РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016Справа №916/4086/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУПЕРПЛАСТ"

До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в особі Центру продаж №1 управління продаж №1 Південної обласної дирекції у м. Одеса.

За участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство „Ві ЕС Банк"

про стягнення

Суддя Лиськов М.О.

Представники:

Від позивача: Таценко М.М. (дов. № 07-10/15 від 01.10.2015)

Лошкар П.В. (дов. № 10-07/15 від 15.07.2015)

Від відповідача: Лисенко В.А. (дов. від 19.10.2015)

Від третьої особи: Большаков Д.К. (дов. від 19.12.2013)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому 13.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СУПЕРПЛАСТ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в особі Центру продаж №1 управління продаж №1 Південної обласної дирекції у м. Одеса за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства „Ві ЕС Банк"про стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.10.2015р. порушено провадження у справі №916/4086/15.

21.10.2015 до Господарського суду Одеської області від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" надійшло клопотання, відповідно до якого відповідач просить суд передати справу до господарського суду м. Києва за територіальною підсудністю. До заяви було додано Положення про Південну дирекцію в м. Одеса Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.10.2015 справу №916/4086/15 передано підсудністю до господарського суду міста Києва.

03.11.2015 справа №916/4086/15 надійшла до господарського суду міста Києва.

За результатом проведення автоматичного розподілу справ, справу №916/4086/15 передано для розгляду судді Лиськову М.О.

06.11.2015 ухвалою суду справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 18.11.2015.

18.11.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 16.12.2015.

16.12.2015 в судове засідання з'явились представники сторін, надали пояснення та додаткові докази по справі.

16.12.2015 ухвалою суду продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено на 13.01.2016.

13.01.2016 в судове засідання з'явились представники сторін, надали пояснення та додаткові докази по справі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2013 між ТОВ «Суперпласт» (далі - Страхувальник або Позивач) та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (далі - Страховик або Відповідач) було укладено Договір добровільного страхування майна, що є предметом застави № 016345/2200/0000040 (далі - Договір), за яким застраховано виробниче обладнання, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. В.Стуса, 2/1. Вигодонабувачем за Договором було призначено ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «Ві Ес Банк».

Згідно п. 7 Договору, страховим випадком є факт понесення збитків Страхувальником (Вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна в результаті настання подій (страхових ризиків), в т.ч. пожежі.

18.11.2013 у приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. В.Стуса, 2/1 сталась пожежа, внаслідок якої було пошкоджено/знищено застраховане обладнання, що підтверджується Актом про пожежу від 18.11.2013.

20.11.2013 Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 4.3.2. умов Договору, Страховик має право самостійно з'ясовувати причини та обставини настання страхового випадку, проводити оцінку пошкодженого майна; направляти запити в компетентні органи про надання інформації, що підтверджує факт та причини настання страхового випадку.

З цією метою Страховиком було залучено незалежних експертів для встановлення причин та обставин пожежі, що мала місце 18.11.2013 .

На підставі Висновку експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 2-51 від 17.02.2014 встановлено наступне: «Осередок пожежі знаходиться в центральній частині другого поверху двоповерхової будівлі в районі розташування підсобного приміщення (роздягальні)».

Даний факт підтверджується Висновком з дослідження технічної причини виникнення пожежі № 38/78/18.11.2013 від 27.12.2013 р., складеним ДВЛ ГУ ДСНС України в Одеській області: «Зона осередку пожежі знаходилась в центральній частині другого поверху поверхової будівлі в районі розташування підсобного приміщення» та Актом про пожежу за 18.11.2013.

Також відповідно до Висновку експертного дослідження Державного науково- дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 2-51 від 17.02.2014 встановлено, що «причиною пожежі могло бути необережне поводження з вогнем невстановленою особою, що мала доступ до підсобного приміщення (-роздягальні). Порушення вимог НАПБ А. 01.001-2004 п. 3.1. могло призвести до виникнення даної пожежі».

До того ж, факт порушення п. 3.1. НАПБ А.01.001-2004 (Правил пожежної безпеки в Україні) підтверджується Висновком з дослідження технічної причини виникнення пожежі № 38/78/18.11.2013 від 27.12.2013 та постановою про закриття кримінального провадження від 18.04.2014, згідно яких «найбільш ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем, невстановленою особою (особами)».

Як вбачається з вищенаведеного, настання випадку (пожежі) знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням невстановленою особою Правил пожежної безпеки, що проявилось у необережному поводженні з вогнем.

Пунктом 2.4. умов Договору передбачено, що Страховиком не відшкодовуються збитки при настанні страхового випадку, якщо безпосередньою причиною його стало порушення встановлених законом чи іншими нормативними актами, в тому числі відомчими та/або внутрішніми нормативними документами, правил і норм безпеки чи інших аналогічних норм, в тому числі техніки безпеки, вимог і мір пожежної безпеки.

Крім того, згідно п. 2.5. умов Договору, Страховиком не відшкодовуються збитки Страхувальника в результаті пошкодження майна третіми особами внаслідок необережності або ненавмисних дій.

Таким чином, подія (пожежа), яка сталась 18.11.2013 , внаслідок якої було пошкоджено застраховане майно, підпадає під виключення зі страхових випадків.

18.11.2013 Нежитлове приміщення, в якому знаходилось застраховане майно, за адресою: м. Одеса, вул. В.Стуса, 2/1, належить ТОВ «Одеський логістичний центр» та використовується Позивачем для здійснення господарської діяльності на підставі договору оренди № 9-08/13 від 20.11.2013.

Згідно п. 2.6. вказаного договору, з моменту передачі приміщення в оренду ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе Орендар (Позивач). Пунктом 4.1.4. договору оренди встановлений обов'язок Орендаря дотримуватись протипожежних правил, а також нести відповідальність за пожежну безпеку відповідно до ст. 5 Закону України «Про пожежну безпеку» та п. 2.3 «Правил пожежної безпеки в Україні», призначити відповідального за електрогосподарство та санітарні умови в орендованому приміщенні, та самостійно вирішувати питання з державними органами з питань санітарної та пожежної безпеки.

Умовами Договору також встановлені наступні обов'язки Страхувальника:

4.2.4. використовувати застраховане майно за призначенням, з дотриманням вимог протипожежної безпеки, умов зберігання та правил експлуатації;

4.2.6. вживати всіх можливих заходів з метою зменшення ступеню ризику і запобігання настанню страхових випадків.

Планова перевірка території та приміщень ТОВ «Одеський логістичний центр», орендарем яких є ТОВ «Суперпласт», проводилась у період 12-28 лютого 2013. За результатами перевірки керівнику вручено акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки.

Згідно припису № 56 від 28.02.2013 ГУ Держтехногенбезпеки України в Одеській області «Про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту», директору ТОВ «Одеський логістичний центр» до виконання запропоновано 60 заходів. У розділах припису «Відмітка про виконання» та «Результати перевірок» ніяких даних про виконання пунктів припису не зазначено.

У Висновку з дослідження технічної причини виникнення пожежі № 38/78/18.11.2013 від 27.12.2013, складеному ДВЛ ГУ ДСНС України в Одеській області зазначено: «Згідно п. 3 припису № 56 ... пропонувалось до 01.04.2013 обладнати автоматичними системами -протипожежного захисту будівлі, споруди та приміщення ..., орендовані будівлі, споруди та приміщення відповідно до вимог нормативних актів. На момент виникнення пожежі документів, підтверджуючих виконання даного пункту припису, надано не було».

Як вбачається з Висновку експертного дослідження ДНДЕКЦ МВС України № 2-51 від 18.11.2013 , необладнання приміщень автоматичними системами протипожежного захисту сприяло пізньому виявленню пожежі та її вільному розвитку. Таким чином, експерт дійшов висновку, що «на об'єкті пожежі мали місие порушення вимог пожежної безпеки. А саме невиконання пунктів 3, 23, 50, 51 припису № 56 було порушенням НАПБ А. 01.001-2004 п. 2.3. 7.10.1.6, 2.3, п. 4.2.4. - що сприяло поширенню пожежі від осередку пожежі, а відповідно збільшенню матеріальних збитків».

