КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. Справа№ 910/24696/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 18.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий світ технологій» на рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 (повне рішення складено 26.10.2015)

у справі №910/24696/15 (суддя Князьков В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий світ технологій»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України»

про визнання недійсним договору в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «Чистий світ технологій» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи і має місце порушення норм матеріального права.

Ухвалою від 16.11.2015 Київським апеляційним господарським судом вказану вище апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи №910/24696/15 за участю уповноважених представників сторін.

Представник позивача брав участь в судовому засіданні 18.01.2016 в якому підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ТОВ «Чистий світ технологій» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача брав участь в судових засіданнях, заперечував щодо доводів апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ТОВ «Чистий світ технологій» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 - без змін.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить а рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Чистий світ технологій» - без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Чистий Світ Технологій» (виконавець) укладено договір №23/03, згідно якого виконавець надає замовнику послуги з обслуговування купівельних візків замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. договору під послугами з обслуговування купівельних візків (надалі - послуги), в межах цього договору, сторони розуміють: збирання, транспортування купівельних візків з території будівлі торгівельно-розважального комплексу «Караван» за адресою: м. Київ, вул. Лугова буд. 12 та прилеглої території до спеціально відведених місць («паркінг боксів»). Територія обслуговування та розташування паркінг боксів зазначені в дислокації (додатку №1) до цього договору. Перелік прийнятих виконавцем послуг з обслуговування купівельних візків затверджується сторонами в додатках до цього договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. п. 2.1.1.-2.1.3. виконавець зобов'язаний щоденно в період з 08.00 до 24.00 надавати послуги на умовах, визначених цим договором, прийняти в обслуговування купівельні візки та дитячі візки (фан-мобілі) за переліком відповідно до п. 1.3. цього договору. В разі змін у кількості або складі прийнятих в обслуговування купівельних візків, сторони узгоджують новий перелік та підписують акт інвентаризації. Інвентаризація проводиться сторонами до 30 числа кожного поточного місяця обслуговування.

Пунктами 2.1.4., 2.1.5. договору визначено, що виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасне збирання, транспортування та схоронність купівельних візків та дитячих візків (фан-мобілів) замовника. Своєчасно здійснювати збір купівельних візків по всій території ТРК «Караван» та прилеглої території; своєчасно транспортувати купівельні візки до паркінг боксів; рівномірно та впорядковано заповнювати паркінг бокси купівельними візками.

Відповідно до п. п. 2.1.9., 2.1.10. договору виконавець зобов'язаний своєчасно та в письмовій формі повідомляти замовника про знищення, пошкодження або протиправні посягання третіх осіб на купівельні візки та дитячі візки (фан-мобілі), які знаходяться в обслуговуванні виконавця, зважаючи, що факт повідомлення не є підставою для коригування облікової кількості купівельних візків та дитячих візків при проведенні їх інвентаризації. Виконавець також зобов'язаний до 5-го числа кожного місяця, наступного за звітним, складати та направляти замовнику 2 підписаних екземпляра акту приймання-передачі наданих послуг.

Ціна послуг за цим договором складає 34 500,00 грн., враховуючи ПДВ, за один місяць обслуговування (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 3.2. договору розрахунок за надані послуги замовник здійснює щомісяця на підставі актів приймання-передачі наданих послуг, не пізніше 5-ти днів з моменту підписання актів. Розрахунок за надані послуги замовник здійснює в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

За умовами п. 5.3. у випадку, якщо за наслідками інвентаризації буде встановлена нестача купівельних візків, яка буде перевищувати 2 (дві) штуки виконавець сплачує замовнику штраф в розрахунку 5 010,00 грн., ПДВ 20% - 835,00 грн. за кожен наступний втрачений купівельний візок.

У вересні 2015 року ТОВ «Чистий світ технологій» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Група Рітейлу України» про визнання недійсним п. 2.1.4. договору в частині забезпечення схоронності купівельних візків та дитячих візків (фан-мобілів) та п. 5.3. договору №23/03 від 01.04.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з моменту підписання договору сторони не призначали уповноважених осіб передавати/приймати в обслуговування купівельні візки та проводити акти інвентаризації (п. 2.1.3., 2.1.11., 2.3.2, 2.3.8. договору). Сторонами не було погоджено суттєві умови зберігання купівельних візків, у зв'язку з чим виконавець не може забезпечити їх схоронність з 00:00 (24:00) год. до 08:00 год.

Крім того, позивач зазначає, що укладений між сторонами договір по правовій природі є змішаним договором, а саме: містить елементи договору надання послуг та договору зберігання. При цьому сторонами не визначено строку забезпечення схоронності купівельних візків, а майно (візки) перебуває у користуванні третіх осіб та працівників замовника з 08:00 год. до 24:00 год. кожного дня, що унеможливлює забезпечення схоронності візків. Тобто договір в частині схоронності візків не спрямований на настання реальних наслідків, а тому в цій частині підлягає визнанню недійсним.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Судом першої інстанції встановлено, що укладений між сторонами договір №23/03 від 01.04.2015 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, предметом якого є послуга, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Так, судом встановлено, що між сторонами укладено договір, який за своєю правовою природою є договором надання послуг та досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, а саме: визначено предмет договору - надання послуг із збирання, транспортування купівельних візків з території будівлі ТРК «Караван» за адресою: м. Київ, вул. Лугова буд. 12 та прилеглої території до спеціально відведених місць («паркінг боксів»); строк дії - з 01.04.2015 протягом одного року; ціну - ціна послуг за договором складає 34 500,00 грн., враховуючи ПДВ, за один місяць обслуговування.

Також у п. 2.1.1. договору визначено час надання послуг - з 08:00 год до 24:00 год. щоденно, а також передбачено, що транспортування купівельних візків відбувається з території будівлі ТРК «Караван» за адресою: м. Київ, вул. Лугова буд. 12 та прилеглої території до спеціально відведених місць («паркінг боксів»).

Отже, укладений між сторонами договір спрямований на надання послуг та отримання плати за надані послуги відповідно.

Судова колегія вважає помилковими твердження позивача та відповідача про те, що договір №23/03 від 01.04.2015 є змішаним договором, оскільки зберігання - це діяльність зберігача, спрямована на забезпечення наявності у нього предмета зберігання, його недоторканості, зовнішньої незмінності та незмінності функціональних властивостей цього предмета по відношенню до моменту передачі його зберігачеві.

Посилання скаржника на невизначеність строку зберігання візків є безпідставними, оскільки п. 2.1.1. договору передбачено, що виконавець зобов'язаний щоденно у період з 08:00 до 24:00 надавати послуги на умовах, визначених цим договором, а п. 4.1. договору визначено, що договір набирає чинності в день підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печатками і діє протягом одного року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що п. 2.1.4. та п. 5.3. договору №23/03 від 01.04.2015 відповідають вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України, відповідно до яких правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Чистий світ технологій» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий світ технологій» на рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/24696/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/24696/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук