ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" січня 2016 р. Справа № 926/1683/15

За позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ,

до приватного підприємства "Полекс-Люкс", м. Чернівці,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, м. Чернівці

про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача - Бабічук А.С, дов. № 5347-О від 19.11.2013 р.

Відповідача - Савицький Ю.В., дов. від 20.11.2015 р.

Третьої особи - ОСОБА_3, дов. від 15.10.2013 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя і з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.12.2015 р. (а.с. 81-82) просить:

1) передати в управління публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) нерухомість, щодо якої 20.08.2013 р. по справі № 2-423/12 винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: торговельний комплекс, загальною площею 1178,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору № E/V082737 від 18.07.2008 р. для отримання доходів від здійснення основної діяльності шляхом:

- здійснення дій, пов'язаних із зміною, розриванням, укладанням правочинів,

договорів, угод оренди, суборенди, найму, піднайму, користування відносно

нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- отримання всіх орендних, суборендних, будь-яких інших платежів за користування

нерухомістю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;t

- отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також Державній

реєстраційній службі, нотаріусів будь-яких документів (оригіналів, їх копій, дублікатів, витягів, з державних реєстрів, довідок), необхідних для управління, укладення договорів найму, оренди, суборенди нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ПП "Полекс-Люкс" (58000 м. Чернівці, вул. Авіаційна, буд. 9-а, кв. 1);

2) зобов'язати приватне підприємство "Полекс-Люкс" на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору № E/V082737 від 18.07.2008 р. повністю вивільнити від будь-якого майна предмет іпотеки, а саме: торговельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м за адресою АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до кредитного договору № E/V082737 від 18.07.2008 р. третя особа - ОСОБА_1, отримала кредит в сумі 400000 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних, проте належним чином зобов'язання з повернення кредиту і сплати відсотків не виконувала, в зв'язку з чим за рішенням суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки, наданий відповідачем ПП "Полекс-Люкс" у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а саме: торговельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м шляхом його продажу публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк". У зв'язку з цим позивач просить передати йому в управління предмет іпотеки у відповідності до ст. 34 Закону України "Про іпотеку" до його реалізації з метою отримання продукції, плодів та доходів згідно з його цільовим призначенням для задоволення вимог іпотекодержателя.

Провадження у справі порушено ухвалою від 30.10.2015 р., до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 17.11.2015 р. за участю представників сторін і третьої особи, позивача зобов'язано доплатити судовий збір за другу позовну вимогу і надати додаткові документи, необхідні для вирішення спору, відповідача зобов'язано надати відзив на позов та докази на його обґрунтування, копію довідки про включення до ЄДРПОУ, копії правовстановлювальних документів на предмет іпотеки та інвентарну справу на приміщення площею 1178,10 кв.м за адресою АДРЕСА_2, третю особу зобов'язано надати відзив на позов та докази на його обгрунтування.

Ухвалою від 17.11.2015 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 03.12.2015 р. за клопотанням представників сторін та в зв'язку з їх неявкою.

03.12.2015 р. відповідач надав відзив на позов, у якому проти вимог банку заперечив з тих підстав, що:

- позивач згідно повідомлення від 15.07.2015 р. вимагає передачі предмета іпотеки в управління з метою підготовки його до реалізації, однак така мета управління не передбачена ст. 34 Закону України "Про іпотеку";

- відповідач виступає майновим поручителем боржника - третьої особи ОСОБА_1, а тому несе відповідальність перед позивачем виключно в межах вартості предмета іпотеки й ніяких порушень за основним зобов'язанням за кредитним договором зі сторони відповідача бути не може. Передача предмета іпотеки в управління позивачеві є незаконною, оскільки позивач, отримавши право на реалізацію предмета іпотеки в судовому порядку, буде одержувати ще й доходи від управління предметом іпотеки, що перевищить вартість предмета іпотеки, в межах якої ПП "Полекс-Люкс" відповідає перед позивачем як майновий поручитель;

- позивач не довів обставин щодо неналежного використання предмета іпотеки відповідачем та не обґрунтував, як ним має бути реалізовано мету отримання продукції, плодів та доходів, яким чином буде забезпечене належне господарське призначення предмета іпотеки, не довів можливості добування корисних властивостей з предмету іпотеки відповідно до його цільового призначення;

- у позовній заяві не визначено умови управління предметом іпотеки, а відповідно до п. 18.2 договору іпотеки сторони домовилися про заходи щодо збереження предмета іпотеки, відтак, потреби в судовому рішенні з цього питання немає і Першотравневий суд м. Чернівці, приймаючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не приймав рішення про застосування заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачу його в управління на період до реалізації;

- обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає закону, оскільки вимога про передачу предмета іпотеки в управління має вирішуватися в рамках вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки;

- вимога про звільнення предмета іпотеки від будь-якого майна не відповідає змісту норм законодавства щодо передання предмета іпотеки в управління і суперечить змісту права власності та правам власника, який до реалізації предмета іпотеки може використовувати його на свій розсуд (а.с. 32-41).

Представник позивача в судовому засіданні 03.12.2015 р. подав додаткові докази, витребувані ухвалою від 30.10.2015 р.

У судовому засіданні 03.12.2015 р. оголошувалася перерва до 10-00 год. 24.12.2015 р.

21.12.2015 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 18.12.2015 р., а від відповідача - витребувані ухвалою від 30.10.2015 р. додаткові докази.

Ухвалою від 24.12.2015 р. за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжено на 15 днів - до 13.01.2016 р., та відкладено розгляд справи на 12.01.2016 р. з врахуванням клопотання представника відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні 12.01.2016 р. представник позивача подав заяву про відмову від позову в частині вимоги про зобов'язання відповідача на період до реалізації предмету іпотеки або до повного виконання умов кредитного договору повністю вивільнити від будь-якого майна предмет іпотеки (а.с. 111).

У цьому ж засіданні представник відповідача і третьої особи подав ще один відзив на позов, в якому раніше викладені доводи проти позову доповнив з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог, зазначив, що з вказаною заявою відповідач не погоджується, звернувши увагу на те, що законодавчими приписами ст.ст. 47, 48 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банкам забороняється діяльність у сферах матеріального виробництва, торгівлі та страхування, тому позивач не зможе забезпечити належне використання предмету іпотеки, який являє собою торговельний комплекс; окрім того, позаяк відповідач є не боржником за кредитним договором, а майновим поручителем і не несе відповідальності за виконання основного зобов'язання, він не зобов'язаний передавати предмет іпотеки в управління з метою направлення доходу від управління в погашення боргу, адже рішення про стягнення на предмет іпотеки вже прийняте і його реалізація - це відповідальність іпотекодержателя (а.с. 112-121).

У судовому засіданні 12.01.2016 р. оголошувалася перерва до 17-00 год. 13.01.2016 року.

Після оголошеної перерви представник позивача додатково надав до суду роздруківку з веб-сайту Приватбанку про виставлення на продаж торговельного комплексу по АДРЕСА_2 та довідку про стан заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № E/V082737.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача в судовому засіданні пояснив, що заборгованість третьої особи ОСОБА_1П за кредитом, стягнення якого згідно з рішенням суду звернено на предмет іпотеки, що надав відповідач в забезпечення зобов'язань третьої особи, остання не погашає і борг постійно зростає, у тому числі в зв'язку зі збільшенням курсу євро до гривні, банк оприлюднив на своїй електронній сторінці пропозицію про продаж предмета іпотеки, однак на даний час покупця не знайдено, відповідач отримує від використання предмету іпотеки доходи, в той час як ст. 34 Закону про іпотеку надає право іпотекодержателю отримати в управління предмет іпотеки для задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок отриманих від управління предметом іпотеки доходів, просив задовольнити позов у цій частині та заявив відмову від вимоги про зобов'язання відповідача вивільнити предмет іпотеки від майна і просив припинити провадження у справі в цій частині.

