ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.16р. Справа № 904/10282/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Комунального дитячого закладу оздоровлення та відпочинку Дніпропетровського району "Ювілейний", смт Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про стягнення 21919,37 грн за договором № 551 про постачання електричної енергії від 16.02.2015

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: начальник відділу з правового забезпечення продаж крупним споживачам ОСОБА_1, довіреність №180/1001 від 12.05.2015;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального дитячого закладу оздоровлення та відпочинку Дніпропетровського району "Ювілейний" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за активну електроенергію у сумі 7699,31 грн, заборгованості по компенсації за перетоки реактивної електричної енергії у сумі 5310,60 грн, заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 5803,88 грн, пені за прострочення оплати за активну електроенергію та компенсації за перетоки реактивної електричної енергії у сумі 2088,37 грн, інфляційних нарахувань у сумі 182,17 грн та 3% річних у сумі 835,04 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №551 про постачання електричної енергії, укладеного між сторонами 16.02.2015.

15.12.2015 позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову електроенергію у сумі у сумі 7699,31 грн, заборгованість по компенсації за перетоки реактивної електричної енергії у сумі 5310,60 грн, заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 5803,88 грн, пеню за прострочення оплати за активну електроенергію та компенсації за перетоки реактивної електричної енергії у сумі 2088,37 грн, інфляційних нарахувань у сумі 835,04 грн та 3% річних у сумі 214,19 грн.

Отже, своєю заявою позивач фактично збільшив розмір 3% річних, що є його правом, тому заява прийнята судом та врахована при вирішенні спору по суті.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позов не надав, участь свого повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, про дату, час і місце проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

До господарського суду від відповідача повернулося поштове відправлення з копією ухвали суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

З огляду на викладене суд керується ч.1 ст.64 ГПК України, у якій зазначено, що ухвала про порушення провадження по справі надсилається зазначеним особам (сторонам) за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження по справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою вважається, що ухвала про порушення провадження по справі вручена їм належним чином.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно з ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористалися своїм правом на участь його представника у судовому засіданні.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 ГПК України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2015 між ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі - постачальник) та КДЗ "Ювілейний" (далі - споживач) укладено договір № 551 про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого постачальник зобов'язаний постачати електроенергію споживачу, який, у свою чергу, повинен оплачувати постачальнику її вартість, а також здійснювати інші платежі, згідно з умовами цього договору.

Порядок розрахунків встановлено в додатку № 3 до договору.

Пунктом 2 додатку № 3 до договору передбачено, що споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним та самостійно отриманим у Постачальника рахунком.

Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі (за надання споживачу додаткових послуг, суми завданих споживачем збитків тощо) згідно з умовами цього договору, здійснюється на рахунки постачальника, вказані у розділі 10 договору, на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

У разі неявки споживача (уповноваженого представника споживача) для отримання рахунків, постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана у договорі. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Рахунки на оплату можуть надаватися споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника, поштовим зв'язком, кур'єром, факсимільним зв'язком, електронною поштою, через персональну сторінку споживача на web-сайті постачальника або іншим способом у порядку, визначеному чинним законодавством та обумовленому відповідним окремо укладеним між постачальником та споживачем договором або додатковою угодою до діючого договору.

Споживач протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду здійснює платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діяли на дату оформлення рахунку.

У разі використання споживачем зарезервованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні, постачальником електричної енергії здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії.

Споживач протягом 30 календарних днів з дати отримання рахунку постачальника здійснює повну оплату вартості електричної енергії, недоврахованої внаслідок використання електричної енергії з порушенням ПКЕЕ (пункт 2.1 додатку № 3 до договору).

Додатком № 1 до договору сторони погодили "обсяги постачання електроенергії споживачу", а саме ними було узгоджено договірні величини постачання електричної енергії споживачу на 2015 рік.

Так, на підставі Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України (надалі НКРЕ) від 31.07.1996 № 28 (з подальшими змінами та доповненнями, згідно з додатком № 1 до договору, для КДЗ "Ювілейний" було встановлено наступні договірні величини споживання електроенергії:

на лютий 2015 - 0,85 тис. кВт*год;

на червень 2015 - 0,77 тис. кВт*год;

на липень 2015 - 0,77 тис. кВт*год.

Відповідно до п. 4.4. ПКЕЕ та п. 3.2.1 договору, споживач має право звернутися до постачальника не пізніше, ніж за 5 робочих днів до закінчення поточного розрахункового періоду, у порядку, визначеному умовами Розділу 5 цього договору за зміною (коригуванням) договірної величини споживання електроенергії цього періоду. Однак, споживач своїм правом не скористався.

Фактичне споживання електроенергії КДЗ "Ювілейний" склало:

у лютому 2015 - 1449 кВт*год;

у червні 2015 - 3223 кВт*год;

у липні 2015 - 1127 кВт*год.

Таким чином, споживач перевищив договірну величину споживання електроенергії:

у лютому 2015 - на 599 кВт*год;

у червні 2015 - на 2453 кВт*год;

у липні 2015 - на 357 кВт*год.

Відповідно до п. 4.2.2. договору, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величин.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, зокрема, у період з січня по серпень 2015 року, що підтверджується актами про використану електричну енергію КДЗ "Ювілейний".

На виконання умов договору позивачем було виставлено рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію відповідачу, які останнім були отримані, що підтверджується підписом головного бухгалтера про одержання рахунків.

Відповідач виставлені рахунки не оплатив, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість перед позивачем за поставлену активну електроенергію за період з січня 2015 року по серпень 2015 року у сумі 7699,31 грн та за компенсацію перетоків у сумі 5310,60 грн реактивної електроенергії.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про постачання електричної енергії стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1, ч.2 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтями 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачена обовязковість укладення договору на постачання теплової енергії між енергоспостачальником і споживачем та відповідальність споживача, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, він зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт поставки електричної енергії за період з січня 2015 року по серпень 2015 року доведено позивачем повністю та відповідачем не оспорено.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену активну електроенергію за період з січня 2015 року по серпень 2015 року склала 7699,31 грн, а заборгованість за компенсацію перетоків реактивної електроенергії - 5310,60 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", п. 6.16. ПКЕЕ та п. 4.2.2. договору, споживачу було нараховано оплату за перевищення договірної величини споживання електроенергії та виставлено відповідні рахунки:

за лютий 2015 на суму 949,61 грн;

за червень 2015 на суму 4210,83 грн;

за липень 2015 на суму 643,45 грн.

Споживач виставлені рахунки у строки, встановлені договором (пп.2.1. додатку № 3), не оплатив. Таким чином, сума заборгованості КДЗ "Ювілейний" перед ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" за перевищення договірної величини споживання електроенергії у лютому, червні, липні 2015 року становить 5 803,88 грн.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.5. - 2.3.6. договору, з порушенням термінів, визначених додатком "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати (п. 4.2.1. договору).

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, а тому пеня за прострочення оплати активної електроенергії та компенсації за перетоки реактивної електричної енергії за загальний період з січня 2015 року по серпень 2015 року підлягає задоволенню у сумі 2088,37 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за кожним рахунком окремо за загальний період з 03.03.2015 по 10.12.2015 у сумі 214,19 грн та інфляційні нарахування за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року у сумі 835,04 грн, перевіривши розрахунки яких, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме слід стягнути з відповідача заборгованість за поставлену активну електроенергію за період з січня 2015 року по серпень 2015 року у сумі 7699,31 грн, заборгованість за компенсацію перетоків у сумі 5310,60 грн реактивної електроенергії у період з січня 2015 року по серпень 2015 року, заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 5803,88 грн, пеню за прострочення оплати активної електроенергії та компенсації за перетоки реактивної електричної енергії у сумі 2088,37 грн, інфляційні нарахування у сумі 835,04 грн , 3% річних у сумі 214,19 грн.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України у сумі 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального дитячого закладу оздоровлення та відпочинку Дніпропетровського району "Ювілейний", 52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Ювілейне, вул. Теплична, буд. 5, ідентифікаційний код 26369211, на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК" Дніпрообленерго", 49107, м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22, ідентифікаційний код 23359034, - 7699,31 грн заборгованості за спожиту активну електроенергію, 5310,60 грн заборгованості по компенсації за перетоки реактивної електричної енергії, 5803,88 грн заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, 2088,37 грн пені за прострочення оплати активної електроенергії та компенсації за перетоки реактивної електричної енергії, 835,04 грн інфляційних нарахувань, 214,19 грн 3% річних та витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00 грн, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 18.01.2016.

Суддя В.Д. Воронько