ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" січня 2016 р.Справа № 924/1818/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Городок

до Городоцької міської ради, м. Городок

про визнання протиправною бездіяльності Городоцької міської ради по розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.12.14р. щодо продажу орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, для будівництва та обслуговування належної ОСОБА_1 на праві приватної власності будівлі торгівлі, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1

про зобов'язання Городоцьку міську раду у встановленому законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 щодо продажу ОСОБА_1 орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за договором

від відповідача: не з'явилися

Повне рішення складено 11.01.2016 р.

Суть спору:

Позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльності Городоцької міської ради по розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.12.14р. щодо продажу орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, для будівництва та обслуговування належної ОСОБА_1 на праві приватної власності будівлі торгівлі, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1 та зобов'язати Городоцьку міську раду у встановленому законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 щодо продажу ОСОБА_1 орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1.

Обґрунтовуючи позов, позивач стверджує, що за договором дарування від 21.01.2014 року позивач є власником не житлового черепашного цегляного приміщення, площею 25. 6 м. кв., що розташоване за адресою м. Городок, вул. Червоний майдан, 13а / 1 на землях Городоцької міської ради, площею 0, 0050 га, кадастровий № :05:001:0166.

30 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

12 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про продаж вищевказаної земельної ділянки. За протоколом № 51 сесії Городоцької міської ради від 27 лютого 2015 року проект рішення про звернення позивача щодо надання дозволу на викуп орендованої землі постановлено не приймати як рішення. З огляду на викладене, відсутнє рішення про відмову від продажу земельної ділянки, а тому останнє не підлягає оскарженню в суді.

Вказані дії міської ради порушують норми ст. 127, 134, 128 ЗК України, а тому є протиправними. Так, позивач посилається на ст. 1, ст.4, ст.15, ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", ст. 6, ст. 10, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.2, ст. 18 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", ст. 128 Земельного кодексу України, зазначаючи, що відповідач без будь яких законних підстав ухилився від вирішення заяви від 12.12.2014 р., щодо продажу орендованої земельної ділянки площею 0,0050 га, в зв'язку з чим бездіяльність підлягає визнанню протиправною і зобов'язанню розгляду та прийняття відповідного рішення у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представники відповідача в судове засідання не з'явилися, причини суду не повідомили, всі ухвали суду (про порушення провадження у справі, про відкладення розгляду справи) вручені відповідачу про що свідчать судові повістки.

При цьому приймається до уваги, що якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Також, згідно п. 3.9.2 вказаної постанови неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Справа підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

21.01.2014 року між гр. ОСОБА_3 (дарувальниця) та позивачем укладено договір дарування, яким передбачено, що дарувальниця передає, а обдаровувана (позивач) приймає в дар належне дарувальниці на праві власності не житлове приміщення, що знаходиться по вул. Червоний майдан, 13а / 1, в м. Городок, Хмельницької області, на землях Городоцької міської ради, площею 0, 0050 га, кадастровий номер :05:001:0166.

Предметом договору є черепашне цегляне не житлове приміщення № 13а / 1, загальною площею 25. 5 м. кв. що розташоване по вул. Червоний майдан, в м. Городок, Хмельницької області.

Договір підписаний обома сторонами.

Згідно витягу № 16497955 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2014 року за відповідачем зареєстровано право власності (приватної) на не житлове приміщення, гараж по вул. Червоний майдан, 13а / 1 у м. Городок.

30.09.2014 року між відповідачем та позивачем укладено договір, в силу якого орендодавець (відповідач) надає, а орендар (позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний майдан, 13а / 1. В оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер :05:001:00166, площею 0, 0050 га.

При цьому згідно п. 15 договору, земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Договір підписаний обома сторонами.

Як вбачається з протоколу № 51, 51 сесії міської ради від 27 лютого 2015 року Городоцькою міською радою розглядалось звернення позивача щодо надання дозволу на викуп орендованої землі по вул. Червоний майдан, 13 а / 1, за яким постановлено проект рішення „Про звернення позивача щодо надання дозволу на викуп орендованої земельної ділянки по вул. Червоний майдан, 13 а / 1 не прийняти як рішення ради.

Відповідно до вказаного вище проекту, Городоцька міська рада "розглянувши звернення гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на викуп орендованої земельної ділянки по вул. Червоний майдан, 13 а / 1 під власним нежитловим приміщенням, керуючись ст. 12,81,127,128 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішила:

1. Надати дозвіл ліцензійній організації (згідно укладеного договору) на проведення експертної оцінки земельних ділянок, що надані в оренду в м. Городок: 1.1. гр. ОСОБА_1 по вул. Червоний Майдан, 13а/1, площею 50 кв.м., під власним нежитловим приміщенням.