Враховуючи викладене, встановленим є факт невиконання Страхувальником правил пожежної безпеки та невжиття заходів щодо зменшення ступеню страхового ризику, чим було порушено обов'язки, передбачені п.п. 4.2.4. та 4.2.6. умов Договору.

Відповідно до пп. 7.1.8. п. 7.1. умов Договору, невиконання або неналежне виконання Страхувальником своїх обов'язків за Договором є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Так висновком з дослідження технічної причини виникнення пожежі № 38/78/18.11.2013 від 27.12.2013, складеному ДВЛ ГУ ДСНС України в Одеській області зазначено, що найбільш ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем невстановленою особою.

Згідно ч. п. 3 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 року N 126 (чинні на момент виникнення пожежі) забезпечення пожежної безпеки є складовою частиною виробничої або іншої діяльності посадових осіб, працівників підприємств та підприємців. Це повинно бути відображено у трудових договорах (контрактах) та статутах підприємств.

Керівник підприємства повинен визначити обов'язки посадових осіб (у тому числі заступників керівника) щодо забезпечення пожежної безпеки, призначити відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць тощо, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання і експлуатацію технічних засобів протипожежного захисту.

Обов'язки щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання та експлуатації засобів протипожежного захисту мають бути відображені у відповідних посадових документах (функціональних обов'язках, інструкціях, положеннях тощо).

Частиною 1 та 2 ст. 2 Закону України "Про пожежну безпеку" (чинний на момент виникнення пожежі) визначено, що забезпечення пожежної безпеки є складовою частиною виробничої та іншої діяльності посадових осіб, працівників підприємств, установ, організацій та підприємців. Це повинно бути відображено у трудових договорах (контрактах) та статутах підприємств, установ та організацій.

Забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Обов'язки підприємств, установ та організацій щодо забезпечення пожежної безпеки зазначені в ст. 5 Закону України "Про пожежну безпеку", згідною з якою власники підприємств, установ та організацій або уповноважені ними органи (далі - власники), а також орендарі зобов'язані: розробляти комплексні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки, впроваджувати досягнення науки і техніки, позитивний досвід; відповідно до нормативних актів з пожежної безпеки розробляти і затверджувати положення, інструкції, інші нормативні акти, що діють у межах підприємства, установи та організації, здійснювати постійний контроль за їх додержанням; забезпечувати додержання протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду; організовувати навчання працівників правилам пожежної безпеки та пропаганду заходів щодо їх забезпечення; у разі відсутності в нормативних актах вимог, необхідних для забезпечення пожежної безпеки, вживати відповідних заходів, погоджуючи їх з органами державного пожежного нагляду; утримувати в справному стані засоби протипожежного захисту і зв'язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням; створювати у разі потреби відповідно до встановленого порядку підрозділи пожежної охорони та необхідну для їх функціонування матеріально-технічну базу; подавати на вимогу державної пожежної охорони відомості та документи про стан пожежної безпеки об'єктів і продукції, що ними виробляється; здійснювати заходи щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики; своєчасно інформувати пожежну охорону про несправність пожежної техніки, систем протипожежного захисту, водопостачання, а також про закриття доріг і проїздів на своїй території; проводити службове розслідування випадків пожеж.

Пунктом 4.2.4. використовувати застраховане майно за призначенням, з дотриманням вимог протипожежної безпеки, умов зберігання та правил експлуатації;

4.2.6. вживати всіх можливих заходів з метою зменшення ступеню ризику і запобігання настанню страхових випадків.

У відповідності до п. 7.1.8. п. 7.1. умов Договору, невиконання або неналежне виконання Страхувальником своїх обов'язків за Договором є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Отже, враховуючи вищенаведене та встановлене експертом, суд приходить до висновку, що відмова Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" у виплаті страхового відшкодування позивачу є обґрунтованою.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

За наведених обставин, витрати з оплати експертизи в сумі 16 632, 00 грн. згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СУПЕРПЛАСТ" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в особі Центру продаж №1 управління продаж №1 Південної обласної дирекції у м. Одеса - відмовити повністю.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 20.01.2016

Суддя М.О. Лиськов