ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016р. Справа№ 914/3990/15

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Львів

про: стягнення 76 569,49 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: Чернобай С.С. - дов. №2302-вих-2279 від 12.10.2015р.

відповідача: ОСОБА_3 -договір про надання правової допомоги від 26.12.2012р.

Учасникам судового процесу роз'яснено їхні права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22, 27 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 76 569,49 грн. Ухвалою від 20.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.12.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач неналежним чином виконував умови Договору оренди №Г-6636-8 від 26.09.2008 р. нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) щодо щомісячної сплати коштів за користування нежитловими приміщеннями площею 112,6 м.кв. за адресою АДРЕСА_1, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 76 569,49 грн. за період з 01.03.2011 р. по 29.07.2012 р.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 12.01.2016 р. представник позивача з'явився, позов підтримав із підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити, вимоги ухвали суду виконав частково.

В судове засідання 12.01.2016 р. представник відповідача з'явився, позов не визнає, із підстав викладених у відзиві та просить застосувати строк позовної давності у вирішенні даного спору (вх.. №52570/15 від 03.12.2015 р.). Вимоги ухвали суду виконав.

В судовому засіданні 12.01.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивш наявні в матеріалах справи докази оглянувши оригінали документів, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини даної справи в їх сукупності, судом встановлено таке.

26.09.2008 р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, (відповідач у справі), було укладено договір оренди №Г-6636-8 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) (надалі - Договір).

Відповідно до п.1 договору оренди (будівель, споруд, приміщень) від 26.09.2008 р. № С-6636-8, орендодавець на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №501-О від 12.06.2008 р.договору оренди №Г-4247-6 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 10.04.2006 р. на умовах визначених цим договором зобов'язується передати, а орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення в підвалі, позначені в технічній документації літерами VI, VII, X, XI, XII, XIII, XIIIa, загальною пощею 112,6 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, далі об'єкт оренди, та знаходяться на балансі ЛМКП «Айсберг», надалі - балансоутримувач, і належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради(код ЄДРПОУ - 04055896) на праві комунальної власності на підставі рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 року, зареєстрованого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (ОКП ЛОР «БТІ та ЕО») за реєстраційним номером 14411594 (номер запису 7028), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме№20254095, виданим як дублікат на реєстраційне посвідчення від 24.09.1987 року (докази містяться в матеріалах справи).

Згідно розділу 3 Договору, сторони погодили наступне.

Приймання-передача об'єкта оренди здійснюється Орендарем та Балансоутримувачем.

Вони повинні передати об'єкт оренди по акту приймання-передачі. В зв'язку з фактичним використанням орендарем об'єкта оренди за попереднім договором, об'єкт оренди вважається переданим і підписаним з моменту підписання даного договору. (п. 33. Догоовору).

Згідно з п.4.1 Договору термін договору оренди визначений на 5 років з 26.09.2008 р. по 02.09.2013 р.

Перебіг терміну дії Договору оренди та настання обов'язку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання сторонами даного Договору оренди та акту приймання - передачі. (п. 4.2. Договору).

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Термін дії договору з 26.09.2008 р. до 26.09.2013 р. включно.

Термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін або за рішенням господарського суду (п.4.4. Договору).

Пунктом п. 4.5 даного Договору, сторони погодили, що договір оренди може бути достроково припинений за ініціативою орендаря тільки за згоди орендодавця. При бажанні орендаря достроково розірвати Договір оренди, він зобов'язаний попередити про це орендодавця не пізніше, ніж за два місяці до припинення договору, а також виконати усі умови договору. При цьому сплачена наперед орендна плата орендареві не повертається.

Згідно п. 4.8. Договору, чинність цього договору, припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його укладено; приватизація об'єкта оренди орендаре; загибелі об'єкта оренди; достроково за взаємною згодою або за рішенням суду, господарського суду; банкрутство орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.1 Договору, розмір місячної орендної плати за об'єкт оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення даного Договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради №897 від 07.06.2007 року (із змінами та доповненнями внесеними ухвалою Львівської міської ради №1710 від 07.05.2009 року, №1829 від 29.05.2008 р. та №2051 від 10.07.2008 р.), що складає (231 418*0,15)/12*0,995*0,999= 2 898,39 грн. без ПДВ за перший місяць оренди (або на момент переукладення договору) з врахуванням індексу інфляції. Врахувати індекс інфляції за липень 2008 року. До 26 липня 2008 року орендна плата сплачується відповідно до умов договору оренди №Г-4247-6 від 10.04.2006 року.