2. Зобов'язати гр. ОСОБА_1 в місячний термін з дати прийняття рішення укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

3. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок здійснити за рахунок внесених авансових коштів, але не більше 10 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки".

Окрім того, з протоколу №49, 49 сесії міської ради від 30 грудня 2015 року Городоцькою міською радою розглядалось звернення позивача щодо надання дозволу на викуп орендованої землі по вул. Червоний майдан, 13 а / 1, за яким постановлено проект рішення „Про звернення позивача щодо надання дозволу на викуп орендованої земельної ділянки по вул. Червоний майдан, 13 а / 1 не прийняти як рішення ради.

З витягу з Державного реєстру речових прав від 10 грудня 2014 року вбачається, що за відповідачем зареєстровано право оренди земельної ділянки по вул. Червоний майдан, 13 а / 1 у м. Городок, площа 0,005 га.

10 грудня 2014 року, в силу рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вирішено провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки у м. Городок, вул. Червоний майдан, 13 а / 1 за позивачем.

12.12.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на викуп орендованої земельної ділянки під власним приміщенням по вул. Червоний майдан 13А/1.

Вважаючи протиправною бездіяльність Городоцької міської ради по розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.12.14р. щодо продажу орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, для будівництва та обслуговування належної ОСОБА_1 на праві приватної власності будівлі торгівлі, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1, фізична особа підприємець звернулася з даним позовом до суду. При цьому просить також зобов'язати Городоцьку міську раду у встановленому законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 щодо продажу ОСОБА_1 орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами пункту 2 статті 20 Господарського суду України кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав субєктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

У статті 16 частині 2 Цивільного кодексу України, передбачено, що такими способами можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Ця норма також визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся з позовом до відповідача визнати протиправною бездіяльність Городоцької міської ради по розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.12.14р. щодо продажу орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, для будівництва та обслуговування належної ОСОБА_1 на праві приватної власності будівлі торгівлі, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1.

При цьому вказаний спір, зважаючи на суб'єктний склад сторін, підвідомчий саме господарським судам з огляду на зміст постанови Верховного суду України по справі №21-544а14, згідно якої "спір стосовно захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватноправовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів".

Окрім того, враховано, що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, а земельна ділянка знаходиться у останнього в оренді саме для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За статтею 2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування, в межах повноважень, встановлених законом, приймають рішення, що є обовязковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян (ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності з п.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" земля належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста, а згідно ст.12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу і вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону входить в компетенцію лише міської ради.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України).

Згідно ч.ч.1,2,3,5,6,7,8,10 ст. 128 Земельного кодексу України Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб'єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.

Ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться субєктами господарювання, які є субєктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Ціна земельної ділянки площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд визначається за нормативною грошовою оцінкою, вказаною в технічній документації. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється за рахунок внесеного покупцем авансу, що не може бути більшим ніж 20 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.

Сума авансового внеску зараховується до ціни продажу земельної ділянки. У разі відмови покупця від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки сума авансового внеску не повертається.

Рішення про відмову продажу земельної ділянки може бути оскаржено в суді.

З матеріалів справи не вбачається факту прийняття відповідачем жодного рішення (в т.ч. в місячний термін) по заяві гр. ОСОБА_1, щодо надання дозволу на викуп орендованої земельної ділянки під власним приміщенням по вул. Червоний Майдан, 13А/1.

Так, протокол №51 п'ятдесят першої сесії міської ради 6 скликання від 27.02.2015 р. та протокол №49 49 сесії міської ради 6 скликання від 30.12.2014 р. не є свідченням належного виконання відповідачем ч. 4 ст. 128 Земельного кодексу України, оскільки вказана норма передбачає прийняття саме рішення. Так, у разі не прийняття проекту рішення про звернення гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на викуп орендованої земельної ділянки по вул. Червоний майдан 13а/1, щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, та неможливості прийняття інших проектів рішень, а саме рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, відповідач зобов'язаний був прийняти рішення про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

При цьому саме такі варіанти рішень органу місцевого самоврядування передбачають норми статті 128 Земельного кодексу України під час розгляду заяв про продаж земельних ділянок, а відповідач повинен діяти лише в межах та у спосіб передбачений Конституцією України та законами України.

