ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Справа № 916/3004/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Бондаря С.В.,
розглянувши касаційну скаргу
державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015
у справі№ 916/3004/15 Господарського суду Одеської області
за позовомдержавного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
до1)приватного підприємства "Камея", 2)державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

про стягнення 3624,09 грн.,
за участю представників сторін
від позивача: не з'явились,
від відповідача 1: не з'явились,
від відповідача 2: Висоцька В.В. (довіреність від 04.01.2016 № 8),

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" у липні 2015 року звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до приватного підприємства "Камея", державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про солідарне стягнення 2790,07 грн. заборгованості, 273,64 грн. пені, 23,09 грн. 3% річних, 537,29 грн. інфляційних втрат та повернення судового збору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.09.2015 (суддя Зайцева Ю.О.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 у справі № 916/3004/15 (у складі колегії суддів: Ліпчанської Н.В. - головуючого, Головея В.М., Савицького Я.Ф.) позов частково задоволено. Стягнуто з приватного підприємства Камея на користь державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України 2094,89 грн. основного боргу, 270,49 грн. пені, 21,85 грн. 3% річних, 537,29 грн. інфляційних втрат та 1474,33 грн. судового збору.

Стягнуто з державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт на користь державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України 695,18 грн. основного боргу, 3,15 грн. пені, 0,34 грн. 3% річних та 352,22 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 у справі № 916/3004/15 Господарського суду Одеської області, державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015; рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2015 у справі № 916/3004/15 Господарського суду Одеської області змінити, викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: позов частково задовольнити. Стягнути з приватного підприємства "Камея" на користь державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 2790,07 грн. заборгованості, 273,64 грн. пені, 22,19 грн. 3% річних, 537,29 грн. інфляційних втрат та 1826 грн. судового збору. В решті позову відмовити.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права.

Розпорядженням секретаря четвертої судової палати Бондаря С.В. від 18.01.2016 № 05-05/107 відповідно до частини четвертої статті 31 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і рішення зборів суддів Вищого господарського суду України від 03.06.2015 № 1, та на виконання рішення зборів суддів Вищого господарського суду України від 03.06.2015 № 3 і розпорядження Голови Вищого господарського суду України від 20.11.2015 № 39-р, у зв'язку з відпусткою судді Чернова Є.В., сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України в такому складі: Овечкіна В.Е. - головуючого, Корнілової Ж.О - доповідача, Бондаря С.В., для розгляду касаційної скарги Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 у справі № 916/3004/15.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 1 статті 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобовязання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Судами встановлено, що між Іллічівським морським торговельним портом та приватним підприємством "Камея" укладено договір про спільну діяльність (договір простого товариства) в Іллічівськом морському торговельному порту за № 609-0 від 20.09.2007.

Між Іллічівським морським торговельним портом (порт) та приватним підприємством "Камея" (споживач) укладено договір про надання послуг електрозв'язку № 291-О від 08.04.2011, відповідно до умов якого порт надає послуги електрозв'язку за номерами телефонів зазначених у розділу 1 договору за розрахунком додатку № 1, а підприємство оплачує вартість послуг, яка визначена договором.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судами встановлено, що до договору надання послуг електрозв'язку № 291-О від 08.04.2011 укладено угоду від 14.06.2013 про заміну сторони у зобов'язанні за договором у зв'язку з реорганізацією порту та утворення внаслідок виділу адміністрації, відповідно до угоди, стороною договору стала адміністрація.

Судами встановлено, що підприємство під час укладання договору діяло від свого імені та від імені порту на підставі договору про спільну діяльність № 609-0 від 20.09.2007, тому позовні вимоги правомірно заявлені до підприємства та порту, які є належними відповідачами у справі.

На підставі актів виконаних робіт за грудень 2014 року, січень, лютий та березень 2015 року адміністрацією виставлено підприємству рахунки від 31.12.2014 № Пр/31980, від 31.01.2015 № Пр/1901, від 28.02.2015 № Пр/4418 та від 31.03.2015 № Пр/6161 на загальну суму 2790,07 грн.

До договору від 08.04.2011 № 291-О укладено додаткову угоду, відповідно до пункту 4.4 якої, споживач для одержання послуг електрозв'язку проводить щомісячно до 20-го числа поточного місяця, оплату послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами встановлено, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 у справі № 916/3597/14 розірвано договір про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-О від 20.09.2007, укладений між державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та приватним підприємством "Камея".

Згідно пункту 4 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 28.04.1995 N 02-5/302 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з укладанням та виконанням договорів про сумісну діяльність", укладаючи договір про сумісну діяльність сторони повинні вирішити питання про порядок ведення спільних справ. Чинне законодавство не обмежує їх у виборі форми цього порядку. Наприклад, сторонами може бути створена рада з числа їх працівників, яка приймає рішення не більшістю голосів, а за загальною згодою. Якщо договором про сумісну діяльність передбачена така форма ведення спільних справ, то у випадку необхідності укладання договорів для досягнення мети сумісної діяльності (договори підряду, оренди, поставки тощо) такі договори укладаються всіма учасниками сумісної діяльності або за їх дорученням одним з них.

Якщо відповідно до статті 431 Цивільного кодексу України, керівництво сумісною діяльністю сторони доручили одному з учасників договору, то на останнього покладається і ведення спільних справ усіх учасників договору. Крім умови договору про покладення ведення спільних справ на одного з учасників договору інші учасники договору видають довіреність про надання йому повноважень для представництва перед третіми особами. Така довіреність повинна бути оформлена відповідно до глави 4 Цивільного кодексу України. За таких обставин особа, на яку покладено ведення спільних справ, укладає договори, пов'язані із забезпеченням сумісної діяльності, від свого імені і сама набуває цивільних прав і несе обов'язки за договорами. В процесі їх виконання ця особа не з її вини і вини контрагента може мати певні витрати (збитки). У таких випадках вона має право, у тому числі шляхом пред'явлення позову, вимагати їх покриття усіма учасниками сумісної діяльності (наприклад, витрати по орендній платі, експлуатаційні витрати, сплата мита, збитки у зв'язку з інфляційним процесом тощо).

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до передчасного висновку про стягнення з підприємства 2094,89 грн. та з порту 695,18 грн. заборгованості.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до передчасного висновку про стягнення підприємства 270,49 грн. пені, 21,85 грн. 3% річних, 537,29 грн. інфляційних втрат та стягнення з порту 3,15 грн. пені, 0,34 грн. 3% річних.

В матеріалах справи не міститься договір про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-0 від 20.09.2007, укладеного між державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та приватним підприємством "Камея", на який суди посилаються у своїх рішеннях.

Крім цього, в матеріалах справи не міститься постанова Одеського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 у справі № 916/3597/14 Господарського суду Одеської області про розірвання договору про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-0 від 20.09.2007, укладеного між державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та приватним підприємством "Камея", на яку суди посилаються у своїх рішеннях.

Судами не враховано, що у зв'язку з прийняттям Закону України "Про морські порти", на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту", наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 № 163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України", утворено державне підприємство "Адміністрація морських портів України", яке є правонаступником реорганізованих державних підприємств морського транспорту та до якого перейшло майно, права та обов'язки відповідно до розподільчих балансів та актів приймання-передачі.

Аналіз наведених доводів у їх сукупності свідчить про неповне з'ясування судами фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, і про порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір.

Згідно з частиною 1 статті 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду.

Керуючись статями 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 у справі № 916/3004/15 Господарського суду Одеської області частково задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 у справі № 916/3004/15 Господарського суду Одеської області скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Головуючий, суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Бондар С.В.