КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа№ 5011-73/12539-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача первісним позовом: Жукова Л.А.

від відповідача первісним позовом: не з'явились

від третіх осіб: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Електротехнічна компанія "Екніс - Україна" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 (головуючий суддя - Отрош І.М., судді - Босий В.П., Цюкало Ю.В.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства " Донбасенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Електротехнічна компанія " Екніс -Україна "

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НіК"

третя особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за первісним позовом :

1.Закрите акціонерне товариство СП " Сігма Телас "

2.Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3

про стягнення 2115832,52 грн. та припинення господарських правовідносин.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Екніс - Україна"

до Публічного акціонерного товариства " Донбасенерго"

про стягнення 766265,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 по справі №5011-73/12539-2012 заяву Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Екніс-Україна" на користь Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" витрати за проведення судових експертиз у розмірі 28619 грн. 36 коп.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю " Електротехнічна компанія " Екніс - Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене додаткове рішення господарського суду міста Києва від 07.10.2015.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2015, у складі колегії суддів: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А. прийнято апеляційну скаргу до провадженням з призначенням на 15.12.2015.

14 грудня 2015 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником позивача за первісним позовом подано відзив на апеляційну скаргу, який долучено судом до матеріалів справи.

15 грудня 2015 року розгляд справи не відбувся, в зв'язку з перебуванням головуючого судді Сітайло Л.Г. на лікарняному.

Після виходу головуючого судді Сітайло Л.Г. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 розгляд справи №5011-73/12539-2012 призначено на 19.01.2016.

14 грудня 2015 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

18 січня 2016 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника апелянта надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу та клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 19.01.2016 з'явився представник позивача.

Представники відповідача та третіх осіб, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники відповідача та третіх осіб повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників відповідача та третіх осіб.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки розгляд місцевим господарським судом заяви про перегляд рішення від 16.12.2014 за нововиявленими обставинами не впливає на розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 (головуючий суддя Ярмак О.М., судді Босий В.П., Цюкало Ю.В.) первісний позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна компанія «Екніс-Україна» 2115832 грн. 52 коп. збитків, 42316 грн. 65 коп. судового збору та припинено господарські правовідносини між Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна компанія «Екніс-Україна» за договором № 135 від 29.06.2010. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна компанія «Екніс-Україна» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 по справі № 5011-73/12539-2012 залишено без змін.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 82 ГПК України, при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення викладається у письмовій формі та підписується всіма суддями, які брали участь у засіданні.

Відповідно до частин 1, 6 статті 84 ГПК України, рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому, резолютивна частина рішення має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог, а також про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу господарських витрат передбачено статтею 49 ГПК України, відповідно до частин 4, 5 якої, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, пунктом 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено про те, що у вирішенні питань щодо відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду господарським судам необхідно враховувати викладене в пункті 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи". Так, відповідно до частин 3, 4 статті 15 Закону України "Про судову експертизу", витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах, відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого. Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною 5 статті 49 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи №5011-73/12539-2012 Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» понесено господарські витрати в загальному розмірі 25000 грн. 00 коп., сплачені за проведення судових експертиз.

В той же час, господарським судом, при ухваленні рішення по справі № 5011-73/12539-2012, не вирішено питання про розподіл господарських витрат.

Відповідно до статті 88 ГПК України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо, зокрема, не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету. Додаткове рішення, ухвала можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Згідно з п. 4.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено про те, що якщо господарський суд не прийняв рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи він, на підставі статті 88 ГПК України, має право прийняти додаткове рішення (ухвалу, постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання. Таке рішення (ухвалу, постанову) може бути прийнято з питань розподілу сум судового збору і в тому разі, якщо відповідна вимога у розгляді справи з якихось причин не заявлялася. Що ж до інших судових витрат, то в разі коли вимоги стосовно їх розподілу під час розгляду справи не заявлялися та докази на підтвердження цих витрат суду не подавалися, то додаткове рішення (ухвала, постанова) щодо розподілу цих судових витрат не приймається та в задоволенні заяви відмовляється.

Пунктами 13, 16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012 року роз'яснено, що господарським судам слід мати на увазі, що прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК України. Додаткове рішення підлягає перегляду за правилами ГПК. Суди апеляційної і касаційної інстанцій не вправі перевіряти законність і обґрунтованість первісного судового рішення за заявою, в якій йдеться про перегляд лише додаткового щодо нього рішення, та скасовувати чи змінювати первісне судове рішення за результатами перегляду додаткового рішення.

Отже, витрати позивача на сплату судового збору за подання позову, в тому числі і заяви про збільшення позовних вимог, та на оплату вартості судової експертизи підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, у випадку задоволення позову за умови підтвердження таких витрат належними документами, про що зазначається в резолютивній частині судового рішення, яким спір вирішується по суті на користь позивача.

Місцевим господарським судом встановлено, що оплата відповідачем витрат за проведення експертиз, призначених ухвалами Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 та від 29.01.2014 по справі № 5011-73/12539-2012 підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 6986 від 07.10.2013 та № 2424 від 09.04.2014 на загальну суму 28619 грн. 36 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заява Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» про прийняття додаткового рішення по справі № 5011-73/12539-2012 щодо розподілу господарських витрат (витрат на проведення судових експертиз) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Посилання апелянта, що прийняття додаткового рішення відбулось без виклику сторін, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки, по-перше, статтею 88 Господарського процесуального кодексу України не встановлено обов'язку господарського суду вирішувати питання щодо прийняття додаткового рішення за участі сторін, а, по-друге, такі доводи апелянта не спростовують об'єктивно понесених позивачем витрат за проведення експертиз під час розгляду даної справи.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю " Електротехнічна компанія "Екніс - Україна" та скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Екніс - Україна" залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 по справі №5011-73/12539-2012 без змін.

Матеріали справи №5011-73/12539-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна