ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016р. Справа№ 914/3814/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»,

м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Енерго»,

с. Оброшино

про: стягнення 5 472,00 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_2 дов. №10660 від 10.12.2015 року та дов. №10642 від 10.12.2015 р.,

відповідача: не зявився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Енерго» про стягнення 5 472,00 грн. Ухвалою від 06.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.11.2015р.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору про надання рекламних послуг №Л/БМЕС-15408/НЮ від 03.02.2015 р. (надалі Договір) в порушення умов договору, відповідачем не оплачено в повному обсязі вартість наданих за травень вересень 2015 р. включно послуг, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 5 472,00 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.12.2015 р. продовжено строк розгляду справи з 06.01.2016 р. на 15 календарних днів і відкладено розгляд справи на 12.01.2016 р.

04.01.2016 р. представником позивача подано клопотання про залучення у справі правонаступника(вх.№3/16 від 04.01.2016 р.), в якому просить замінити позивача у справі №914/3814/15 ДТГО «Львівська залізниця» її правонаступником Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» із відповідно підтверджуючими це письмовими доказами.

04.01.2016 р. представником позивача подано клопотання про уточнення позовних вимог(вх.№21/16 від 0401.2016 р.), в якому просить викласти позовні вимоги у наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Енерго» (81115, Львівська область, с.Оброшино, вул. Коцюбинського, 26, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (79000, м.Львів, вул. Гоголя, 1, одержувач коштів: підрозділ Львівський будівельно монтажний поїзд: , банк АТ «Ощадбанк» філія Львівське обласне управління ТвБВ №10013/0289 м. Львів, МФО 325796, № рахунку 2004) 5 472,00 грн. заборгованості та судові витрати.»

В судове засідання 12.01.2016 р. представник позивача зявився, позов підтримав, вимоги ухвали суду від 14.12.2015 року виконав. Підтримав подані 04.01.2016 р. клопотання вх. №3/16 та вх. №21/16. Просить їх задоволити.

В судове засідання 12.01.2016 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, вимоги ухвал суду не виконав.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту занального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» реорганізовано в регіональну філію «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Філія, Залізниця).

Відповідно до п.2.1. Положення про регіональну філію «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (ділі- Положення), Філія є відокремленим підрозділом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі- Товариства), який не має статусу юридичної особи.

Згідно із п. 2.8. Положення, Філія має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, крім іншого: 1) виступати позивачем, в тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі (без виключень), з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень, передбачених внутрішніми документами Філії, а також вчиняти інші дії, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності Філії; 2) представляти інтереси Товариства в будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, відносинах з державними і приватними нотаріусами, підприємствами, установами, організаціями будь-якого типу та організаційно-правової форми, фізичними особами, а також у судах в межах своїх повноважень, передбачених статутом Товариства та цим Положенням.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Суд задоволено клопотання представника позивача про залучення у справі правонаступника позивача (вх.№3/16 від 04.01.2016 р.) та клопотання про уточнення позовних вимог (вх.№21/16 від 0401.2016 р.)та вважає за доцільне замінити позивача у справі №914/3814/15 ДТГО «Львівська залізниця» її правонаступником Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового розгляду даної справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

За таких обставин, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 12.01.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали документів, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

03.02.2015 р. між Державним територіально-галузевим обєднанням «Львівська залізниця» (далі Розповсюджувач) (позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Енерго» (далі - Рекламодавець,Відповідач у справі) укладений Договір про надання рекламних послуг №Л/БМЕС-15408п/НЮ (далі - Договір). Відповідно до умов якого Розповсюджувач розміщає рекламні конструкції, які є власністю Рекламодавця на обєктах залізничного транспорту, а Рекламодавець здійснює оплату згідно

виставлених рахунків за розміщення реклами на Залізниці (далі - послуга) у

сумі, визначеній у Додатках до цього Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, умови розміщення рекламних конструкцій, а саме: тип рекламоносія, адресна програма, термін розміщення, вартість послуг з роміщення реклами та інші особливості договору визначаються в Додатку до цього Договору (далі - Додаток), який є невідємною частиною Договору.

Згідно із Додатком №1 до цього Договору загальна вартість послуг в місяць становить 1094 грн. 40 коп.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що оплата послуг здійснюється Рекламодавцем шляхом щомісячної 100% передоплати на підставі рахунків-фактур, виставлених Розповсюджувачем наступним чином:

Відповідно до 4.1.3. Договору, не пізніше не пізніше 22 -го числа місяця, починаючи з лютого 2015, Розповсюджувач виставляє рахунки-фактури, Рекламодавець проводить їх оплату до 01-го числа наступного місяця, у якому будуть надаватись рекламні послуги (до початку надання рекламних послуг);

Пунктом 4.3.2. Договору, сторони погодили, що у випадку початку надання послуги після 01-гочисла поточного місяця, послуги за цей місяць оплачуються до початку їх надання.

Умови щодо 100 % передоплати передбачені також п.7 Додатку до Договору №1 та п. 13 Заявки №2 від 25.01.2015 на розміщення реклами на обєктах Львівської залізниці.

Розповсюджувачем рахунки на оплату виставлялись Рекламодавцю в порядку, передбаченому п. 4.1.3.

Відповідно до п.3.3.8 Договору Рекламодевець зобовязується з моменту встановлення рекламної конструкції вчасно здійснювати оплату за розміщення реклами на залізниці відповідно до умов цього Договору.

Всупереч п. п. 4.1.3. та п. 3.3.8 Договору, Рекламодавець протягом дії Договору лише частково здійснював оплату за розміщення рекламної конструкції. Так, позивачем були виставлені відповідачеві рахунки №217 від 01.05.2015, № 286 від 03.06.2015, №340 від 01.07.2015, №396 від 04.08.2015 та № 457 від 01.09.2015, які на сьогоднішній день залишаються не сплаченими.

Позивачем на адресу відповідача надіслано претензія № БМЕС-1063-ю від 17.09.2015 на суму 5 472,00 грн., проте відповідь на дану претензію на адресу залізниці такі не надійшла, а заборгованість так і залишається не сплаченою.

Позивачем на адресу відповідача для підписання направлявся Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.10.2015, проте відповіді від відповідача станом на час прийняття судом рішення не надійшло.

Таким чином сума заборгованості відповідача, за надані послуги за V-IX 2015 р. включно станом на час подання позову становить 5472,00грн.

Відповдіно до п.3.3.12 Договору Рекламодавець повинен повертати Розповсюджувачу один екземпляр Акту про надання послуг, після його підписання протягом 3-х (трьох) днів з моменту його отримання. У випадку його необгрунтованого не підписання чи не повернення Рекламодавцем у вказаний трьохденний строк, послуги вважаються прийнятими Рекламодавцем без зауважень та підлягають оплаті. Розповсюджувачем рекламодавцеві надсилались Акти про надання послуг, проте зазначені Акти за травень, червень, липень, серпень та вересень 2015 року позивачу не повертались.

Станом на день розгляду справи у суді, відповідач доказів сплати даної заборгованості в повному обсязі не представив. В зазначеному законом порядку не заперечив проти позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, при прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Виходячи з норм ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до п. 1 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України вказує на те, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано у визначеному законом порядку відповідачем, позивач належним чином виконав свої зобовязання по договору про надання рекламних послуг №Л/БМЕС-15408п/НЮ від 03.02.2015 р. не виконав.

Однак відповідач виконав взяті на себе зобовязання по договору по оплаті тільки частково. Відтак, неоплаченими залишились рахунки, а саме: №217 від 01.05.2015р., № 286 від 03.06.2015р., №340 від 01.07.2015р., №396 від 04.08.2015 та № 457 від 01.09.2015р., невиконаними залишились зобовязання по оплаті наданих послуг на суму 5 472,00 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 472,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в межах заявленого позову.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України, суд покладає на відповідача, так як спір виник з його вини і стягує з відповідача на користь позивача 1 218,00 грн. витрат понесених на сплату судового збору. Керуючись ст. ст.2, 12, 22, 25, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Енерго» (81115, Львівська область, с.Оброшино, вул. Коцюбинського, 26, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (79000, м.Львів, вул. Гоголя, 1, одержувач коштів: підрозділ Львівський будівельно монтажний поїзд: , банк АТ «Ощадбанк» філія Львівське обласне управління ТВБВ №10013/0289 м. Львів, МФО 325796, №рахунку 2004) 5 472,00 грн. заборгованості та 1 218,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2016 р.

Суддя Долінська О.З.