Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" січня 2016 р. Справа № 906/1713/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача: ОСОБА_1- дов. № 2565-О від 16.08.2013р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Відкритого акціонерного товариства "Фенікс і К"

про стягнення 144220,34

Позивач подав позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № МК -34-07 від 04.04.2007р., в розмірі 144220,34 грн., з яких 27588,41 грн. - заборгованість за кредитом; 46431,29 гр., - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 70200,64 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.12.2015р.

Ухвалою суду від 22.12.2015р. розгляд справи відкладено на 12.01.2015р.

12.01.2015р. представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача на користь позивача 100112,00грн., з яких 27588,41 грн. заборгованість за кредитом, 46431,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 26092,30 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з поданої представником позивача заяви, останнім зменшено розмір позовних вимог. Оскільки подана представником позивача заява не суперечить нормам ст. 22 ГПК України, остання судом приймається до розгляду та спір вирішується в межах зменшених позовних вимог.

Представник позивача вимоги позивача підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні надав банківські виписки по рахунках відповідача станом на 12.01.2016р. та банківську виписку по рахунку № 1202 станом на 03.04.2011р..

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, вимог ухвали суду 22.12.2015р. не виконав.

29.12.2015р. на адресу господарського суду повернулась копія ухвали від 22.12.2015р., яка направлялась на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення зв'язку "не працює".

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі від 10.12.2015р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 22.12.2015р. направлялась відповідачу на адресу - м. Коростень, пров. Гранітний, буд. 12, тобто на адресу зазначену у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, вирішення спору здійснюється за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2007р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" (банк), правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та Відкритим акціонерним товариством " Фенікс і К" (позичальник ,відповідач) укладено договір № МК-34-07 з додатком №1 про надання Овердрафт-мікро кредиту (а.с. 14-18).

Відповідно до п.1.1 Банк (позивач) при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати "овердрафт-мікро" обслуговування клієнта, яка полягає в проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта № 1146, відкритому в Банку (далі - поточний рахунок") за рахунок кредитних коштів в рамках ліміту, встановленого у відповідності з п. 13 даного договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

"Овердрафт-мікро" кредит (далі - кредит) надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта.

За умовами п. 1.2 Договору, кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті процентів та винагороди в обумовлені даним договором строки.

Згідно п. 1.3 Договору, ліміт, відносно даного договору, являє собою суму грошових коштів, в межах яких Банк зобов'язується проводити оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку.

На момент підписання даного договору ліміт складає 43000,00 грн.

У пункті 1.4 договору сторони погодили, що здійснення платежів Клієнта у порядку, встановленому договором, здійснюються Банком в строк по 3 квітня 2008 року.

Відповідно до п. 1.5 Договору, "овердрафт - мікро" кредитування Клієнта здійснюється Банком в рамках Ліміту і строку, встановлених згідно п.п. 1.3,1.4 даного договору, з періодом безперервного користування кредитом не більше 30 днів.

Періодом безперервного користування кредитом є період часу на протязі якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредиту вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при відкритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості по кредиту в цей період не впливають на зміну дату початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо.

За умовами п. 2.1 Банк зобов'язався відкрити для обслуговування кредиту рахунок по процентам № 3152, рахунок для сплати винагороди № 2537.

Згідно п. 2.2 договору відповідач (Клієнт) взяв на себе, зокрема, такі зобов'язання:

- сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 даного договору;

- здійснювати погашення кредиту, отриманого в рамках встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 1.5 даного договору;

- здійснювати погашення різниці між заборгованістю по кредиту і знов встановленого домовленістю сторін лімітом у відповідності з п. 2.32 даного договору, в разі перевищення заборгованості по кредиту над сумою встановленого ліміту, протягом операційного дня, станом на який виникла різниця. Погашення цієї різниці трактується як погашення кредиту;

- здійснити повне погашення кредиту не пізніше строку, встановленого п.п. 1,4, 2.3.4 даного договору.

Позивач, на виконання зобов'язань за укладеним договором надав відповідачу кредитний ліміт згідно з умовами договору у розмірі 43000,00грн., що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів (а.с. 50).

Відповідач, в порушення умов договору погашення заборгованості за вказаним договором у встановлені строки не здійснював, внаслідок чого у останнього станом на 09.11.2015р. має місце заборгованість по тілу кредиту в розмірі 27588,41 грн., яка 13.08.2007р. в сумі 42202,81грн. винесена на прострочку кредиту згідно кредитного договору від 04.04.2007р.р., що підтверджується банківською випискою (а.с.54).

Відповідно до п. 3.1 Договору, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки виходячи з відсоткової ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом та встановлений в Додатку №1 до даного договору.

Так, відповідно до п. 1.1 Додатку №1 за користування кредитом протягом 13 днів - 14%, протягом 4-7 днів - 16%, 8-15 днів - 20%, 16-30 днів - 22%.

У відповідності до ст. 212 ЦК України, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.4. 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 даного договору, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 44 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості , зазначені у п.А.8 договору - 50% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.2 Договору).