Загальна сума річної орендної плати на момент укладення цього договору без врахування індексу інфляції становить 34 712,70 грн. без ПДВ.

Розмір орендної плати підлягає індексації на визначення індексу інфляції за відповідний період (місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. В інших випадках розмір орендної плати переглядається тільки за згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду.

Відповідно до п. 5.2. Договору, орендна плата сплачується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Обовязок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату передбачений також у п. 7.2. договору оренди.

Позивачем нараховано до стягнення з відповідача заборгованість по орендній платі по Договору за період оренди з 01.03.2011 року по 29.07.2012 року в загальній сумі 76 569,49 грн. (довідка додана до позовної заяви. На підтвердження позовних вимог позивачем додано розрахунки за за спірний період на зазначену вище суму.

Відповідач, заперечуючи проти позову, покликається на те, зазначений договір було достроково розірвано сторонами та 29.07.2012 р. об'єкт оренди за договором було повернуто відповідачем ЛКП «Айсберг» (балансоутримувачу) за актом приймання передачі, що даддано до позовної заяви.

Крім того, позивач з моменту повернення приміщення 29.07.2012 р. по даний час жодного разу не звертався до відповідача щодо необхідності погашення заборгованості на підставі Договору від 26.09.2008 р.

Оскільки з моменту припинення договірних відносин між сторонами минуло понад 3 роки, у відповідача не збереглись первинні бухгалтерські документи, що підтверджують взаєморозрахунки сторін, а відтак відповідач не може подати їх до суду. Просить відмовити в позові, застосувавши строк позовної давності.

На момент повернення об'єкт оренди жодної заборгованості не було, що підтверджується актом приймання - передачі від 29.07.2012 р.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязанння повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за жоговором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Розмір орендної палти визначається згідно п.5.1. вищевказаного Договору.

Згідно ч. 3 ст. 18 «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 19 «Про оренду державного та комунального майна»орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що існує відповідача перед позивачем за період з 01.03.2011 року по 29.07.2012 року правомірно в сумі 76 569,49 грн. Однак, відповідачем подано відзив в якому просить застосувати позовну давність, та зазначене просить вважати заявою відповідача про застосування позовної давності до пред'явлених вимог і просить відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі з цих підстав.

Щодо застосування позовної давності, заявленої відповідачем у даній справі суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п.2.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи наведене, заявлену позивачем до відповідача позовну вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 76 569,49 грн. по орендній платі за Договором оренди №Г-6636-8 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 26.09.2008 року, то така заборгованість виникла у відповідача перед позивачем за період з 01.03.2011 року по 29.07.2012 року. На час прийняття судом рішення у справі, дана заборгованість існує і відповідачем не погашена. Доказів оплати такої, сторони суду не надали і як зазначив представник відповідача в нього не збереглись такі документи зі спливом строку їх зберігання, в зв'язку із достроковим припиненням дії Договору за згодою сторін.

Однак позивач не надав жодних доказів звернення до відповідача із вимогою про стягнення заборгованості, знаючи більш ніж 3 роки про порушення свого права і не навів поважності причин його пропуску.

Остання оплата була здійснена відповідачем у 29.07.2012 р., тобто за час фактичного перебування орендаря в орендованих приміщеннях, а отже, і строк позовної давності, починає відлік з 29 липня 2012 року.

Положенням ст. 257 ЦК України, встановлено: загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положенням ч.3 ст. 267 ЦК України, передбачено що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Положенням ч.4 ст. 267 ЦК України закріплено що сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся із позовною заявою в суд 19.11.2015 р., тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову із врахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності поданої до винесення рішення.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати залишаються за позивачем на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України та ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.01.2016 р.

Суддя Долінська О.З.