ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.2016 Справа №905/2785/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В., при секретарі судового засідання Величко Н.В. у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 60 144 758,56 грн.,

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю,

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 01.12.2015р. по 11.01.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №б/н від 21.10.2015р. до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 60144758,56 грн., у тому числі 10558963,88грн. суми основного боргу, 1967565,37 грн. 3% річних, 15626641,41грн. пені, 31991587,90 грн. інфляційних витрат.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2785/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 23.10.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2785/15.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання електричної енергії №3 0200 000 від 19.12.2008р. із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобовязань з оплати вартості спожитої активної електроенергії по рахунку за вересень 2015р., а також на несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати вартості спожитої електричної енергії у січні липні 2014р., вересні 2014р. лютому 2015р. та червні вересні 2015р., внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені за період з 07.10.2014р. по 20.10.2015р. за зобовязаннями вересня 2014р. лютого 2015р. та червня вересня 2015р., 3% річних за період з 07.02.2014р. по 20.10.2015р. за зобовязаннями січня липня 2014р., вересня 2014р. лютого 2015р. та червня вересня 2015р., інфляційних втрат за період з лютого 2014р. по квітень 2015р. та з червня 2015р. по липень 2015р. за зобовязаннями січня липня 2014р., вересня 2014р. квітня 2015р. та червня липня 2015р..

На підтвердження викладених обставин позивачем надано у копіях: розрахунок сум позовних вимог, договір про постачання електричної енергії №3 0200 000 від 19.12.2008р. разом із додатком №2 від 19.12.2008р. «Порядок розрахунків» та додатковими угодами №1 від 01.05.2011р., №6 від 03.01.2014р. до нього, рахунки за спожиту електроенергію за січень 2014р. вересень 2015р., акти про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії, поставленої постачальником споживачу в розрахунковому періоді січень 2014р. вересень 2015р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.526, 530, 551, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 13, 54 Господарського процесуального кодексу України та ст.26 Закону України «Про електроенергетику».

10.11.2015р. представником відповідача заявлено клопотання №17/1517 від 06.11.2015р. про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом, про що відображено в ухвалі суду від 17.11.2015р. у справі №905/2785/15.

17.11.2015р. представником позивача із супровідним листом №б/н від 17.11.2015р. суду представлено копії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №37 від 22.01.2015р., №2214 від 27.08.2015р., листа позивача на адресу відповідача «Про оформлення актів звірки розрахунків» №08-28/3058 від 12.11.2015р., акту звірки розрахунків за спожиту активну електроенергію за період з січня 2014р. по вересень 2015р. та виставленим штрафним санкціям за період з січня 2014р. по вересень 2015р. станом на 12.11.2015р., накладної курєрської служби №7103859 датованої 12.11.2015р., довіреності на представника.

20.11.2015р. представник позивача разом із супровідним листом №б/н від 18.11.2015р. до матеріалів справи долучив копії банківських виписок по рахунку підприємства від 30.01.2014р., від 01.02.2014р., від 04.02.2014р., від 01.03.2014р., від 04.03.2014р., від 06.03.2014р., від 07.03.2014р., від 11.03.2014р., від 01.04.2014р., від 01.05.2014р., від 12.05.2014р., від 01.08.2014р., від 06.08.2014р., від 07.08.2014р., від 14.08.2014р. разом із листом №12/64 від 30.09.2014р., від 21.08.2014р., від 02.09.2014р. та від 02.11.2015р.

27.11.2015р. представником позивача надано суду супровідний лист №б/н від 25.11.2015р. разом із листом №б/н від 25.11.2015р. щодо відсутності на розгляді іншого суду даних позовних вимог.

30.11.2015р. представником відповідача через канцелярію суду подано заяву №17/1630-2335 від 26.11.2015р. про відстрочку виконання рішення суду на три роки.

До заяви додано у копіях: відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №05-04/177 від 05.06.2015р. щодо підприємства відповідача, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців №21363562 станом на 29.10.2015р., витяг з статуту Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», лист Краматорського міського управління юстиції головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України №4-9-11312 від 25.06.2015р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2014р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2014р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015р., звіти про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 30.09.2014р., на 31.12.2014р. та на 01.10.2015р., довідка Публічного акціонерного товариства №17/805 від 01.07.2015р. про несвоєчасність виплати заробітної плати за період з 01.01.2015р. по 30.06.2015р., лист Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №47/156 від 20.06.2014р. «Про надання інформації» на адресу ПАТ «Донецькоблгаз», лист відповідь ПАТ «Донецькоблгаз» №б/н б/д на запит №47/156 від 20.06.2014р., довідка керівника ПДО від 01.04.2015р. щодо виконання виробничого плану 1 квартала 2015р., розпорядження виконавчого директора першого заступника генерального директора Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №127 від 07.04.2014р. «Про оплату електроенергії та газу», довідка по контрактам на поставку продукції ПАТ «ЕМСС», висновок Донецької торгово промислової палати №1029/12.12-03 від 19.06.2014р., лист Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/321 від 02.04.2015р. на адресу Донецької торгово промислової палати щодо надання розяснень відносно повноважень останньої на видачу висновків за форс мажорними обставинами, лист Донецької торгово промислової палати №517/12.12-03 від 03.04.2015р., довіреність Донецької торгово промислової палати №30/12-21/01 від 05.05.2014р. на ОСОБА_3, сертифікат Торгово промислової палати України №3891 про форс мажорні обставини (вих. №1527/05-4 від 03.04.2015р.), лист ПАТ «АК ПІБ» №20-9-2/2015/1203 від 07.05.2015р., лист ПАТ «Енергомашспецсталь» №17/1150 від 08.09.2015р. на адресу спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування крупних платників у м.Донецьк, постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. по справі №805/2258/15а, від 30.06.2015р. по справі №805/2257/15-а та від 23.09.2015р. по справі №805/3190/15-а, рішення господарського суду Запорізької області від 26.01.2015р. по справі №908/4895/14, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47704063 від 02.06.2015р., рішення арбітражного суду м.Москви Російської Федерації від 16.12.2014р. по справі №А40-183612/14, від 22.12.2014р. по справі №А40-91239/14, від 28.11.2014р. по справі №А40-101095/14, від 30.01.2015р. по справі №А40-166736/2014, заява ПАТ «Енергомашспецсталь» №17/224-557 від 13.03.2015р. на адресу Арбітражного суду м.Москви, виконавчий лист від 28.11.2014р. по справі №А40-101095/14-85-872, від 30.01.2015р. по справі №А40-166736/14-104-1378, рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2015р. по справі №905/180/15, наказ господарського суду Донецької області від 02.09.2015р. по справі №905/180/15, заява Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/1275-1932 від 25.09.2015р. про відкриття виконавчого провадження із підтвердженням її відправлення на адресу виконавчого органу, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015р. по справі №904/7110/15, рішення господарського суду Сумської області від 14.09.2015р. по справі №918/786/15, наказ господарського суду Сумської області від 29.09.2015р. по справі №918/786/15 на примусове виконання рішення, заява Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/1360-2038 від 12.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження із підтвердженням її відправлення на адресу виконавчого органу, рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті України від 31.08.2015р. по справі АС №177б/2015, рішення арбітражного суду Оренбурзької області від 07.07.2015р. по справі №А47-3966/2015, постанова вісімнадцятого арбітражного апеляційного суду Російської Федерації №18АП-10475/2015 від 16.09.2015р. по справі №А47-3966/2015, клопотання Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/1261-1923 від 24.09.2015р. у справі №А47-3966/2015, позовна заява №17/1378 від 15.10.2015р. на суму 20 060 894,60 руб. РФ до арбітражного суду м.Москви, фіскальний чек від 16.10.2015р., позовна заява №17/966 від 04.08.2015р. на суму 2 715 240,00 руб. РФ до міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті Російської Федерації, накладна курєрської служби доставки № датована 07.08.2015р., позовна заява №17/1195-1821 від 14.09.2015р. на суму 333 387,33 Евро до міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті України, фіскальний чек від 15.09.2015р., позовна заява №17/1352 від 08.10.2015р. на суму 920 372,31 Евро до міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті України, фіскальний чек від 09.10.2015р., претензії Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/113 від 12.02.2015р. до ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» на суму 8 370 874,42 грн., №17/139 від 19.02.2015р. до ТОВ «Інтерпайп Україна» на суму 1 949 580,00 грн., а також оригінал фіскального чеку від 26.11.2015р. із описом вкладення до цінного листа датований 26.11.2015р.

Також 30.11.2015р. представником відповідача заявлено клопотання №17/1632 від 30.11.2015р., у якому останній просить відмовити у стягненні з нього пені, 3% річних та інфляційних витрат за відсутності вини у простроченні виконання грошового зобовязання, з огляду на наявність надзвичайних і невідворотних обставин. Правову позицію у цьому випадку обґрунтовує посиланням на ст.ст.218, 614, 617 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України та ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

30.11.2015р. від Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» отримано відзив на позовну заяву №17/1624 2327 від 25.11.2015р., відповідно до якого просить застосувати позовну давність до вимог позивача в частині стягнення пені за період з 07.10.2014р. по 20.10.2014р. за зобовязанням вересня 2014р. в сумі 49 129,74 грн. та відмовити у їх задоволенні, з посиланням на ст.ст.258, 267 Цивільного кодексу України.

01.12.2015р. представником позивача заявлено клопотання №б/н від 01.12.2015р. про продовження розгляду спору на 15 днів по 11.01.2016р., оскільки є наявною потреба у додатковому часі для належної підготовки відповіді на представлений відповідачем відзив та формування позиції щодо заявленої відстрочки виконання рішення суду, із певною доказовою базою.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.12.2015р. означене клопотання задоволено судом у повному обсязі, строк розгляду спору продовжено по 11.01.2016р., керуючись приписами ст.69 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з принципу змагальності сторін.

16.12.2015р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подані заперечення на заяву відповідача про відстрочку виконання рішення, за змістом якої з доводами відповідача у цій частині не погоджується, зокрема, вказав на відсутність повноважень Донецької торгово промислової палати у 2014р. видавати висновки, якими засвідчується наявність форс мажорних обставин; наголошує на власному скрутному фінансовому становищі та наявність дебіторської заборгованості у розмірі ,64грн., кредиторської заборгованості 734 700 383,89грн. та потребу додаткових коштів на ремонт електричних мереж та електрообладнання, що постраждали внаслідок обстрілів; зауважує на спеціальному статусі підприємства, наявності значних збитків підприємства; окрім того вказує на необґрунтованість терміну відстрочки виконання рішення на 3 роки та відсутніми підстави для її надання, крім того, вважає, що відстрочення виконання рішення неминуче погіршить фінансовий стан позивача.

У підтвердження викладених обставин позивачем суду надано у копіях: інформацію щодо заборгованості з активної та реактивної електроенергії станом на 01.12.2015р. щодо ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі»; довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» №08-18/3004 від 06.11.2015р. про стан дебіторської заборгованості на 01.10.2015р., №08-18/3283 від 10.12.2015р. щодо розміру завданих збитків, №08-13/2515 від 08.09.2015р. щодо штату працівників та фонду оплати праці, №08-07/3322 від 14.12.2015р. про кредиторську заборгованість за станом на 01.12.2015р.; претензія Державного підприємства «Енергоринок» про сплату штрафних санкцій на адресу ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі» із відповідним розрахунком; договір №3743/02 від 20.12.2006р. із додатковою угодою до нього; постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2491 від 29.09.2015р., №2515 від 30.09.2015р., №2699 від 02.11.2015р.; баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р.; лист ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі» №08-18/2763 від 25.09.2014р. та заяви №б/н від 01.08.2014р. на адресу ТВО начальника Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області; заява №б/н від 14.10.2014р. начальникові Павлоградського МВ УМВС України у Дніпропетровській області; постанови про відкриття виконавчого провадження №15637891 від 27.11.2014р., №43696098 від 13.06.2014р., №48409695 від 10.08.2015р., №49240260 від 05.11.2015р., №48837001 від 23.09.2015р., №48742815 від 15.09.2015р., №48983806 від 08.10.2015р.; постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №48304011 від 30.07.2015р., №48298597 від 30.07.2015р.; довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» про заподіяний матеріальний збиток; опис ліцензійної діяльності з розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами) ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі»; опис території здійснення ліцензованої діяльності ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі» з розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами);опис закріпленої території для здійснення ліцензованої діяльності ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі» з постачання електричної енергії за регульованим тарифом; загальний пообєктний перелік місцевих (локальних) електричних мереж, які визначають межі території провадження діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі»; листи №б/н б/д Товариства з обмеженою діяльністю «ОА СУ-7» про призупинення господарської діяльності та №4614 від 01.10.2014р. Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» на адресу позивача; а також витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень постанов Вищого господарського суду України від 29.09.2015р. по справі №905/4017/14 та від 21.10.2015р. по справі №908/1495/15-г; роздруківка з сайту Delo.ua (інтервю генерального директора ПАТ «ЕМСС») та про ринки збуту.