У пункті 3.3 договору сторони погодили, що сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих відповідно до п.п. 3.1,3.2 даного договору, здійснюється в порядку, зазначеному в п.п. 1.1, 2.1.,4,2.2.7 даного договору. Відсотки, несплачені по закінченню періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими.

Згідно п.3.6 даного договору, зобов'язання по даному кредитному договору виконуються в наступній послідовності: кошти отримані від Клієнта для погашення заборгованості по даному договору, насамперед зараховуються для відшкодування витрат/збитків Банку відповідно до п. 2.3.14 договору, далі - для погашення неустойки, далі - прострочених відсотків, далі і- відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Кінцеве погашення заборгованості по кредиту здійснюється не пізніше дати, зазначеної в п. 1.4 договору. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати оплати, визначені в даному договорі, вони вважаються простроченими.

При непогашенні кредиту у будь-який із строків, визначених в п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 даного договору, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється у відповідності з п. 3.2 даного договору з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.7 договору).

У відповідності до умов п.3.8 договору, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з дати виникнення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з кількості днів у році - 360 днів. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку по кредиту. День повернення кредиту у період нарахування відсотків не включається.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 54), відповідачу за період з 14.08.2007р. по 29.02.2012р. нараховано відсотки за користування кредитом в розмірі 48763,51 грн. Заборгованість відповідача по відсоткам за користування кредитом за вищевказаний період, станом на 09.11.2015р. становить 46431,29 грн. (а.с.19-21,54-62).

Згідно з приписами п. 4.1 договору, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 3.1, 3.2, 3.3 даного договору; строків повернення кредиту, передбачених п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4, даного договору, винагороди, передбаченого п.п. 2.2.6, 3.4 даного договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні.

Як вбачається з розрахунку (а.с.40-53) позивачем, у відповідності до умов договору за період з 25.11.2008р. по 01.04.2011р. нараховано відповідачу за неналежне та несвоєчасне виконання зобов'язань за договором пеню в сумі 26092,30грн. Заборгованість відповідача по пені за кредитним договором станом на 09.11.2015р. становить становить 26092,30грн.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору, позивачем відповідачу направлена претензія №70404ZRFWO320 від 23.10.2015р. з вимогою про сплату простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27588.41грн., простроченої заборгованості за відсотками 46431,29 грн., заборгованості по пені 69295,96 грн. (а.с.23).

Відповідач вимогу позивача про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором не виконав, відповіді не надав, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та пояснення представника позивача судового процесу, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язання вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Однією з підстав виникнення зобов'язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами склались у зв'язку з укладенням договору № МК-34-07 про надання Овердрафт-мікро кредита від 04.04.2007 року.

Зокрема, у позивача виникло зобов'язання надати відповідачу кредит строком до 03.04.2008р. із сплатою 44 процентів річних, а у відповідача виникло зобов'язання використати отримані кредитні кошти відповідно до умов договору, вчасно їх повернути та сплатити проценти та інші платежі, які передбачені або випливають з договору.

Приписами ч.1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором строк повернення позики визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).

Так, матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу грошових коштів в кредит в розмірі 43000,00грн. В свою чергу відповідач зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів в повному обсязі у встановлений договором строк не виконав.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманого кредиту у останнього утворилась заборгованість за тілом кредиту, яка станом на день звернення до суду та на день розгляду справи в суді не змінилась та становить 27588,41грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Станом на день вирішення спору,в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем розрахунків з позивачем по заборгованості по тілу кредиту в сумі 27588,41 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з розрахунку (а.с.19-21,54-62), відповідачу за користування кредитом у відповідності до умов договору за період з 14.08.2007р. по 29.02.2012р. нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 48763,51 грн. Заборгованість відповідача по відсоткам за користування кредитом станом на 09.11.2015р. становила 46431,29 грн. На день вирішення спору заборгованість не змінилась.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 26092,30грн. пені суд вказує про наступне.

Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання.)

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, у разі порушення зобов'язання, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Як вже зазначалось, п. 4.1 договору сторони передбачили відповідальність клієнта за порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, строків повернення кредиту, винагороди у вигляді сплати пені в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який виплачується пеня.

Перевіривши проведені позивачем нарахування пені за несвоєчасну сплату кредиту, наведені у розрахунку (а.с.40-53) , господарський суд встановив, що проведені позивачем нарахування пені в сумі 26092,30 грн. пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем позов за предметом та підставами не спростовано, заяви про застосування строку позовної давності не подано.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими у відповідності до умов договору та чинного законодавства та підлягають задоволенню на загальну суму 100112,00грн., з яких 27588,41 грн. - заборгованість за кредитом, 46431,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 26092,30 грн. пеня.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства " Фенікс і К" (11500, Житомирська область, м.Коростень, пров. Гранітний, буд.12, )

на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (490094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, )

- 27588,41 грн. - заборгованості за кредитом;

- 46431,29 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом;

- 26092,30 грн. пені;

- 1501,58 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.01.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- до справи

2- позивачу (згідно заяви)

3- відповідачу (рек. з повід.)