Представник відповідача і третьої особи позов не визнав з підстав, викладених у відзивах, окремо наголошував на тому, що відповідач не є зобов'язаною особою за основним зобов'язанням з повернення коштів кредиту і відповідає за зобов'язаннями ОСОБА_1 виключно в межах вартості предмета іпотеки, тому отримання банком доходів від управління предметом іпотеки перевищуватиме вартість предмета іпотеки, отже передача його в управління позивача не відповідає закону і збільшує обсяг відповідальності відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

18.07.2008 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № E/V082737, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 400000 євро на умовах сплати 18 процентів річних за користування кредитом та повернення кредиту відповідно до Графіка, але не пізніше 18.07.2018 року (а.с. 57-61, 64).

Зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором № E/V082737 від 18.07.2008 р. забезпечено іпотекою нерухомого майна за договором іпотеки № E/V082737 від 18.07.2008 р., укладеним між ЗАТ КБ "Приватбанк" та приватним підприємством "Полекс-Люкс", який виступив майновим поручителем за зобов'язаннями позичальника (третьої особи ОСОБА_1) (а.с. 15-17). Згідно вказаного договору предметом іпотеки є торгівельний комплекс площею 1178,10 кв. м, що належить ПП "Полекс-Люкс" на праві приватної власності і знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 15-16, 94-101). 20.01.2010 р. сторони уклали додатковий договір до договору іпотеки № E/V082737 від 18.07.2008 р. та внесли зміни до нього в частині розміру забезпеченого іпотекою зобов'язання, а саме - повернення кредиту в сумі 400000 євро до 18.07.2018 р., сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних, сплата відсотків за користування кредитом у разі порушення зобов'язань по погашенню кредиту в розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, сплата пені, штрафу в розмірі 2% від суми отриманого кредиту за кожний випадок порушення (а.с. 17).

З матеріалів справи видно, що зобов'язання з повернення коштів кредиту та сплати відсотків ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, з приводу якої позивач звернувся з позовом до суду.

Так, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 20.08.2013 р. у справі № 2-423/12 задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (правонаступника ЗАТ КБ "Приватбанк", а.с. 13) до ОСОБА_1, приватного підприємства "Полекс-Люкс", вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № E/V082737 від 18.07.2008 року в розмірі 5194350,91 грн., що за курсом 11,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.03.2011 року складає 468697,00 євро, звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: торгівельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_2, з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 3835695 гривень, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № E/V082737 від 18.07.2008 року та додаткового договору до договору іпотеки № E/V08273 від 20.01.2010 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 54).

За результатами розгляду апеляційної скарги ПП "Полекс-Люкс" та ОСОБА_1 рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25.12.2013 року у справі № 22ц-1357/13р. рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 20.08.2013 р. у справі № 2-423/12 змінено в частині розміру заборгованості за кредитним договором в сумі 4999056,11 грн., що за курсом 10,665859 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.08.2013 року складає 468697,00 євро, та в частині вартості початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 5332929,50 грн. В решті рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 20.08.2013 р. залишено без змін (а.с. 55-56).

У підтвердження доводів про наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № E/V082737 від 18.07.2008 року позивач надав також виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 11.02.2009 р. по 09.11.2015 р., з якого вбачається, що з 06.02.2012 р. кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом не надходили, а згідно з довідкою банку без № і дати заборгованість ОСОБА_1 станом на 03.12.2015 р. складає 1021592,74 євро (а.с. 66-67, 132).

Як пояснив представник позивача, і це не спростовано відповідачем і третьою особою, впродовж 2012-2015 років третя особа ОСОБА_1 не здійснювала погашення боргу за кредитним договором № E/V082737 від 18.07.2008 р., звернута рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25.12.2013 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитом на предмет іпотеки є невідшкодованою, а предмет іпотеки, на яке звернуто стягнення в судовому порядку, - не проданий.

За поясненням представника позивача предмет іпотеки - торгівельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м по АДРЕСА_2, не проданий у зв'язку з відсутністю покупців та організаційними труднощами банку, незважаючи на те, що оголошення про продаж названого майна розміщено на електронному сайті Приватбанку, на якому виставляється на продаж нерухомість клієнтів банку (а.с. 127-131). Як видно із зазначеного повідомлення, предмет іпотеки пропонується до продажу за ціною 8906000,00 грн.

15.07.2015 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до ОСОБА_1 та ПП "Полекс-Люкс" з повідомленням, в якому у зв'язку із наявністю заборгованості за кредитним договором № E/V082737 від 18.07.2008 р. та проблемою виконання рішення суду в частині підготовки предмета іпотеки до реалізації на підставі ст. 34 Закону України "Про іпотеку" просило в п'ятнадцятиденний строк звільнити будинок по АДРЕСА_2 від власних речей, вивільнити його і передати банку в управління разом з ключами та усією правовстановлювальною документацією (а.с. 18). В добровільному порядку відповідач і третя особа зазначену вимогу позивач не виконали.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У свою чергу стаття 34 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

З наведених положень законодавства вбачаться, що звернення стягнення на предмет іпотеки жодним чином не виключає можливості звернення іпотекодержателя до суду з позовом про передачу предмета іпотеки в його управління.

Встановлена статтею 34 Закону України "Про іпотеку" можливість отримати іпотечне майно в управління на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або за рішенням суду (після звернення стягнення на таке майно), за своєю правовою суттю є окремим додатковим способом захисту прав іпотекодержателя. Застосування такого способу має наслідком, зокрема, належне збереження і використання іпотечного майна для отримання доходів, які можуть бути спрямовані на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Крім того, такий спосіб захисту порушеного права узгоджується зі статтею 16 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом, в даному випадку - саме статтею 34 Закону України "Про іпотеку". (Зазначеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема у постановах № 44/357 від 08.04.2010 р. та № 904/3663/14 від 22.12.2014 р.).

У спорі в даній справі судом установлено, що заборгованість третьої особи ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором № E/V082737 від 18.07.2008 р. не погашена ані самою ОСОБА_1 як позичальником, ані за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачеві, у розмірі, визначеному рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25.12.2013 року у справі № 22ц-1357/13р., оскільки продаж майна не здійснено, незважаючи на публічну пропозицію стосовно такого продажу.

У зв'язку з цим суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не довів свого порушеного права та обрав непередбачений законодавством спосіб його захисту.

Твердження ПП "Полекс-Люкс", що вимога про передачу предмета іпотеки в управління має вирішуватися виключно в рамках вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, у даному випадку є неспроможною, оскільки стаття 34 Закону України "Про іпотеку" унормовує, що предмет іпотеки може бути переданий в управління іпотекодержателю після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, але не виключно в тому ж судовому процесі, в якому вирішується питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відтак, суд доходить висновку, що оскільки передача спірного майна в управління на підставі статті 34 Закону України "Про іпотеку" здійснюється для належного збереження і використання іпотечного майна для отримання доходів, які можуть бути спрямовані на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, позивач правомірно звернувся до господарського суду з даним позовом.

Обставини, на які посилається відповідач, позов не спростовують: стаття 38 Закону України "Про іпотеку" регулює відносини, пов'язані з правами та обов'язками іпотекодержателя щодо продажу предмета іпотеки, а предметом спору у даній справі є відносини між сторонами щодо передачі майна в управління у відповідності до правової норми прямої дії, що міститься в статті 34 Закону України "Про іпотеку".

Безпідставними є твердження відповідача, що позивач вимагає передачі предмета іпотеки в управління з метою підготовки його до реалізації, що не передбачено ст. 34 Закону України "Про іпотеку", оскільки і в обґрунтуванні позовної заяви, і в прохальній частині заяви про уточнення позовних вимог, і в поясненнях представника в судовому засіданні позивач зазначає про передачу предмета іпотеки в управління саме для отримання доходів від здійснення основної діяльності торговельного комплексу, при цьому, на думку суду, позивач не позбавлений також права одночасно здійснювати підготовку об'єкта до реалізації, позаяк судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки уже прийнято.

Не є підставою для відмови у задоволенні позову доводи відповідача, що позивач не довів обставин щодо неналежного використання предмета іпотеки відповідачем та не обґрунтував, як має бути реалізовано мету отримання продукції, плодів та доходів, яким чином буде забезпечене належне господарське призначення предмета іпотеки, не довів можливості добування корисних властивостей з предмету іпотеки відповідно до його цільового призначення.

Так, за змістом статті 34 Закону України "Про іпотеку" неналежне використання предмета іпотеки відповідачем можна розглядати як одну (але не єдину й достатню) з умов для передачі предмета іпотеки в управління іпотекодержателя, проте позивач не посилається на те, що відповідач неналежно використовує чи утримує предмет іпотеки.

Отримання доходів від торговельного комплексу по АДРЕСА_2 позивач вбачає у вигляді доходу від передачі об'єкта в оренду, суборенду, найм, піднайм, користування, що відповідає комерційному призначенню даної нерухомості і тому способу, як її використовує сам відповідач (а.с. 69, 71, 73).

Суд відхиляє заперечення відповідача, що оскільки в силу ст.ст. 47-48 Закону України "Про банки і банківську діяльність" позивачу забороняється діяльність у сферах матеріального виробництва, торгівлі та страхування, то він не зможе забезпечити належне використання предмету іпотеки, який являє собою торговельний комплекс. Як зазначено в заяві про уточнення позовних вимог, використання предмету іпотеки для отримання відповідних доходів позивач вбачає в передачі торговельного комплексу в платне користування іншим особам, що чинним законодавством для банків не заборонено і не суперечить положенням ст. 34 Закону України "Про іпотеку".

Заслуговують на увагу, однак не спростовують позовних вимог, доводи відповідача, що він як майновий поручитель відповідає перед позивачем виключно в межах вартості предмета іпотеки, а в разі передачі останнього в управління банку той буде одержувати ще й доходи від управління предметом іпотеки, що перевищить вартість предмета іпотеки, в межах якої (вартості) ПП "Полекс-Люкс" відповідає перед позивачем як майновий поручитель.

Відповідно до наданих в статті 1 Закону України "Про іпотеку" визначень іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника, а іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Як видно із законодавчого врегулювання, і боржник і майновий поручитель є іпотекодавцями у разі, якщо вони надали в іпотеку нерухоме майно з метою забезпечення власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи (боржника) перед іпотекодержателем.

У даному спорі відповідач не є боржником за основним зобов'язанням третьої особи ОСОБА_1 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором № E/V082737 від 18.07.2008 р., а виступив її майновим поручителем, надавши в іпотеку нерухоме майно в забезпечення зобов'язання перед банком.

Отже, ПП "Полекс-Люкс" є іпотекодавцем як у розумінні статті 1 Закону України "Про іпотеку", так і статті 34 цього ж Закону, оскільки, унормовуючи положення про право іпотекодержателя отримати в управління предмет іпотеки, зазначена стаття не робить виключень для іпотекодавця - майнового поручителя, який одночасно не є боржником за основним зобов'язанням перед іпотекодержателем. Норма статті 34 Закону про іпотеку не ставить реалізацію права іпотекодержателя отримати в управління предмет іпотеки після звернення на нього стягнення в залежність від того, чи є іпотекодавець боржником чи майновим поручителем.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Таким чином, оскільки стаття 34 Закону "Про іпотеку" не ставить право банку на передачу йому в управління предмету іпотеки в залежність від того, чи є іпотекодавцем безпосередньо боржник за основним зобов'язанням чи його майновий поручитель, у разі задоволення основного зобов'язання за рахунок доходів від управління предметом іпотеки відповідач як особа, яка відповідає перед позивачем в межах вартості предмета іпотеки, не позбавлений права в установленому порядку стягнути з третьої особи ОСОБА_1 ту суму отриманих позивачем коштів від управління предметом іпотеки, направлених на погашення основного зобов'язання, що перевищують вартість предмета іпотеки після його реалізації, або врегулювати це питання з банком.

