КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" січня 2016 р. Справа №910/20879/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року

у справі №910/20879/15 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промскладкомплект", м. Київ,

про стягнення 24 101 586, 96 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" подало до Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промскладкомплект" про стягнення 24 101 586, 96 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, 04.01.2016 року публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року у справі №910/20879/15 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Дослідивши подані матеріали апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Статтею 94 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги. У відповідності до вказаної статті до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ч. 1, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до Закону України від 22.05.2015 №484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набув чинності з 01.09.2015, ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становлять 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін (пункт 3.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7).

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З аналізу наведених норм слідує, що дії суду при розгляді клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору повинні здійснюватися з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін. Окрім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" дій є врахування ним майнового стану сторони.

Однак, всупереч вимог чинного законодавства України, позивач не надав жодних доказів скрутного матеріального становища, які перешкоджають йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

Посилання скаржника на рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не приймаються судом до уваги, оскільки підтверджують неплатоспроможність скаржника виконувати в повному обсязі свої зобов'язання перед кредиторами банку, але не підтверджують неможливість сплати судового збору.

У зв'язку з наведеним клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору не може бути задоволено.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що скаржник не виконав вимоги вище вказаних норм, з огляду на що апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі п.3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року у справі №910/20879/15.

У зв'язку з тим, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року у справі №910/20879/15 підлягає поверненню з підстав передбачених п. 3, ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, то вищезазначене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не розглядалось.

Колегія суддів також наголошує на положеннях ст. 22 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Цей обов'язок сторони закріплено, зокрема, і у Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка не тільки надає особі право на справедливий суд, але і забороняє зловживання наданими їй правами.

Відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011 року, колегія суддів звертає увагу, що частиною третьою статті 22 ГПК України на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження.

За змістом положень ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації, встановленого законом права на судовий захист.

Зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись 86, п. 3, ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року у справі №910/20879/15 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

2. Справу №910/20879/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко