РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/29232/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг»
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична група»
Простягнення 702 321, 61 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Бевза А.С. - за дов.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 385 095, 16 грн., індексу інфляції в розмірі 288 480, 17 грн. та 28 746, 28 грн. 3% річних за Договором фінансового лізингу №040/10 ФЛ ЮО АВ від 01.09.2010р.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача у справі.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 08.12.2015р. була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, а саме: 01033, м. Київ, вул. Львівська, б.18, корпус «Б» та отримана останнім.

08.12.2015р. представник Відповідача в судове засідання не з'явився, через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з хворобою представника відповідача Гущина С.М.

Суд, враховуючи що строк для розгляду справи, передбачений ст. 69 ГПК України ще був, задовольнив клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, ухвалою господарського суду від 08.12.2015р. розгляд справи відкладено на 14.01.2016р., зобов'язано Відповідача виконати вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.11.2015р. та надати докази знаходження представника Відповідача на лікарняному.

На призначене судове засідання 14.01.2016р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, через відділ діловодства суду знов подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з хворобою представника відповідача Гущина С.М., доказів знаходження представника Відповідача на лікарняному суду не надано.

Клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи від 13.01.2016р. №4 не задовольняється судом, оскільки суду не доведено та не підтверджено документально, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична група» єдиний представник, який представляє інтереси у судових органах, доказів знаходження представника Відповідача на лікарняному представника Гущина С.М., як того вимагав суд ухвалою від 08.12.2015р., суду не надано. Крім того, 16.01.2016р. закінчується строк вирішення спору, передбачений ст.69 ГПК України, клопотань про продовження строку розгляду спору від сторін до суду не подано.

Отже, за встановлених обставин справи, відповідач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг Україна» (надалі - Позивач) уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетична група» (надалі - Відповідач) Договір фінансового лізингу №040/10 ФЛ ЮО АВ від 01.09.2010 року (надалі - Договір).

31.12.2010р. між сторонами спору було укладено Договір №1-040/10 ФЛЮОАВ про внесення змін до Договору фінансового лізингу №040/10 ФЛ ЮО АВ від 01.09.2010 року (надалі - Договір №1), 17.09.2012р. між сторонами спору було укладено Договір №2-040/10 ФЛЮОАВ (надалі - Договір №2) про внесення змін до Договору фінансового лізингу №040/10 ФЛ ЮО АВ від 01.09.2010 року.

Відповідно до умов Договору фінансового лізингу Позивач зобов'язався передати Відповідачу у платне користування (фінансовий лізинг) вантажний автомобіль самоскид Мерседес Бенц Актрос 4140 К у кількості 1 (одна) штука (надалі - Предмет лізингу), загальною вартістю 750 000, 00 грн., а Відповідач зобов'язався сплатити перший лізинговий платіж та регулярно, відповідно графіку, сплачувати чергові лізинові платежі.

01.09.2010р., відповідно до умов Договору, Позивач передав Відповідачу Предмет Лізингу згідно Акту приймання-передачі предмету лізингу №0095/10 від 01.09.2010р., чим в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання згідно умов Договору.

За взаємною згодою сторонами Договору, у відповідності до норм Договору №1, було змінено графік нарахування та сплати лізингових платежів.

Відповідно до умов п. 3.1. Договору, Відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати Позивачу лізингові платежі відповідно до Графіку сплати лізингових платежів.

Однак, в зв'язку з систематичним порушенням умов Договору Відповідачем, сторони Договору, керуючись п. 16.1 Договору, 17.09.2012р. уклали Договір №2-040/10 ФЛЮОАВ про внесення змін до Договору фінансового лізингу №040/10 ФЛ ЮО АВ від 01.09.2010 року, яким припинили дію Договору фінансового лізингу з 21.09.2012р. та визнали заборгованість Відповідача станом на 01.09.2012р. в розмірі 463 896, 18 грн.

Таким чином, підписанням Договору №2, Відповідач підтвердив наявність заборгованості за Договором та взяв на себе зобов'язання погасити її згідно графіку сплати заборгованості (додаток №1 до Договору №2).

Однак, Відповідач частково виконав свої зобов'язання, передбачені умовами Договору №2, сплативши на користь Позивача суму боргу в розмірі 78 801, 02 грн., в зв'язку з чим основний борг становить суму в розмірі 385 095, 16 грн.

Відповідно до Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.03.2012 - 21.02.2013, Відповідач визнав за собою заборгованість та несвоєчасність взятих на себе договірних зобов'язань.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Сторонами у справі укладено договір фінансового лізингу та відповідні договори про внесення змін до договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (частина друга статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Відповідно до статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до пояснень представника Позивача вбачається, що Відповідач систематично порушував свої зобов'язання за Договором щодо виплати лізингових платежів, в зв'язку з чим сторонами Договору були внесені зміни до Договору та припинено його дію з 21.09.2012р. з зобов'язанням Відповідача погасити заборгованість перед Позивачем, що виникла станом на 01.09.2012р. в сумі 463 896, 18 грн. в порядку та строки встановлені графіком сплати заборгованості (Додаток №1 до Договору №1).

Станом на день звернення до суду Відповідач частково виконав свої договірні зобов'язання та сплатив на користь Позивача грошову суму в розмірі 78 801, 02 грн., в зв'язку з чим основана грошова заборгованість Відповідача становить 385 095, 16 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на правові приписи частини першої ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суд прийшов до висновку, що Відповідачем у справі допущено господарське правопорушення, яке полягає у неналежному виконанні прийнятих на себе за укладеним договором грошових зобов'язань.

Тому заявлена Позивачем вимога про стягнення з Відповідача у примусовому порядку суми основного боргу за договором в розмірі 385 095, 16 грн. підлягає задоволенню.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В зв'язку з наявністю прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку з Відповідача підлягає стягненню 28 746, 28 грн. 3% річних та 288 480, 17 грн. індексу інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, Відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична група» (03115, м. Київ, вул. Львівська, 18, корпус Б; Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11б, адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 13, оф. 129; Код ) 385 095 (триста вісімдесят п'ять тисяч дев'яносто п'ять) грн. 16 коп., основного боргу; 288 480 (двісті вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 17 коп. індексу інфляції, 28 746 (двадцять вісім тисяч сімсот сорок шість) грн. 28 коп. 3% річних та 10 534 (десять тисяч п'ятсот тридцять чотири) грн. 82 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.01.2016р.

Суддя І.І.Борисенко