «Альтаір-плюс» (97513, Автономна Республіка Крим, Сімферопольський район, смт Гвардійське, вул. Кірова, 16) не були відправлені. Інформація про судові засідання 07.12.2015 і 11.01.2016 у цій справі була розміщена на офіційному веб-порталі господарського суду Київської області (арк..с. 40-42, 58-60).

Відповідач ТОВ «Альтаір-плюс» у судові засідання не зявився, відзив на позов не надав. Клопотання ТОВ «Альтаір-плюс» від 11.01.2016 про відкладення розгляду справи суд залишив без задоволення зважаючи на сплив встановленого статтею 69 господарського процесуального кодексу України двохмісячний строк вирішення спору і відсутність клопотання про його продовження (арк..с. 61).

Справа розглядається за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ «Агрофірма-Світанок», яке у судові засідання також не зявилось, пояснень не надало.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Київської області від 22.12.2009 у справі № 9/285-09 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Світанок» про стягнення 245 480,54грн позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 49775,36грн пені, 78046,85грн штрафу, 6277,53грн 3% річних, 34336,48грн збитків від інфляції та судові витрати: 1693,82грн державного мита та 162,84грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (арк. с. 17-28).

Про примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 22.12.2009, яке набрало законної сили 11.01.2010, господарським судом 01.02.2010 видано наказ, який дійсний для предявлення до виконання до 22.12.2012 (арк. с. 29).

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.09.2013 у справі № 9/285-09 здійснена заміна стягувача у виконавчому провадженні ВП №39229483 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 01.02.2010 у справі № 9/285-09: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» на правонаступника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (арк.. с.30-32).

Постановою заступника начальника ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ від 03.06.2014 відкрите виконавче провадження ВП №43516798 про примусове виконання наказу господарського суду Київської області № 9/285-09 від 01.02.2010 про стягнення з ТОВ «Агрофірма-Світанок» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» грошових коштів у сумі 170292,88грн (арк..с. 33).

Постановою заступника начальника ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ від 28.11.2014 у виконавчому провадженні ВП №43516798 зазначений наказ господарського суду повернутий стягувану у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення (арк. с. 34-36).

За таких обставин позивач вважає, що він вправі вимагати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на частину майна відповідача, пропорційну частці учасника ТОВ «Агрофірма-Світанок» у статутному капіталі ТОВ «Альтаір-плюс», а саме 161394,00грн.

Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.11.2015 щодо ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю«Альтаір-плюс» (ідентифікаційний код 34842965) одним із засновників (учасників) ТОВ «Альтаір-плюс» є ТОВ «Агрофірма-Світанок» з розміром внеску до статутного фонду 161394,00грн (арк. с. 37-39).

Відповідно до статті 57 Закону України «Про господарські товариства» звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами. Звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві.

Аналогічна норма міститься в статті 149 Цивільного кодексу України.

Таким чином, із вказаних норм вбачається, що кредитор (позивач по справі), у разі якщо він вважає, що ТОВ «Агрофірма-Світанок» (боржник) має частку в статутному капіталі іншого товариства, має право звернутися до цього товариства з відповідною вимогою, а у разі виникнення спору - до суду.

За загальним правилом, звернення стягнення на частину майна товариства, що відповідає частці учасника в статутному капіталі товариства, за боргами цього учасника, не допускається.

Між тим, за змістом наведеної статті, це можливо за відсутності чи недостатності іншого майна учасника товариства, що є боржником. В цьому разі кредитори учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частки майна, що відповідає частці учасника-боржника в статутному капіталі товариства з метою погашення боргу. При цьому, товариство самостійно вирішує, яким чином погасити заборгованість - за рахунок майна або грошових коштів. Частина майна, яка підлягає виділенню, або кількість грошових коштів встановлюється відповідно до балансу, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами.

Проте, кредитори такого учасника вправі звертатися з позовними вимогами до товариства з того моменту, як буде встановлена недостатність іншого майна учасника для погашення боргів. Це можливо, зокрема, тоді, коли було проведено опис майна боржника відповідно до статті 55 Закону України «Про виконавче провадження», в результаті чого стало ясно, що майна учасника товариства недостатньо для погашення боргу і необхідно звернути стягнення на частку боржника, який є учасником товариства.

Із змісту постанови державного виконавця від 28.11.2014 про повернення виконавчого документа (наказу №9/285-09 від 01.02.2010) вбачається, що при проведенні виконавчих дій було встановлено відсутність за боржником за період 2012-2014 років транспортних засобів, земельних ділянок та нерухомого майна, посівів сільгоспкультур, грошових коштів на розрахункових рахунках, належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення (арк.с.34-36).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих. Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права.

Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен з'ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав особи, яка звернулася до суду з позовом, а також наявність спору між сторонами, оскільки в силу статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судом підвідомчі справи саме у спорах, що виникають між сторонами з тих або інших підстав.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Положеннями статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Спір про право характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб'єктами правовідносин з приводу їх прав та обов'язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку.

Як зазначалося, ТОВ «Альтаір-плюс», учасником якого є боржник - ТОВ «Агрофірма-Світанок», вправі самостійно вирішувати яким чином погасити заборгованість - за рахунок майна або грошових коштів.

Докази звернення позивача до відповідача з вимогою виплатити вартість частини майна товариства, пропорційної частці боржника ТОВ «Агрофірма-Світанок» у статутному капіталі ТОВ «Альтаір-плюс», або виділити відповідну частину майна для звернення на нього стягнення, відсутні.

За таких обставин докази порушення відповідачем права позивача відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 12.01.2016