Суд приймає до уваги, що заборгованість третьої особи перед позивачем не погашається уже впродовж чотирьох років і досягла суми, що більше 1 млн. євро, предмет іпотеки, на який звернено стягнення, не проданий і вини позивача в його нереалізації суд не вбачає. Передача предмета іпотеки в управління позивача у даному випадку, на думку суду, буде саме тим способом захисту порушеного права, який надасть можливість позивачеві здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором E/V082737 від 18.07.2008 р.

За наведеного суд дійшов висновку, що в частині вимоги про передачу предмета іпотеки в управління шляхом, визначеним позивачем у заяві про уточнення позовних вимог, позов підлягає задоволенню, при цьому вважає за належне зазначити в резолютивній частині рішення, що доходи від такого управління повинні спрямовуватися для задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя ПАТ КБ "ПриватБанк".

Розглянувши заяву позивача про відмову від вимоги про зобов'язання приватного підприємства "Полекс-Люкс" вивільнити від будь-якого майна предмет іпотеки на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору № E/V082737 від 18.07.2008 р., суд встановив, що відмова подана повноважною особою, не суперечить чинному законодавству і не порушує нічиї охоронювані законом права та інтереси, тому може бути прийнята судом.

В зв'язку з прийняттям відмови від позову провадження у справі у відповідній частині вимог підлягає припиненню у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України із залишенням за позивачем сплаченого ним за цю вимогу судового збору.

Судовий збір, сплачений за вимогу, що задоволена, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Передати в управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) предмет іпотеки за договором іпотеки № E/V082737 від 18.07.2008 р. та додатковим договором від 20.01.2010 р. до договору іпотеки № E/V082737 від 18.07.2008 р., а саме: торговельний комплекс, загальною площею 1178.10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, і належить на праві приватної власності приватному підприємству "Полекс-Люкс" (58001, м. Чернівці, вул. Авіаційна, буд. 9-а, кв. 1, ), на період до реалізації предмета іпотеки або повного виконання умов кредитного договору № E/V082737 від 18.07.2008 р. для отримання доходів від здійснення основної діяльності, які спрямовувати для задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (ПАТ КБ "ПриватБанк"), шляхом:

- здійснення дій, пов'язаних із зміною, розриванням, укладанням правочинів,

договорів, угод оренди, суборенди, найму, піднайму, користування відносно

нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- отримання всіх орендних, суборендних, будь-яких інших платежів за користування

нерухомістю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також Державній

реєстраційній службі, нотаріусів будь-яких документів (оригіналів, їх копій, дублікатів, витягів, з державних реєстрів, довідок), необхідних для управління, укладення договорів найму, оренди, суборенди нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

3. Прийняти відмову позивача від вимоги про зобов'язання приватного підприємства "Полекс-Люкс" вивільнити від будь-якого майна предмет іпотеки на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору № E/V082737 від 18.07.2008 р. та припинити провадження у справі в цій частині.

4. Стягнути з приватного підприємства "Полекс-Люкс" (58001, м. Чернівці, вул. Авіаційна, буд. 9-а, кв. 1, ) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір у сумі 1218,00 грн.

З набранням судовим рішенням законної сиди видати наказ.

У судовому засіданні 13.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 15.01.2016 р.

Суддя Т.І. Ковальчук