Не прийняття відповідачем жодного рішення стосовно продажу (відмові у продажу) фізичній особі підприємцю земельної ділянки під власним приміщенням по вул. Червоний Майдан, 13А/1, як це передбачено ч. 3 ст. 128 ЗК України, позбавляє позивача можливості скористатися своїм правом передбаченим ч. 10 ст. 128 Земельного кодексу України стосовно оскарження рішення про відмову у суді, або вчинення інших дій для подальшої купівлі земельної ділянки. Враховується, що наявні у справі порядки денні протоколів не є актами індивідуальної дії, оскільки не спрямовані на встановлення (обмеження) певних прав та обов'язків, а таким чином їх оскарження не призведене до відновленню порушених прав.

З огляду на викладене, позивачем вірно обрано спосіб захисту шляхом визнання незаконною бездіяльності відповідача, що узгоджується з приписами п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України, а тому вказана вимога підлягає задоволенню, як така що заявлена обґрунтовано.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно п.2.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", відповідно до якого за наслідками розгляду справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування щодо оскарження (визнання незаконними) прийнятих ними актів з питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок у власність чи користування суб'єктам господарської діяльності, господарський суд залежно від характеру спору може зобов'язати названі органи виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства, зокрема розглянути в установленому для даного органу порядку питання, яке стосується предмета спору.

Зважаючи на те, що відповідач (орган місцевого самоврядування) у місячний строк не розглянув заяву ФОП про придбання земельної ділянки (ст. 128 ЗК України), приймаючи до уваги п.5 ч. 2 ст.16 УК України, щодо примусового виконання обов'язку в натурі, враховуючи встановлені вище факти, суд приходить до висновку, що позовна вимога стосовно зобов'язання Городоцьку міську раду у встановленому законом порядку розглянути заяву про продаж земельної ділянки є обґрунтованою, а тому також підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по оплаті судового збору покладається на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Згідно п. 6.3 Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (абз. 3п. 6.5 вказаної постанови Пленуму).

Відповідно до ч. 3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру", а згідно ст. 12 цього Закону, оплата праці адвоката здійснюється на підставі письмової угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Дія вказаного закону поширюється на осіб які є адвокатами.

Згідно ст. 2 Закону України „Про адвокатуру адвокатом може бути особа, яка має вищу юридичну освіту, підтверджену дипломом України або відповідно до міжнародних договорів України дипломом іншої країни, стаж роботи у галузі права не менше двох років, володіє державною мовою, склала кваліфікаційні іспити, одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняла Присягу адвоката України.

Таким чином, визначальним та достатнім для відшкодування стороні витрат з оплати послуг адвоката є факт здійснення такої оплати за умовами відповідного договору, підтверджений відповідними документами, а також факт надання послуг саме адвокатом, а не іншим представником.

Як слідує з матеріалів справи, право ОСОБА_2 на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю. Між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правової допомоги від 02.10.2015 р. та №8 від 08.06.2015 р. Предметом якого є представлення інтересів позивача за позовом про визнання протиправною бездіяльність Городоцької міської ради.

На підтвердження понесених позивачем витрат надано квитанцію №37, яке свідчить про те, що на підставі договору про надання правової допомоги позивач сплатив ОСОБА_2 2000,00грн.

Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи складність справи і позовні вимоги, та зважаючи на те, що витрати по відрядженню відшкодовуються позивачем (п. 6 угоди №8), а також враховуючи розрахунок витрат, суд вважає за необхідне стягнути з позивача 1500,00 грн. витрат оплати послуг адвоката.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Городок до Городоцької міської ради, м. Городок про визнання протиправною бездіяльності Городоцької міської ради по розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.12.14р. щодо продажу орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, для будівництва та обслуговування належної ОСОБА_1 на праві приватної власності будівлі торгівлі, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1; про зобов'язання Городоцьку міську раду у встановленому законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 щодо продажу ОСОБА_1 орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1 задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Городоцької міської ради по розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.12.14р. щодо продажу орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, для будівництва та обслуговування належної ОСОБА_1 на праві приватної власності будівлі торгівлі, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1.

Зобов'язати Городоцьку міську раду розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо продажу останній орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0050 га, кадастровий номер :05:001:0166, яка знаходиться в м. Городок по вул. Червоний Майдан, 13А/1, у визначеному законодавством порядку.

Видати наказ.

Стягнути з Городоцької міської ради (м. Городок, вул. Грушевського, 53, іден. код 04060708) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.) судового збору, 1500 грн. (одна тисяча п'ятисот гривень 00 коп.) оплати послуг адвоката.

Видати наказ.

Повне рішення складено 11.01.2016 р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - в наряд,

2 - позивачу, (АДРЕСА_2),

3 - відповідачу, (м. Городок, Хмельницька обл., вул. Грушевського, 53), рекоменд.