ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.01.2016 р. Справа№ 914/100/16

за заявою:Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс», Львівська обл., м. Городок;
про:вжиття запобіжних заходів у вигляді витребування доказів
до особи щодо якої просять вжити запобіжні заходи: Львівська дирекція Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», м. Львів;
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.
Представники сторін:
від заявника:не зявився;
від особи щодо якої просятьвжити запобіжні заходи: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

13.01.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (надалі Заявник, Товариство) про вжиття запобіжних заходів у вигляді витребування доказів у Львівської дирекції Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», а саме: висновку автотоварознавчої експертизи пошкоджень автомобіля НОМЕР_1, що був пошкоджений в ДТП, яка мала місце 20.12.2014р. на автодорозі Львів-Краківець Львівської області, в результаті зіткнення з автобусом, р.н. НОМЕР_2; висновку автотоварознавчої експертизи пошкоджень автомобіля НОМЕР_3, що був пошкоджений в ДТП, яка мала місце 30.12.2014р. на автодорозі поблизу населеного пункту Рясне-2 у Львівській області, в результаті перекидання автомобіля; висновку автотоварознавчої експертизи пошкоджень автомобіля НОМЕР_4, що був пошкоджений в ДТП, яка мала місце 24.02.2015р. на автодорозі між с. Черляни та с. Угри Городоцького району Львівської області, в результаті перекидання автомобіля.

Ухвалою суду від 14.01.2016р. заяву ТОВ «Танк Транс» про вжиття запобіжних заходів б/н від 12.01.2016р. залишено без руху. Встановлено заявнику строк для виправлення недоліків до 25.01.2016 року.

Товариством виправлено недоліки 20.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.01.2016р. прийнято заяву про вжиття запобіжних заходів до розгляду та призначено її розгляд в засіданні на 22.01.2016р.

Заявник та особа, щодо якої просять вжити запобіжні заходи про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник заявника в судове засідання 22.01.2016р. не зявився, причин неявки не повідомив.

Як вбачається з поданої заяви, вона мотивується тим, що 17.07.2014р. ТОВ «Танк Транс» уклало з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в особі директора Львівської дирекції ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності № 311213-76 від 31.12.2013р. договір добровільного страхування наземного транспорту № 189/14-Т/ЛВ, відповідно до якого застрахувало свої наземні транспортні засоби (в кількості 43 шт.) в тому числі на випадок ДТП (п.22.2.2. Договору). 20.12.2014року сталася ДТП з автомобілемНОМЕР_5, 30.12.2014 року сталася ДТП з автомобілемНОМЕР_6, 24.02.2015р року сталася ДТП з автомобілемНОМЕР_7. Усі ці автомобілі були застраховані згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 189/14-Т/ЛВ. Заявник неодноразово звертався до страхової компанії з листами повідомити результати проведення експертизи та надати копії експертних досліджень по автомобілях НОМЕР_8 та ВС 2728 ЕЕ, однак, вони були проігноровані страховою компанією. Листами № 121 від 17.04.2015р. та № 182 від 25.06.2015р. вкотре заявником скеровано запити ПрАТ СК «Арсенал страхування» з проханням надати вичерпну відповідь щодо виплати відшкодувань по автомобілях НОМЕР_1, НОМЕР_9 та MAN TGA 18.400, р.н. НОМЕР_10. Однак страховиком листи проігноровано та відповіді не надано. З відповідей Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 17.06.2015р. № 3484/13-11 та від 07.08.2015р. № 853/13-11, куди було скеровано заявником скарги на страхову компанію, стало відомо, що по автомобілях НОМЕР_8 та ВС 2728 ЕЕ на замовлення страховика Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз проводиться експертне дослідження цифрових фотознімків, яке ще не виготовлено. Київський науково-дослідний інститут судових експертиз листом від 13.08.2015р. № 07/01-13/10939-15, у відповідь на лист від 06.08.2015р. № 231, повідомив ТОВ «Танк Транс» про неможливість надання копії висновків досліджень цифрових фотознімків, без дозволу замовника експертизи. Крім цього в заяві зазначено, що Товариство позбавлене можливості подати позов про стягнення з Страховика конкретних сум страхових відшкодувань, оскільки такі суми є невідомі, а останній не реагує на запити щодо надання Стахувальнику будь-яких даних стосовно цього. Крім цього, відповідно до п.26.2 договору добровільного страхування наземного транспорту № 189/14-Т/ЛВ розмір завданих збитків визначається Стаховиком за участю Страхувальника на підставі, зокрема, документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (автотоварознавча експертиза).

Представник заінтересованої особи в судове засідання 22.01.2016р. не зявився, однак надіслав на адресу суду засобами електронного звязку відзив на заяву про вжиття запобіжних заходів. У відзиві представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначає, що заява про вжиття запобіжних заходів непідсудна господарському суду Львівської області, оскільки стороною в договорі добровільного страхування наземного транспорту № 189/14-Т/ЛВ виступає саме ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», , що розташовано в м.Києві, а у Львівської дирекції відсутній статус відокремленого підрозділу та право здійснювати повноваження сторони по договору страхування та сторони по судовій справі. В підтвердження наведеного долучено до відзиву витяг з Положення про Львівську дирекцію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Відповідно до ч.1 ст.43-4 ГПК України неявка заінтересованих осіб не перешкоджає розглядові заяви.

Розглянувши матеріали заяви, господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів слід відмовити, виходячи з такого.

Запобіжні заходи за своєю правовою природою це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

Відповідно до вимог розділу V-1 ГПК України підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушенню. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до предявлення позову.

Згідно ст. 43-4 ГПК України заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб.

Як зазначено в пункті 8 Інформаційного листа ВГСУ «Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів» від 20.04.2007р. № 01-8/251 чинне законодавство не містить прямих вказівок щодо місця розгляду заяви про вжиття запобіжного заходу (заходів). Згідно з частиною першою статті 43-4 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів розглядається господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії. Отже, у вирішенні питання про місце розгляду зазначеної заяви слід виходити з того, який саме запобіжний захід заявник вважає за необхідне вжити: тобто якщо йдеться про витребовування доказів, про огляд приміщень або про накладення арешту на майно, заява має подаватися до місцевого господарського суду, в районі діяльності якого знаходяться відповідно докази, приміщення або майно, стосовно яких належить провести певні дії.

Якщо заяву помилково подано до господарського суду, який не уповноважений її розглядати, то це виключає можливість такого розгляду, і суд з посиланням на частину першу статті 43-4 ГПК повертає відповідну заяву з винесенням про це належним чином мотивованої ухвали.

Крім цього, в пункті 9 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» від 17.10.2012р. №12 зазначено, що за змістом статті 1 ГПК звертатися до господарського суду для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, вправі: - підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні); - громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності; - у випадках, передбачених законодавчими актами України, - державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, в разі звернення до господарського суду із заявою про вжиття запобіжних заходів (розділ V-1 ГПК) особи, яка не належить до кола осіб, зазначених у статті 1 ГПК, у прийнятті такої заяви має бути відмовлено на підставі згаданої норми процесуального права.

Таким чином, з положень розділу V-1 ГПК України та наведених розяснень ВГСУ України, вбачається, що при вирішенні питання про прийняття до розгляду та сам розгляд заяви про вжиття запобіжних заходів вирішальним для суду має значення статус особи-заявника, а також місце вчинення запобіжних заходів. У випадку якщо, заявник не має статусу юридичної особи, або не належить до кола осіб, зазначених у статті 1 ГПК України, то господарський суд не вправі приймати та розглядати відповідну заяву. Якщо ж заявник належить до кола осіб, зазначених у статті 1 ГПК України, то заява про вжиття запобіжних заходів у вигляді витребування доказів приймається господарським судом до розгляду і розглядається тим судом, в районі діяльності якого знаходяться відповідні докази. У випадку, якщо заявник подав заяву не за місцезнаходженням витребовуваних документів, то суд повертає заяву. Суд наголошує на тому, що положеннями розділу V-1 ГПК України не передбачено можливості суду не приймати та не розглядати заяву про вжиття запобіжних заходів, якщо особа, щодо якої просять вжити відповідні заходи не наділена статусом юридичної особи. Із змісту абз.3 п.9, а також п.11 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» випливає, що неналежність особи щодо якої просять вжити запобіжних заходів до кола осіб, зазначених у статті 1 ГПК України є підставою для відмови в задоволенні такої заяви, а не відмови у її прийнятті, оскільки до заяв про вжиття запобіжних заходів не застосовуються правила ГПК стосовно відмови у прийнятті позовної заяви, її повернення та залишення позову без розгляду (статті відповідно 62, 63 та 81 названого Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник - ТОВ «Танк Транс» являється юридичною особою (); особа, щодо якої він просить вжити запобіжні заходи, та витребувати документи, які на думку заявника в неї знаходяться Львівська дирекція Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування». З офіційного сайту страхової компанії (www.arsenal-strahovanie.com) вбачається, що місцезнаходження Львівської дирекції 79005, м. Львів, вул. П.Мирного, 33.

А тому, з огляду на викладене вище, суд вважає, що розгляд вказаної заяви підсудний господарському суду Львівської області.

Відповідно до норм ст.ст. 43-1, 43-2 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 ГПК України запобіжних заходів до подання позову, зокрема витребування доказів.

Згідно пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити відомості про обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів. Ці обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43-3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також й підтверджуватись відповідними доказами з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 названого Кодексу. Витребування і оцінка відповідних доказів, а також доказів наявності у заявника права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт або інший відповідний правочин тощо) здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази.

Заява про витребування доказів має містити відомості про те, який доказ вимагається, підстави, з яких заявник вважає, що ці докази має підприємство чи організація, і обставини, які можуть бути підтверджені цими доказами (п.12 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

Як вбачається із змісту поданої заяви, вона не відповідає вимогам, передбаченим положеннями розділу V-1 ГПК України. Зокрема, ТОВ «Танк Транс» не наведено жодного обґрунтування у підтвердження того, що докази, які є предметом витребовування, можуть зникнути або згодом виникнуть обставини, які утруднять їх отримання. Також не наведено заявником жодного обґрунтування та не надано відповідних доказів, які підтверджують те, що витребовувані докази знаходяться у Львівської дирекції Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Крім цього, в ході розгляду заяви, на підставі Положення про Львівську дирекцію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судом встановлено що остання не являється юридичною особою та не належить до кола осіб, зазначених у статті 1 ГПК України. Разом з тим, як вже зазначалося, виходячи з змісту абз.3 п.9 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», вказаний факт слугує підставою для відмови в задоволенні такої заяви.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для вжиття запобіжних заходів за вищезазначеною заявою ТОВ «Танк Транс».

В силу положень ч.6 ст.43-4 ГПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Відтак керуючись ст.ст. 43-1 43-4, 86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів у вигляді витребування доказів у Львівської дирекції Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

2. Дана ухвала набирає чинності з моменту прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому ст.106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Крупник Р.В.