У судовому засіданні 11.01.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі; проти надання відстрочки виконання рішення заперечив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти наявності суми боргу в означеному позивачем обсязі не заперечував; просив застосувати позовну давність до вимог позивача в частині стягнення пені за період з 07.10.2014р. по 20.10.2014р. за зобовязанням вересня 2014р. в сумі 49 129,74 грн. та відмовити у їх задоволенні; наполягав на задоволенні клопотання №17/1632 від 30.11.2015р. та заяви №17/1630-2335 від 26.11.2015р. у повному обсязі, з підстав викладених у цих документах; вказав про відсутність на рахунках достатньої суми для повного та своєчасного виконання рішення, окрім того зауважив, що таке виконання, враховуючи фінансовий стан підприємства, може привести останнє до банкрутства; а також заявив клопотання №17/3 від 11.01.2016. про проведення судової експертизи.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про таке.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача 60144758,56 грн., у тому числі 10558963,88 грн. суми основного боргу з оплати вартості спожитої активної електроенергії по рахунку за вересень 2015р., 1967565,37 грн. 3% річних за період з 07.02.2014р. по 20.10.2015р. за зобовязаннями січня липня 2014р., вересня 2014р. лютого 2015р. та червня вересня 2015р., 15626641,41 грн. пені за період з 07.10.2014р. по 20.10.2015р. за зобовязаннями вересня 2014р. лютого 2015р. та червня вересня 2015р., 31991587,90 грн. інфляційних витрат за період з лютого 2014р. по квітень 2015р. та з червня 2015р. по липень 2015р. за зобовязаннями січня липня 2014р., вересня 2014р. квітня 2015р. та червня липня 2015р. на підставі договору про постачання електричної енергії №3 0200 000 від 19.12.2008р.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

19.12.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Інвест» (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №3 0200 000.

Додатковою угодою №1 від 01.05.2011р. внесено зміни в означений правочин в частині організаційно правової форми споживача та визначено його як Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь».

Додатковою угодою №6 від 03.01.2014р. до наведеного договору, зокрема, замінено найменування сторони Постачальника з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Інвест» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», у звязку з перейменуванням першого, та визначено що останнє є повноправним правонаступником усіх прав, обовязків та відповідальності.

Згідно п.1.1 договору №3 0200 000 від 19.12.2008р. Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 452 000 кВА, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Строк дії договору, згідно з п.9.4, встановлено до 31.12.2009р. включно. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

За умовами вказаного договору Постачальник зокрема зобовязався постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 Договору; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до Правил улаштування електропристроїв (далі ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін»; із дотриманням на межі балансової належності електромереж в точках продажу електричної енергії граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами, дотримання яких залежить від Постачальника; забезпечити отримання Споживачем в точках продажу електричної енергії на межі балансової належності електромереж електричної енергії на рівні дозволеної потужності 448 000 кВА, на умовах відповідних договорів, передбачених ПКЕЕ (п.2.2.2 договору), а Споживач зобовязався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії, знімати та надавати Постачальнику відомості про покази розрахункових приладів обліку згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії Споживача» (п.2.3.3 договору).

Згідно п.п.3.2 п.3 додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору Споживач зобовязаний здійснювати оплату отриманих від Постачальника рахунків самостійно, шляхом перерахування грошових коштів на відповідні рахунки наступним чином, зокрема, до 06 числа (включно) щомісячно сплачує суму остаточного розрахунку за попередній розрахунковий період.

При цьому, п.п.3.4 п.3 наведеного додатку передбачено, при оформленні платіжного доручення у графі «призначення платежу» Споживач повинен вказати період, за який здійснюється оплата, та підставу для оплати, тобто № договору, № та дату рахунку. У разі відсутності у платіжному документі посилань на період, за який здійснюється оплата, Постачальник має право зарахувати перераховану Споживачем суму, як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення, суму, що залишилась після погашення існуючої заборгованості, Постачальник зараховує у першу чергу, як сплату за електроенергію, спожиту у поточному місяці, залишок суми на оплату авансового платежу на наступний розрахунковий період.

Матеріали справи містять акт про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії від 30.09.2015р., який підписано сторонами та скріплено їх печатками без зауважень. Згідно даного акту обсяги спожитої відповідачем електроенергії наступні: за вересень 2015р. активна електроенергія 10 653 576 кВт/год. на суму 10 558 963,88 грн. (з урахуванням податку на додану вартість).

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлено рахунок №35/30200000 від 30.09.2015р. за активну енергію згідно договору про постачання електричної енергії №30200000 від 19.12.2008р., спожиту у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. (далі ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1 ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2 ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як свідчать фактичні обставини справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за вересень 2015р. активної електричної енергії у загальному обсязі 10653576 кВт/год на суму 10558963,88 грн., а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується відповідним актом про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії.

Також, позивач надав, а відповідач отримав рахунок за спожиту електроенергію за вересень 2015р. №35/30200000 від 30.09.2015р. на суму 10558963,88 грн. 02.10.2015р., про що свідчить відмітка останнього на даних документах.

Проте, відповідач розрахунок за спожиту активну електроенергію у визначений спірний період не здійснив, у звязку з чим порушив строки обумовлені сторонами у договорі.

Доказів, що свідчать про сплату цієї суми заборгованості в повному обсязі чи частково у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено.

Зважаючи на викладені обставини, позивачем належним чином доведено факт виконання обовязку щодо поставки активної електроенергії за спірним правочином протягом вересня 2015р. вартістю 10558963,88 грн. та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, грошового зобовязання в розмірі 10 558 963,88 грн. у встановлені договором строки.

З огляду на наведене, виходячи з системного аналізу наведених норм та обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу у повному обсязі.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобовязання тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на таке, позивачем нараховано інфляційні витрати за прострочення основного зобовязання у загальній сумі 31 991 587,90 грн. (нарахування здійснено: за зобовязанням січня 2014р. на суму 1 016 374,76 грн. місяць нарахування інфляційних витрат лютий 2014р.; за зобовязанням лютого 2014р. на суму 109 299,79 грн. березень 2014р.; за зобовязанням березня 2014р. на суму 997 607,16грн. квітень 2014р.; за зобовязанням квітня 2014р. на суму 2 253 981,02 грн. протягом травня 2014р. березня 2015р. та на суму 1 126 916,77 грн. протягом квітня вересня 2015р.; за зобовязанням травня 2014р. на суму 8 965 469,02 грн. протягом червня 2014р.- вересня 2015р.; за зобовязанням червня 2014р. на суму 9 236 532,23 грн. протягом липня 2014р. вересня 2015р.; за зобовязанням липня 2014р. на суму 1 199 217,65 грн. протягом серпня 2014р. та на суму 1 029 468,17 грн. протягом вересня 2014р.; за зобовязанням вересня 2014р. на суму 3 500 000,00 грн. протягом жовтня листопада 2014р.; за зобовязанням жовтня 2014р. на суму 5 632 456,71грн. протягом листопада грудня 2014р.; за зобовязанням листопада 2014р. на суму 8667271,81грн. протягом грудня 2014р. вересня 2015р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 11 831 161,30 грн. протягом січня вересня 2015р.; за зобовязанням січня 2015р. на суму 14 603 313,40 грн. протягом лютого вересня 2015р.; за зобовязанням лютого 2015р. на суму 11 954 345,80 грн. протягом березня вересня 2015р.; за зобовязанням березня 2015р. на суму 7 150 970,18 грн. протягом квітня вересня 2015р.; за зобовязанням квітня 2015р. на суму 9 595 918,25 грн. протягом травня вересня 2015р.; за зобовязанням червня 2015р. на суму 4 835 989,46 грн. протягом липня вересня 2015р. та за зобовязанням липня 2015р. на суму 11 208 984,41 грн. протягом серпня вересня 2015р.).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат суперечить вищевикладеним приписам постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями), оскільки неправильно визначено період для їх нарахування, і тому не може бути прийнятий судом.

Дослідив представлені суду акти про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії за січень-липень 2014р., вересень 2014р. - квітень 2015р. та червень липень 2015р., строк оплати, встановлений п.п.3.2 п.3 додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору та докази проведених відповідачем оплат спірних у цій частині сум, суд здійснив перерахунок інфляційних витрат, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах визначеного періоду, та дійшов висновку, що вірним періодом нарахування є: за зобовязанням січня 2014р. на суму 1 016 374,76 грн. місяць нарахування інфляційних витрат лютий 2014р. відсутній, оскільки повністю погашено 28.02.2014р.; за зобовязанням лютого 2014р. на суму 109 299,79 грн. березень 2014р. відсутній, оскільки повністю погашено 07.03.2014р.; за зобовязанням березня 2014р. на суму 997 607,16грн. квітень 2014р. відсутній, оскільки повністю погашено 30.04.2014р.; за зобовязанням квітня 2014р. на суму 2 253 981,02 грн. протягом червня 2014р. лютий 2015р., оскільки наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж є червень 2014р. та відбулась часткова оплата у березні 2015р. та на суму 1 126 916,77 грн. протягом квітня вересня 2015р. (у межах встановленого позивачем строку для розрахунку у цій частині); за зобовязанням травня 2014р. на суму 8 965 469,02 грн. протягом липня 2014р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) - вересня 2015р.; за зобовязанням червня 2014р. на суму 9 236 532,23 грн. протягом серпня 2014р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р.; за зобовязанням липня 2014р. на суму 1 199 217,65грн. протягом серпня 2014р. та на суму 1 029 468,17 грн. протягом вересня 2014р. відсутній, повне погашення 30.09.2014р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж); за зобовязанням вересня 2014р. на суму 3 500 000,00 грн. протягом жовтня листопада 2014р. - відсутній, повне погашення 28.11.2014р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж); за зобовязанням жовтня 2014р. на суму 5 632 456,71грн. протягом листопада грудня 2014р. - відсутній, повне погашення 30.12.2014р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж); за зобовязанням листопада 2014р. на суму 8 667 271,81 грн. протягом січня 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 11 831 161,30грн. протягом лютого 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р.; за зобовязанням січня 2015р. на суму 14 603 313,40грн. протягом березня 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р.; за зобовязанням лютого 2015р. на суму 11 954 345,80 грн. протягом квітня 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р.; за зобовязанням березня 2015р. на суму 7 150 970,18 грн. протягом травня 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р.; за зобовязанням квітня 2015р. на суму 9 595 918,25 грн. протягом червня 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р.; за зобовязанням червня 2015р. на суму 4835989,46 грн. протягом серпня 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) вересня 2015р. та за зобовязанням липня 2015р. на суму 11208984,41грн. протягом вересня 2015р. (є наступним за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж).

Відтак, виходячи з наведеного розрахунку дійсний розмір цих позовних вимог становить у загальній сумі 26 364 593,50 грн.

Одночасно, позивачем заявлено до стягнення 3% річних 1 967 565,37грн. (нарахування здійснено з урахуванням проведених відповідачем оплат: за зобовязанням січня 2014р. на суму 1 016 374,76 грн. з 07.02.2014р. по 28.02.2014р.; за зобовязанням лютого 2014р. на суму 109 299,79 грн. за 07.03.2014р.; за зобовязанням березня 2014р. на суму 997 607,16грн. з 07.04.2014р. по 30.04.2014р.; за зобовязанням квітня 2014р. на суму 4 253 981,02грн. з 07.05.2014р. по 08.05.2014р., на суму 2 253 981,02 грн. з 09.05.2014р. по 27.03.2015р. та на суму 1 126 916,77 грн. з 28.03.2015р. по 07.09.2015р.; за зобовязанням травня 2014р. на суму 8 965 469,02 грн. з 07.06.2014р. по 07.09.2015р.; за зобовязанням червня 2014р. на суму 9 236 532,23 грн. з 07.07.2014р. по 07.09.2015р.; за зобовязанням липня 2014р. на суму 1 699 217,65грн. з 07.08.2014р. по 13.08.2014р., на суму 1 199 217,65 грн. з 14.08.2014р. по 01.09.2014р. та на суму 1 029 468,17 грн. з 02.09.2014р. по 30.09.2014р.; за зобовязанням вересня 2014р. на суму 5 695 780,44грн. з 07.10.2014р. по 15.10.2014р., на суму 3547717,70грн. за 16.10.2014р. та на суму 3 500 000,00 грн. з 17.10.2014р. по 28.11.2014р.; за зобовязанням жовтня 2014р. на суму 6 132 456,71 грн. з 07.11.2014р. по 28.11.2014р. та на суму 5 632 456,71грн. з 29.11.2014р. по 30.12.2014р.; за зобовязанням листопада 2014р. на суму 9 634 815,10 грн. з 07.12.2014р. по 30.12.2014р. та на суму 8 667 271,81 грн. з 31.12.2014р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 11 831 161,30 грн. з 07.01.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням січня 2015р. на суму 14 603 313,40 грн. з 07.02.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням лютого 2015р. на суму 11 954 345,80 грн. з 07.03.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням червня 2015р. на суму 4 835 989,46 грн. з 07.07.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням липня 2015р. на суму 11 208 984,41 грн. з 07.08.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням серпня 2015р. на суму 10 356 367,36 грн. з 07.09.2015р. по 24.09.2015р. та за зобовязанням вересня 2015р. на суму 10 558 963,88 грн. з 07.10.2015р. по 20.10.2015р.).

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних, з урахуванням встановленого вище, суд дійшов про помилкове визначення періоду прострочення, з огляду на те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін. Беручи до уваги відсутність змін укладеним між сторонами правочином даного, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», здійснено перерахунок цих позовних вимог за період: за зобовязанням січня 2014р. на суму 1 016 374,76 грн. з 07.02.2014р. по 27.02.2014р.; за зобовязанням березня 2014р. на суму 997 607,16грн. з 07.04.2014р. по 29.04.2014р.; за зобовязанням квітня 2014р. на суму 4 253 981,02грн. з 07.05.2014р. по 07.05.2014р., на суму 2 253 981,02 грн. з 08.05.2014р. по 26.03.2015р. та на суму 1 126 916,77 грн. з 27.03.2015р. по 07.09.2015р.; за зобовязанням травня 2014р. на суму 8 965 469,02 грн. з 07.06.2014р. по 07.09.2015р.; за зобовязанням червня 2014р. на суму 9 236 532,23 грн. з 07.07.2014р. по 07.09.2015р.; за зобовязанням липня 2014р. на суму 1 699 217,65грн. з 07.08.2014р. по 12.08.2014р., на суму 1 199 217,65 грн. з 13.08.2014р. по 31.08.2014р. та на суму 1 029 468,17 грн. з 01.09.2014р. по 29.09.2014р.; за зобовязанням вересня 2014р. на суму 5 695 780,44грн. з 07.10.2014р. по 14.10.2014р., на суму 3 547 717,70грн. за 15.10.2014р. та на суму 3 500 000,00 грн. з 16.10.2014р. по 27.11.2014р.; за зобовязанням жовтня 2014р. на суму 6 132 456,71 грн. з 07.11.2014р. по 27.11.2014р. та на суму 5 632 456,71грн. з 28.11.2014р. по 29.12.2014р.; за зобовязанням листопада 2014р. на суму 9 634 815,10 грн. з 07.12.2014р. по 29.12.2014р. та на суму 8 667 271,81 грн. з 30.12.2014р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 11 831 161,30 грн. з 07.01.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням січня 2015р. на суму 14 603313,40 грн. з 07.02.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням лютого 2015р. на суму 11 954 345,80 грн. з 07.03.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням червня 2015р. на суму 4835 989,46 грн. з 07.07.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням липня 2015р. на суму 11 208 984,41 грн. з 07.08.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням серпня 2015р. на суму 10 356 367,36 грн. з 07.09.2015р. по 23.09.2015р. та за зобовязанням вересня 2015р. на суму 10 558 963,88 грн. з 07.10.2015р. по 20.10.2015р., та встановлено дійсний розмір 3% річних у загальній сумі 1 965 091,26 грн.

Підпунктом 4.2.1 п.4.2 договору про постачання електричної енергії сторони обумовили, що за внесення платежів, передбачених умовами цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобовязання становить 15 626 641,41 грн. (нарахування здійснено з урахуванням проведених відповідачем оплат: за зобовязанням вересня 2014р. на суму 5 695 780,44грн. з 07.10.2014р. по 15.10.2014р., на суму 3 547 717,70грн. за 16.10.2014р. та на суму 3 500 000,00 грн. з 17.10.2014р. по 28.11.2014р.; за зобовязанням жовтня 2014р. на суму 6 132 456,71 грн. з 07.11.2014р. по 28.11.2014р. та на суму 5 632 456,71грн. з 29.11.2014р. по 30.12.2014р.; за зобовязанням листопада 2014р. на суму 9 634 815,10 грн. з 07.12.2014р. по 30.12.2014р. та на суму 8 667 271,81 грн. з 31.12.2014р. по 07.06.2015р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 11 831 161,30 грн. з 07.01.2015р. по 07.07.2015р.; за зобовязанням січня 2015р. на суму 14 603 313,40 грн. з 07.02.2015р. по 07.08.2015р.; за зобовязанням лютого 2015р. на суму 11 954 345,80 грн. з 07.03.2015р. по 05.09.2015р.; за зобовязанням червня 2015р. на суму 4 835 989,46 грн. з 07.07.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням липня 2015р. на суму 11 208 984,41 грн. з 07.08.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням серпня 2015р. на суму 10 356 367,36 грн. з 07.09.2015р. по 24.09.2015р. та за зобовязанням вересня 2015р. на суму 10 558 963,88 грн. з 07.10.2015р. по 20.10.2015р., з дотриманням приписів п.6 ст.232 Господарського кодексу України).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування пені, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», за зобовязаннями вересня 2014р. на суму 5695780,44грн. з 07.10.2014р. по 15.10.2014р., на суму 3 547 717,70грн. за 16.10.2014р. та на суму 3500 000,00 грн. з 17.10.2014р. по 28.11.2014р.; за зобовязанням жовтня 2014р. на суму 6 132 456,71 грн. з 07.11.2014р. по 28.11.2014р. та на суму 5 632 456,71грн. з 29.11.2014р. по 30.12.2014р.; за зобовязанням листопада 2014р. на суму 9 634 815,10 грн. з 07.12.2014р. по 30.12.2014р. та на суму 8 667 271,81 грн. з 31.12.2014р. по 07.06.2015р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 11 831 161,30 грн. з 07.01.2015р. по 07.07.2015р.; за зобовязанням січня 2015р. на суму 14 603 313,40 грн. з 07.02.2015р. по 07.08.2015р.; за зобовязанням лютого 2015р. на суму 11 954 345,80 грн. з 07.03.2015р. по 05.09.2015р.; за зобовязанням червня 2015р. на суму 4 835 989,46 грн. з 07.07.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням липня 2015р. на суму 11 208 984,41 грн. з 07.08.2015р. по 20.10.2015р.; за зобовязанням серпня 2015р. на суму 10 356 367,36 грн. з 07.09.2015р. по 24.09.2015р. та за зобовязанням вересня 2015р. на суму 10 558 963,88 грн. з 07.10.2015р. по 20.10.2015р., виходячи з того, що, за умовами укладеного між сторонами договору, день фактичної оплати

включається в період часу, за який здійснюється нарахування, суд дійшов висновку про дійсний розмір цих вимог в сумі 15 626 608,33 грн.

Одночасно, відповідач посилається на сплив позовної давності щодо стягнення пені за період з 07.10.2014р. по 20.10.2014р. за зобовязаннями вересня 2014р. та просить застосувати строк позовної давності до означених вимог.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, п.2 згаданої статті Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовуються, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи зі змісту ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Статтею 266 Цивільного кодексу України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позивачем проведено розрахунок пені за зобовязаннями вересня 2014р. на суму 5 695 780,44грн. з 07.10.2014р. по 15.10.2014р., на суму 3 547 717,70грн. за 16.10.2014р. та на суму 3 500 000,00 грн. з 17.10.2014р. по 28.11.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, перебіг позовної давності щодо основного зобовязання вересня 2014р. перервався наступною дією позивача: 16.10.2014р. погашення частини боргу у розмірі 47 717,70 грн.

Отже саме з 16.10.2014р. перебіг позовної давності за цим основним зобовязанням розпочався заново. Відповідно, позовна давність щодо стягнення боргу за поставлену електричну енергію у вересні 2014р. обчислюється з 16.10.2014р. та її трирічний термін сплине 16.10.2017р.

Разом з тим, як було означено вище, до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік.

З урахуванням положення частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява, а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» щодо стягнення пені, нарахованої у звязку з несвоєчасним розрахунком за спожиту електричну енергію у вересні 2014р. за загальний період, з урахування проведених відповідачем оплат, з 07.10.2014р. по 28.11.2014р., подано, згідно дати поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява, 21.10.2015р.

Відповідно, до п.4.2.1 п.4.2 договору про постачання електричної енергії пеня розраховується за кожний день прострочення платежу.

Відтак, враховуючи дату подання позовної заяви (21.10.2015р.) строк позовної давності в частині стягнення пені за зобовязанням вересня 2014р. нарахованої за кожний день протягом 07.10.2014р. по 20.10.2014р. є таким, що сплинув.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, при цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п.3, п.4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось, Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» звернулось з такою заявою до суду.

Отже, судом застосовується строк позовної давності щодо стягнення пені за зобовязаннями вересня 2014р., нарахованої протягом 07.10.2014р. по 20.10.2014р., що становить суму, за перерахунком суду, в розмірі 47 119,46 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

З урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у цій частині підлягають віднесенню на позивача.

З огляду на таке, загальна сума пені, з вирахуванням частини щодо якої застосовано строк позовної давності від її дійсного розміру встановленого судом, становить 15 579 488,37грн.

Відповідач у клопотанні №17/1632 від 30.11.2015р. просить відмовити у задоволенні пені, 3% річних та інфляційних витрат повністю, з огляду на відсутність вини у несплаті спірної суми осново боргу вчасно, наявність обставин непереборної сили.

Проте, дане не можна розцінювати, як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних витрат, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою повязаною з виною боржника.

У ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права», передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням зокрема процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (п.2.).

Означене встановлено Верховним судом України у постанові від 12.12.2011р. (Про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2011р. у справі №07/238-10), та вказано, що зокрема 3% річних нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Отже, приписами чинного законодавства не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов'язання або його виконання із порушенням встановлених договором термінів та не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України.

З огляду на таке, твердження відповідача в цій частині судом до уваги не прийнято.

Як було означено вище, за змістом тверджень відповідача, останній також вважає наявними підстави для повного звільнення від відповідальності, також у вигляді пені, за прострочення виконання зобовязання за договором №3 0200 000 від 19.12.2008р. і доказом цього є висновок Донецької торгово-промислової палати, згідно якого встановлено наявність обставин, які мають для Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» непередбачуваний, надзвичайний і невідворотній характер і не залежать від волевиявлення сторін.

В цій частині, слід зауважити на такому.

Події на території Донецької області, якими є активна фаза антитерористичної операції у Донецькій області, проведення бойових дій у регіоні, а також інші численні порушення у звязку з цими обставинами, у тому числі у м.Краматорську у 2014р., загальновідомі та додаткового підтвердження не вимагають.

За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила (ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п.1 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом ч.2 ст.218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст.617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.06.2015р. у справі №904/6463/14/3-216гс15.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобовязання.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов укладеного договору здійснювалось постачання електричної енергії протягом 2014р.-2015р. відповідачу, а останнім ця електроенергія споживалась з призначенням згідно укладеного договору для забезпечення потреб електроустановок Споживача, тобто відповідача по справі.

Кореспондуючим обовязком Споживача, за приписами спірного правочину, є своєчасна оплата спожитої електричної енергії, який належним чином відповідач не виконав.

Доказів звернення відповідача до позивача з повідомленням про наявність підтвердження обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання зобовязань за договором №3 0200 000 від 19.12.2008р., не надано.

Як свідчать матеріали справи, відповідач здійснював часткове погашення існуючої суми боргу за 2014р.-2015р. протягом 2014р.-2015р. включно.

Доказів повної неможливості здійснення відповідачем господарської діяльності не представлено, навпроти вбачається споживання протягом 2014р. та 2015р. великого обсягу електроенергії, що вказує на тривання виробництва субєктам господарювання.

Також, відповідач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, не висловив відмови від постачання електроенергії за наявності обставин непереборної сили та продовжив її споживання.

З даного слідує, проведення антитерористичної операції на території Донецької області та пов'язані із цим несприятливі наслідки не обумовлюють повну неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність, не мають ознак через мірної надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за укладеним правочином взагалі та в натурі, не перебувають у причинному зв'язку із неможливістю фактичної сплати грошей за договором про постачання електричної енергії, у межах цих спірних правовідносин.

Виходячи з викладеного, враховуючи наявні матеріали справи, строк прострочення грошового зобовязання, яке виникло, зокрема у 2014р. та 2015р., суд не вбачає підстав для повного звільнення від відповідальності за прострочення виконання спірних зобовязань за договором №3 0200 000 від 19.12.2008р., у цьому випадку.

Разом з цим, ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру цієї санкції.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобовязання, наслідки чого передбачені п.4.2.1 п.4.2 договору про постачання електричної енергії, а саме застосування позивачем пені стосовно відповідача.

Розмір пені, на стягненні якого наполягає позивач, не відповідає фактичним обставинам справи, а отже перерахований судом та визначений у загальному розмірі 15 579 488,37 грн.

Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пп.3.17.4. п.3.17 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» «вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо».

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про їх зменшення. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків порушенням зобов'язання відповідачем.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому, за висновками суду, оцінивши надані сторонами докази у сукупності із обєктивними обставинами складної ситуації у державі та економічного її становища, період, за який виник борг (2014р. 2015р.), незначний час прострочення, систематичне погашення існуючої заборгованості, у тому числі за рахунок проведених попередніх оплат, загальний розмір нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, перенасиченість грошовими вимогами позивача, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, які є підставою для зменшення розміру суми пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, а саме від розміру встановленого судом на 30%, тобто до 10 905 641,86 грн., скориставшись правом, наданим п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати в цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача у повному обсязі.

У залишковій частині, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються судом на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на таке, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» у частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» 3% річних, інфляційних витрат та пені підлягають задоволенню частково, у сумі встановленої судом.

Одночасно, відповідачем заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду з підстав важкого фінансового становища підприємства, зменшення замовлень на вироблену продукцію, почастішали випадки відмови від замовленої продукції, велику кредиторську заборгованість контрагентів Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», внаслідок чого зменшились оборотні кошти підприємства та результатом є неможливість погашення всієї заборгованості останнього за зобовязаннями, термін оплати яких настав. Посилається на відсутність прибутку, понесення значних збитків, неможливості здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі у звязку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, що суттєво відобразилось на фінансовому стані підприємства, наявність обставин, що мають непередбачуваний, надзвичайний та невідворотній характер. Зауважено, що негайне виконання судового рішення призведе до неможливості виконання Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» всіх своїх зобовязань утому числі і в сфері оподаткування. Одночасно, за висновками заявника, беручи до уваги те, що підприємство робить активні дії щодо стабілізації обсягів виробництва і веде активні дії по стягненню дебіторської заборгованості, то відстрочка виконання судового рішення на 3 роки дозволить підприємству продовжити господарську діяльність, погасити заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» та іншими контрагентами. Погашення спірної суми заборгованості планується за рахунок відшкодувань з державного бюджету та дебіторської заборгованості.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з вимог ст.121 Господарського процесуального кодексу України, задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливо лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення, за наявності достатніх доказів того, що у сторін з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк чи встановленим способом.

Позивач проти надання відстрочки виконання рішення заперечує у повному обсязі; вказав на відсутність повноважень Донецької торгово промислової палати у 2014р. видавати висновки, якими засвідчується наявність форс мажорних обставин; наголошує на власному скрутному фінансовому становищі та наявність дебіторської заборгованості у розмірі 1 719 871 614,64 грн., кредиторської заборгованості 734 700 383,89грн. та потребу додаткових коштів на ремонт електричних мереж та електрообладнання, що постраждали внаслідок обстрілів; зауважує на спеціальному статусі підприємства, наявності значних збитків підприємства; окрім того вказує на необґрунтованість терміну відстрочки виконання рішення на 3 роки та відсутніми підстави для її надання, крім того, вважає, що відстрочення виконання рішення неминуче погіршить фінансовий стан позивача.

Виходячи з приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Дослідивши доводи відповідача у сукупності з представленими ним доказами у підґрунтя зави про надання відстрочки виконання рішення та обставини, на які посилається позивач, заперечуючи їх поважність та винятковість, суд дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір про постачання електричної енергії №3 0200 000 від 19.12.2008р. є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

В контексті ст.655, ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України укладений між позивачем та відповідачем договір є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами, з оплати поставленого природного газу. Наразі, на отримання цих коштів в межах таких зобовязань і є приналежним і захищуваним у справі, що розглядається у розумінні ст.1 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України правом позивача, примушення відповідача до виконання обовязку щодо якого є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого з боку останнього.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не має жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за поставлену електричну енергію відповідно до умов договору №3 0200 000 від 19.12.2008р.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, з обставин справи вбачається визнання сторонами факту не проведення розрахунків за поставлену електричну енергію у період вересень 2015р., з урахуванням чого несплачений залишок відповідно становить 10558963,88 грн., вимоги щодо стягнення якого задоволено судом.

Дійсно, таке невиконання грошових зобов'язань щодо стягнутої суми є порушенням у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення відстрочити його виконання передбачено п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, означена процесуальна норма реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.121 Господарського процесуального кодексу України, яка вимагає дослідження та встановлення наступних обставин: ступінь виконання зобов'язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; наявність збитків внаслідок невиконання зобов'язань та співвідношення розміру збитків із розміром стягуваних штрафних санкцій.

Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №05-04/177 від 05.06.2015р. щодо підприємства відповідача, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців №21363562 станом на 29.10.2015р., Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» - підприємство, основним видом діяльності якого є виробництво чавуну, сталі та феросплавів; виробництво двигунів і турбін, крім авіаційних, автотранспортних і мотоциклетних двигунів; виробництво машин і устаткування для металургії; кування, пересування, штампування, профілювання; порошкова металургія; неспеціалізована оптова торгівля; відновлення відсортованих відходів.

В силу специфіки такого роду діяльності остання здійснюється на території Донецької області, потужності переважно у м.Краматорськ.

Факт проведення антитерористичної операції на території Донецької області, артилерійський обстріл м.Краматорська у 2014р. є загальновідомою обставиною та додаткового підтвердження не вимагає.

Матеріали справи містять баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2014р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2014р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015р., що підтверджують його вкрай незадовільний фінансовий стан. Так, станом на 30.09.2014р. кредиторська заборгованість ПАТ «ЕМСС» становила 3 053 927 грн.; станом на 31.12.2014р. - 3 658 038 грн., станом на 30.09.2015р. - 5801933 грн., за 9 місяців 2014 року чистий фінансовий результат: прибуток відсутній, збитки Товариства за звітний період становлять 1 567 106 грн.; за 2014р. - чистий фінансовий результат: прибуток відсутній, збитки Товариства за звітний період становлять 2652567 грн.; за 9 місяців 2015р. - чистий фінансовий результат: прибуток відсутній, збитки Товариства за звітний період становлять 1 781 071 грн.

Окрім того, лист Краматорського міського управління юстиції головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України №4-9-11312 від 25.06.2015р., звіти про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 30.09.2014р., на 31.12.2014р. та на 01.10.2015р., довідка керівника ПДО від 01.04.2015р. щодо виконання виробничого плану 1 картала 2015р., довідка по контрактам на поставку продукції ПАТ «ЕМСС», вказують, що наслідком означеної операції на території Донецької області, а також зважаючи на зміст сертифікату Торгово промислової палати України №3891 про форс-мажорні обставини (вих. №1527/05-4 від 03.04.2015р.), лист ПАТ «АК ПІБ» №20-9-2/2015/1203 від 07.05.2015р., є фінансова неспроможність відповідача, що не виступає господарським прорахунком, і такі негативні наслідки господарської діяльності не відносяться до природних господарських втрат. Вказані обставини є винятковими, оскільки всі вони у сукупності носять не систематичний характер, а є виключенням у даному випадку та наслідком непередбачуваних обставин, що відбулись на території Донецької області у 2014р. та тривають у 2015р., з урахування складної ситуації у державі та економічного її становища.

Матеріали справи містять: лист ПАТ «Енергомашспецсталь» №17/1150 від 08.09.2015р. на адресу спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування крупних платників у м.Донецьк, постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. по справі №805/2258/15а, від 30.06.2015р. по справі №805/2257/15-а та від 23.09.2015р. по справі №805/3190/15-а, рішення господарського суду Запорізької області від 26.01.2015р. по справі №908/4895/14, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47704063 від 02.06.2015р., рішення арбітражного суду м.Москви Російської Федерації від 16.12.2014р. по справі №А40-183612/14, від 22.12.2014р. по справі №А40-91239/14, від 28.11.2014р. по справі №А40-101095/14, від 30.01.2015р. по справі №А40-166736/2014, заяви ПАТ «Енергомашспесталь» №17/224-557 від 13.03.2015р. на адресу Арбітражного суду м.Москви, виконавчий лист від 28.11.2014р. по справі №А40-101095/14-85-872, від 30.01.2015р. по справі №А40-166736/14-104-1378, рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2015р. по справі №905/180/15, наказ господарського суду Донецької області від 02.09.2015р. по справі №905/180/15, заява Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/1275-1932 від 25.09.2015р. про відкриття виконавчого провадження із підтвердженням її відправлення на адресу виконавчого органу, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015р. по справі №904/7110/15, рішення господарського суду Сумської області від 14.09.2015р. по справі №918/786/15, наказ господарського суду Сумської області від 29.09.2015р. по справі №918/786/15 на примусове виконання рішення, заява Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/1360-2038 від 12.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження із підтвердженням її відправлення на адресу виконавчого органу, рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті України від 31.08.2015р. по справі АС №177б/2015, рішення арбітражного суду Оренбурзької області від 07.07.2015р. по справі №А47-3966/2015, постанова вісімнадцятого арбітражного апеляційного суду Російської Федерації №18АП-10475/2015 від 16.09.2015р. по справі №А47-3966/2015, клопотання Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» №17/1261-1923 від 24.09.2015р. у справі №А47-3966/2015, що вказують на наявність заборгованості державного бюджету перед відповідачем у сумі 667 447,00 грн., наявність значної суми дебіторської заборгованості, за рахунок якої можливе повне погашення спірного зобовязання Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» перед позивачем та реальні дії, спрямовані на заохочення цих коштів, проте які потребують додаткового часу.

Відтак, з однієї сторони, скрутне фінансове становище, яке сталося внаслідок настання для відповідача непередбачуваних та невідворотних обставин, а з іншої заплановані доходи, які можливі в результаті поетапного відновлювання процесу для підприємства, свідчать про те, що в разі надання відстрочення по сплаті заборгованості перед позивачем дозволить в повній мірі виконати грошове зобовязання та уникнути в подальшому порушення платіжної дисципліни. У протилежному випадку, одночасне стягнення усієї суми боргу, а також встановлених сум 3% річних, інфляційних витрат та пені призведе до неможливості здійснення відновлювальних заходів, продовження господарської діяльності, проведення розрахунків із працівниками та призведе до банкрутства підприємства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, наведені відповідачем в підтвердження свого скрутного становища, є винятковими і ускладнюють виконання рішення.

Доводи позивача відносно свого статусу не можуть впливати на оцінку обґрунтованості відстрочення, адже п.6. ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України не містить обмежень у можливості його застосування по відношенню до позивача.

Твердження позивача про завдання йому відстроченням виконання рішення додаткових збитків, а також неминуче погіршення фінансового стану позивача є недоведеним та безпідставним.

Аналіз у сукупності представлених відповідачем доказів відносно свого фінансового становища, враховуючи висновки суду відносно майнового стану позивача і відповідача та збитків через неналежне виконання останнім грошових зобов'язань, а також: врахував фактичний строк прострочення грошових зобов'язань з боку відповідача, ступінь його вини у виникненні цього спору, визначену самим позивачем частковість виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати поставленої електричної енергії в перебігу правовідносин за договором (ступінь виконання зобов'язань); відсутність доказів вчинення позивачем перешкод у проведенні своєчасних розрахунків відповідачем; встановлене чинним законодавством право стягнення також і 3% річних, інфляційної індексації, які у сукупності достатньою мірою забезпечують як вжиття заходів відповідальності за порушення, так і компенсацію за прострочення виконання грошового зобов'язання, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, вказівку на джерело заохочення коштів, а також складові суми присудженої до стягнення та їх розмір, зумовлює висновок про те, що надання запитуваного відстрочення виконання рішення не призведе до істотного порушення гарантованих ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. прав позивача на отримання коштів і тим самим, захисту майнового права та його інтересу.

Разом з тим, позивач також перебуває у скрутному фінансовому становищі.

Відтак, приймаючи до уваги фінансове становище позивача та його матеріальні інтереси, строк розстрочення на 3 роки є довготривалим та належним чином необґрунтований відповідачем.

Проте, зважаючи на вид господарської діяльності, який здійснює відповідач, викладені обставини та наявність означеного джерела надходження коштів, відстрочення виконання рішення по даній справі на строк 12 місяців є доцільним заходом при врахуванні матеріальних інтересів сторін.

З огляду на таке, керуючись правом наданим ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про надання Публічному акціонерному товариству «Енергомашспецсталь» відстрочення виконання рішення на 12 місяців з моменту набрання законної сили даним судовим актом.

Заявлене відповідачем клопотання №17/3 від 11.01.2016. про проведення судової експертизи не підлягає задоволенню, адже не вбачається дійсної необхідності у дослідженні освітленого у зверненні питання, оскільки не відноситься до предмету доказування у межах спору.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-36, 43, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ Донецької області, до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 60144758,56 грн., у тому числі 10 558 963,88грн. суми основного боргу, 1 967 565,37 грн. 3% річних, 15 626 641,41грн. пені та 31 991 587,90 грн. інфляційних витрат, задовольнити частково.

2. Зменшити розмір стягуваної суми пені до 10 905 641,86 грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецької області, м.Краматорськ, , п/р6164 у філії «Центрально міського відділення ПАТ «Промінвестбанк» у м.Горлівка, Донецька область, МФО 334464) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, б.8, поштова адреса: 51413, м.Павлоград, вул.Тернівська, 15, ) 49 794 290,50 грн., у тому числі: 10 558 963,88 грн. суми основного боргу на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482, 1965091,26 грн. 3% річних, 10 905 641,86 грн. пені, 26 364 593,50 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 165 456,29 грн. на поточний рахунок №6747/980 у філії ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482.

4. Надати Публічному акціонерному товариству «Енергомашспецсталь» (84306, Донецької області, м.Краматорськ, , п/р6164 у філії «Центрально міського відділення ПАТ «Промінвестбанк» у м.Горлівка, Донецька область, МФО 334464) відстрочку виконання рішення від 11.01.2016р. по справі №905/2785/15 строком на 12 місяців з моменту набрання даним судовим актом законної сили.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. В судовому засіданні 11.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

9. Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2016р.

Суддя О.В. Кротінова