Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" січня 2016 р. Справа № 906/61/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Маріщенко Л.О.

За позовом: Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (м. Дніпропетровськ)

До: Приватного багатопрофільного науково-виробничого підприємства "Промсвіт" (м. Житомир)

про стягнення 46716,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь 46716,88 грн заборгованості.

22.01.2016 від позивача до суду надійшло клопотання від 11.01.2016 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача (згідно переліку) у межах суми 46716,88 грн.

Заява ґрунтується на тому, що протягом тривалого часу відповідач не погашає заборгованість перед позивачем. При цьому майно, що належить відповідачу, ніяким чином не обтяжене. Тобто, відповідач має можливість вільно розпоряджатися належним його майном та здійснити його відчудження на користь третіх осіб. Вірогідність такого розцінюється позивачем як висока та у разі відсутності у відповідача майна зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення у майбутньому.

Розглянувши клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, господарський суд враховує таке.

За змістом Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

ВІдповідно до п.3 Постанови Вищого господарськоо суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з ч.1 ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Перелік обставин, з якими позивач пов'язує вжиття заходів забезпечення позову, не свідчить про намір та можливість відчуження відповідачем майна, або вчинення дій, які направлені на відчуження цього майна, тому суд не оцінює такі обставини як належний та допустимий доказ відповідно до ст.ст.33-34 ГПК України.

З урахуванням викладеного, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на особистому припущенні останнього щодо неможливості у подальшому виконання рішення суду. При цьому, позивачем не подано жодних доказів в обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства (ст.33 ГПК України), обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, адекватності вимог позивача про забезпечення позову, з урахуванням збалансованості інтересів сторін, суд дійшов до висновку про об'єктивну відсутність підстав для забезпечення позову.

При цьому суд вважає, що застосування заходів мають на меті саме запобігти порушенню прав позивача та не порушити права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача щодо забезпечення позову не достатніми для їх задоволення.

Керуючись ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ПАТ КБ "Приватбанк" від 11.01.2016 про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в установленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек.)