ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 рокуСправа № 912/4225/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у засіданні справу № 912/4225/15

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

до відповідача: дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії";

про стягнення 6 503 730 грн. 39 коп.

Представники:

позивача - участі не брав;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність № 36 від 31.12.15.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - Товариство) звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (далі по тексту - Підприємство) 6 113 659 грн. 36 коп. інфляційних втрат з грудня 2013 р. по травень 2015 р. за прострочення оплати за природний газ, поставлений у листопаді-грудні 2011 р. по договору № 14/2472/11 від 30.09.11, 390 071 грн. 03 коп. річних у розмірі трьох відсотків, нараховані за період прострочення виконання грошових зобов'язань з 20.11.13 по 01.07.15, всього - 6 503 730 грн. 39 коп. та 97 555 грн. 96 коп. судового збору.

У відзиві на позов відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити заявнику у задоволенні його вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що

за змістом ст. 257, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила;

згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, яка свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново;

переривання строку позовної давності за вимогами про стягнення основного боргу не свідчить про переривання такого строку за вимогами про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, отже позовні вимоги про стягнення нарахувань, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, після спливу позовної давності (з листопада 2014 р. по січень 2015 р.) є необґрунтованими.

22.12.15 Підприємство подало клопотання № 13-3219/07 від 21.12.15 про зменшення пені, однак враховуючи те, що у даній справі розглядається позов, предметом якого не є пеня, і фактично у прохальній частині клопотання міститься посилання на справу № 912/4229/15, господарський суд у задоволенні прохання відмовив.

Товариство без викладення причин не надало витребуване господарським судом у письмовій формі погодження або обґрунтоване заперечення позивача на заяву відповідача про застосування позовної давності. виконана.

При розгляді матеріалів справи господарський суд встановив наступне.

Сторонами укладений договір № 14/2472/11 від 30.09.11 (далі по тексту - Договір), відповідно до якого Товариство - продавець зобов'язалося в 4-му кварталі 2011 р. та в 2012 році передати у власність Підприємству - покупцю імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, іншими організаціями та іншими споживачами і використовується теплогенеруючими (теплопостачальними) підприємствами на власні потреби та втрати. Підставою для остаточних розрахунків за фактично переданий газ є акти приймання-передачі газу. Відповідно до умов п. 6.1 Договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору протягом жовтня-грудня 2011 р. Товариство за актами приймання-передачі природного газу від 31.10.11, 30.11.11, 31.12.11 передало Підприємству природний газ на суми 2 786 113 грн. 36 коп., 6 487 095 грн. 97 коп., 7 726 686 грн. 39 коп. відповідно, всього на суму - 16 999 895 грн. 72 коп.

Згідно з ст. 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підприємство не виконало належним чином зобов'язань щодо оплати отриманого по Договору у жовтні-грудні 2011 р.

На підставі рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.10.12, постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.12.12, постанови Вищого господарського суду України у справі № 5013/1365/12 з відповідача на користь позивача стягнуто 8 057 492 грн. 69 коп. основного боргу, 171 889 грн. 74 коп. річних у розмірі 3 процентів, 360 969 грн. 44 коп. пені, 442 691 грн. 18 коп. штрафу, нараховані за період прострочення оплати поставленого в жовтні-грудні 2011 р. природного газу з 14.11.11 по 27.08.12.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 22.04.14 у справі № 912/235/14, яке набрало законної сили, з Підприємства на користь Товариства стягнуто 16777 грн. 92 коп. інфляційних втрат, 297 126 грн. 60 коп. річних у розмірі 3 процентів за прострочення оплати природного газу, поставленого по Договору у листопаді-грудні 2011 р., нараховані за період з 28.08.12 по 19.11.13.

Докази сплати відповідачем 8 057 492 грн. 69 коп. заборгованості за судовими рішеннями у справі № 5013/1365/12 відсутні.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач звернувся за судовим захистом, оскільки вважає, що з відповідача необхідно стягнути річні за прострочення оплати природного газу, поставленого у листопаді-грудні 2011 р., які нараховані за період прострочення виконання зобов'язання з 20.11.13 по 01.07.15 у сумі 390 071 грн. 03 коп., а також інфляційні втрати за прострочення оплати за природний газ, нараховані за період прострочення виконання зобов'язання з грудня 2013 р. по травень 2015 р. у сумі 6 113 грн. 659 грн. 36 коп. До позовної заяви доданий обґрунтований розрахунок сум грошових вимог.

Господарський суд визнав порушеним право Позивача як сторони Договору - продавця на отримання 8 057 492 грн. 69 коп. за переданий Підприємству - покупцю природний газ в узгоджені строки.

Підприємство підстави позову та розмір позовних вимог по суті не оспорило, однак просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні вимог Товариства повністю.

За ст. 256, 257, ч. 5 ст. 260, ч. 1 ст. 266, ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач; після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Товариством був пред'явлений позов до Підприємства, який розглядався в провадженні у справі № 5013/1365/12.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (див. постанови Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433-42/183).

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (див. постанову Верховного Суду України від 04.07.2011 N 13/210/10).

Виходячи з викладеного, позовна давність перервалась, її перебіг після звернення Товариства до господарського суду Кіровоградської області про стягнення з Підприємства 9 917 599 грн. 67 коп. та з прийняттям кінцевого рішення від 15.03.13 у справі № 5015/1365/12 розпочався заново.

Господарський суд прийшов до висновку, що позовна давність за вимогами про стягнення з відповідача 6 503 730 грн. 39 коп. не спливла, тому його клопотання про застосування спливу позовної давності відмову у позові на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України задоволенню не підлягає.

Господарський суд задовольняє позов Товариства повністю.

За ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача у сумі 95 555 грн. 96 коп. покладаються на відповідача.

У засіданні 18.01.16 господарським судом проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (адреса: 25030, м. Кіровоград, вул. Кутузова, буд. 23/16; і. к. 33142568) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; і. к. 20077720) 380 071 грн. 03 коп. річних, 6 113 659 грн. 36 коп. інфляційних втрат, 97 555 грн. 96 коп. судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. Засвідчений належним чином примірник рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу (за адресою: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.01.16.

Суддя Н. В. Болгар