РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016Справа №910/31498/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОНІУС Україна»
до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк»
про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Гусінова Н.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРОНІУС Україна» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі за текстом - відповідач) про зобов'язання:

- закрити рахунок ТОВ «ФРОНІУС Україна» НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Укрінбанк»;

- перерахувати залишок коштів з рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Укрінбанк» на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Промінвестбанк», м. Київ, МФО 300012, отримувач - ТОВ «ФРОНІУС Україна», в сумі 661000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №1001 банківського рахунку від 26.03.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 порушено провадження у справі №910/31498/15 та призначено до розгляду на 18.01.2016.

16.01.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що з 25.12.2015 в ПАТ «Український інноваційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, а тому на позивача поширюються обмеження щодо задоволення його вимог до відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 18.01.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, а також подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.01.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.03.2012 між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРОНІУС Україна» (клієнт) було укладено Договір №1001 банківського рахунку, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок № 1001 980/978/840, в національній валюті України/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (п. 1.1. договору).

За умовами п. 1.3. договору платежі з рахунків клієнта банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня. Банк має право здійснювати платежі з рахунків з урахуванням сум, що надходять на рахунки клієнта протягом операційного часу.

Відповідно до п. 1.4. договору банк має право здійснювати на підставі цього договору договірне списання коштів з рахунку клієнта, шляхом оформлення меморіального ордеру, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначивши реквізити договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (зокрема на оплату послуг банку, згідно Тарифів банку). Зміна Тарифів банку здійснюється за ініціативою банку в порядку, передбаченому цим Договором.

Банк має право здійснювати з рахунків клієнта договірне списання коштів при настанні строків платежу по будь-яким договорам, що укладені між банком та клієнтом шляхом оформлення меморіального ордеру, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначивши реквізити договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (п. 1.5. договору).

Пунктами 2.3.1., 2.3.2. договору сторони погодили, що банк зобов'язаний: належним чином зберігати грошові кошти, платіжні та інші документи клієнта у відповідності з умовами цього договору згідно з вимогами чинного законодавства; своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства.

Цей договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом необмеженого строку. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунку (п. 6.1. договору).

У подальшому, 19.08.2013 між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору банківського рахунку №1001 від 26.03.2012, яким внесено наступні зміни до договору, зокрема, в пункті 1.1., п. 8 договору номер рахунку №1001 змінено на НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРОНІУС Україна» 23 жовтня 2015 року було подано до Броварського Центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» заяву про закриття поточного рахунку юридичної особи, відповідно до якої клієнт просив закрити поточний рахунок НОМЕР_1/980, а залишок коштів перерахувати на рахунок НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Промінвестбанк».

Вказана заява отримана банком 23.10.2015, а залишок коштів на рахунку станом на дату отримання банком заяви - 673830,73 грн., про що свідчить відмітка ПАТ «Укрінбанк» на заяві клієнта.

Проте, відповідач не здійснив перерахування залишку коштів на зазначений рахунок, але здійснив часткове виконання платіжних доручень позивача, що були надані банку до подачі заяви про закриття банківського рахунку.

У зв'язку з цим, 02.11.2015 позивачем було подано до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» платіжне доручення №944 на перерахування 636000,00 грн. на рахунок ТОВ «ФРОНІУС Україна», відкритий у ПАТ «Промінвестбанк». Зазначене платіжне доручення отримано банком 02.11.2015, що підтверджується штампом ПАТ «Укрінбанк» у правому верхньому куті платіжного доручення, а також підписом працівника банку.

При цьому, як вбачається з виписки по рахунку НОМЕР_1 з 01.11.2015 по 18.11.2015, на рахунку позивача було достатньо коштів для виконання банком платіжного доручення №944 від 02.11.2015.

Втім, платіжне доручення №944 від 02.11.2015 банком виконане не було, а рахунок позивача не закритий, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРОНІУС Україна» звернулося до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунку, а відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За приписами частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (ст. 1071 Цивільного кодексу України).

Як визначено в ст. 8.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів (п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні").

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) 24.12.2015 прийнято рішення №239 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 25.12.2015 про 24.03.2016 (включно).

Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Укрінбанк» призначено працівника Фонду гарантування ОСОБА_3.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою і не потребує доказуванню.

Отже, станом на момент розгляду даного спору господарським судом, у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно зі ст. 1 Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація або розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Оскільки між сторонами у даній справі склалися зобов'язальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер, у даному випадку позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і оскільки під час розгляду даного спору в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, виконання зазначеної операції банком обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі №3-24гс15 та від 01.04.2015 у справі №3-25гс15, які в силу ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку, з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОНІУС Україна» про перерахування залишку коштів з рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Укрінбанк» на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 661000,00 грн.

Щодо позовних вимог, в частині зобов'язання ПАТ «Укрінбанк» закрити рахунок ТОВ «ФРОНІУС Україна» НОМЕР_1, суд зазначає наступне.

Як передбачено в п.п. 20.1, 20.6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003, поточні рахунки клієнтів банків закриваються, зокрема, на підставі заяви клієнта. Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви.

Таким чином, закриття банківського рахунку згідно з вказаними нормами здійснюється після перерахування залишку грошових коштів, які на ньому знаходяться.

З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 вбачається, що вихідний залишок станом на 09.11.2015 складає 661878,92 грн.

Отже, рахунок позивача, відкритий відповідно до Договору №1001 банківського рахунку від 26.03.2012, не може бути закритий без перерахування залишку грошових коштів, обмеження щодо здійснення якого діє у зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Український інноваційний банк».

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач, під час розгляду справи, не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним позовні вимоги, а його доводи викладені в позовній заяві, спростовуються вищенаведеним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на позивача, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 19.01.16

Суддя О.А. Грєхова