РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2016Справа №910/7276/15-г

За позовомЗаступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі 1) Київської міської ради, 2) Центрального парку культури і відпочинку Департаменту культури Київської міської державної адміністрації
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер"
простягнення 391 339,28 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

За участю представників:

Від прокуратуриВакулюк О.В.
Від позивача 1Рог О.В. (за довіреністю від 22.10.2015 р.)
Від позивача 2Рудь М.М. (за довіреністю від 21.07.2015 р.)
Від відповідачаКиреєв О.М. (за довіреністю від 20.07.2015 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В березні 2015 року Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Центрального парку культури і відпочинку Департаменту культури Київської міської державної адміністрації звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер", в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь 391 339, 28 грн., з яких 289 270, 97 грн. заборгованості по орендній платі з урахуванням індексації, 54 967, 42 грн. орендної плати за фактичне користування майном, 42 289, 73 грн. пені, 4 811, 16 грн. 3 % річних.

За вказаною позовною заявою ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Шкурдова Л.М.) від 26.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/7276/15-г.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 р., у даній справі позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер" на користь Центрального парку культури і відпочинку м. Києва 344 238 грн. 39 коп. суму основного боргу, 31 768 грн. 58 коп. пені, 4 811 грн. 16 коп. 3 % річних; в іншій частині позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.10.2015 р. № 910/7276/15-г рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 р. у справі № 910/7276/15-г скасовано, справу № 910/7276/15-г направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справ справу № 910/7276/15-г передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою від 03.11.2015 р. справу № 910/7276/15-г прийнято судом до свого провадження та призначено її розгляд на 27.11.2015 р.

27.11.2015 р. та 02.12.2015 р. в судових засіданнях оголошувалися перерви.

Ухвалою від 16.12.2015 р. суд відклав розгляд справи на 15.01.2016 р.

13.01.2016 р. до суду надійшов контррозрахунок ціни позову від відповідача.

В судове засідання 15.01.2016 р. з'явилися уповноважені представники сторін.

В ході засідання судом було заслухано остаточні позиції присутніх в засіданні учасників процесу по суті спору.

Представники прокуратури та позивачів не заперечили проти припинення провадження у справі на суму 289 890,00 грн., яка була сплачена відповідачем під час провадження у справі, решту позовних вимог підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову в частині 90 929,09 грн. з підстав, викладених у письмових запереченнях.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.05.2001 р. між Центральним парком культури і відпочинку (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер" (орендар) було укладено договір оренди майнового комплексу "Зеленого театру" (далі - договір оренди), відповідно до п.1.1 якого орендодавець на підставі рішення Київради № 295/1272 від 27.04.2001 р. передає, а орендар приймає в оренду майновий комплекс "Зеленого театру", вартість якого визначена експертним шляхом і складає 297 200 грн., згідно із звітом виконаним ДКП НДІСЕП від 31.01.2001 р., що розташований на Парковій дорозі в Печерському районі, загальною площею 3 169 кв.м, для створення культурно-розважального центру (відновлення функціонування театру і ресторану, проведення різнопланових концертних, презентаційних та розважальних заходів та влаштування автостоянки).

Згідно з п. 6.2 договору оренди строк його дії складає 25 років з дня підписання договору.

За умовами договору оренди за користування майновим комплексом орендар сплачує орендодавцю орендну плату, місячний розмір якої на момент початку дії договору становить 8 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1 333,33 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. Орендна плата сплачується орендарем, починаючи з дати фактичного використання об'єкту, згідно акту приймання-передачі та умов, викладених в додатку до договору, що є його невід'ємною частиною (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

На підставі акту прийому-передачі від 14.05.2001 р. парк передав, а товариство прийняло майновий комплекс "Зелений театр" в складі: будівля артистична, відкрита естрада з екранним майданчиком, кінопроекційна, амфітеатр в складі підпірної стіни та глядацьких місць, підсобні і технічні приміщення (дві будівлі), касові приміщення, споруда літнього кафе, майданчики, сходи, огородження.

Надалі між сторонами договору укладено додаткову угоду № 1 від 01.09.2007 р., за якою розмір орендної плати за один місяць збільшено до 26 500,00 грн. разом з ПДВ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2014 р., за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради розірвано договір оренди майнового комплексу "Зелений театр", що укладений 07.05.2001 р. між Центральним парком культури та відпочинку та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер", а також зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер" повернути майновий комплекс "Зелений театр", площею 3 169 кв.м., що розташований на Парковій дорозі в Печерському районі м. Києва Центральному парку культури та відпочинку м. Києва.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 р., яке набрало законної сили 10.11.2014 р., за актом від 19.12.2014 р., підписаним директором орендодавця 31.12.2014 р., орендар повернув, а орендодавець прийняв майновий комплекс "Зеленого театру", у відповідності до п. 4.5 Договору, що розташований на парковій дорозі в Печерському районі м. Києва в складі: будівля артистична, відкрита естрада з екранним майданчиком, кінопроекційна, амфітеатр в складі підпірної стіни та глядацьких місць, підсобні і технічні приміщення (дві будівлі), касові приміщення, споруда літнього кафе, майданчики, сходи, огородження.

Заступник прокурора міста Києва звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору оренди щодо своєчасного внесення орендної плати за користування майном.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, тобто обов'язок зі сплати орендної плати закон покладає на Орендаря, а право на отримання орендної плати закон надає Орендодавцю.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту позовної заяви, заборгованість відповідача з орендної плати з урахуванням індексації становить 289 270,97 грн., орендна плата за фактичне користування майном - 54 967,42 грн., пеня за прострочення виконання зобов'язання - 42 289,73 грн. та 3% річних - 4 811,16 грн.

В ході розгляду справи, частково визнавши борг, відповідач здійснив прострочену перед позивачем оплату на суму 289 890,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2091 від 21.08.2015 р. з призначенням платежу: погашення заборгованості з орендної плати у розмірі 253 303,30 грн. з ПДВ, пені 31 768,58 грн., 3% річних 4 811,16 грн.

Відповідно до п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв'язку із викладеним, суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення із відповідача 289 890,00 грн. заборгованості за період з 01.06.2014 р. по 10.11.2014 р. (розірвання договору оренди), з яких: 253 303,30 грн. -основна заборгованість з орендної плати, 31 768,58 грн. - пеня, 4 811,16 грн. - 3% річних.

Що стосується задоволення решти вимог про стягнення з відповідача 90 935,09 грн. заборгованості з орендної плати та 10 521,15 грн. пені, суд зазначає таке.

Виходячи з наявного в матеріалах справи контррозрахунку ціни позову, непогашена відповідачем сума 90 935,09 грн. являє собою орендну плату за фактичне користування об'єктом оренди в період з 10.11.2014 р. по 30.11.2014 р. в сумі 35 961,67 грн., визначена на підставі рахунку-фактури № СФ-0000032 від 10.11.2014 р. за листопад 2014 року, та в період з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 54 967,42 грн. відповідно до рахунка-фактури № СФ-0000038 від 19.12.2014 р. за грудень 2014 року.

Хоча прокурором не розділено суму заборгованості з орендної плати за листопад 2014 року за рахунком-фактурою № СФ-0000032 від 10.11.2014 р. на суму 53 942,51 грн. на заборгованість із здійснення орендної плати у період з 01.11.2014 р. до 10.11.2014 р. (до розірвання договору оренди) та заборгованість після 10.11.2014 р. (після розірвання договору оренди) по 31.12.2014 р. за фактичне користування майном, суд, здійснивши самостійний перерахунок, погоджується з відповідачем щодо періоду та природи виникнення заборгованості у розмірі 35 961,67 грн.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що залишок непогашеної відповідачем заборгованості у розмірі 90 935,09 грн. є нарахованою орендною платою за фактичне користування об'єктом оренди, який в період з 10.11.2014 р. по 30.11.2014 р. становить 35 961,67 грн., а в період з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р. - 54 967,42 грн.

Виходячи з тверджень прокурора, викладених в позовній заяві та наданих у подальшому поясненнях, відповідач зобов'язаний сплатити орендну плату у вказаній сумі за фактичне користування орендованим майном у період після розірвання договору оренди до повернення орендодавцю майна за актом від 19.12.2014 р., підписаним орендодавцем 31.12.2014 р.

Проте, з такими твердженнями прокурора та позивачів погодитися не можна, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 653 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили

За приписами ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно до п. 4.5. договору оренди при закінченні строку договору або при достроковому припиненні договору майновий комплекс передається орендодавцю за актом.

Як було вказано вище, акт повернення майнового комплексу від 19.12.2014 р. було підписано в двосторонньому порядку 31.12.2014 р.

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів листування між позивачем 2 та відповідачем, 20.10.2014 р. відповідач направив Центральному парку культури і відпочинку м. Києва лист про розірвання договору та підписання акту повернення з оренди майнового комплексу "Зелений театр" з приєднаними до нього примірниками договору та акту.

У відповідь на вказаний лист позивач 2 повідомив про необхідність здійснення комплексу заходів та процедур, що здійснюється при повернені орендованого майна, визначеного Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємства після припинення або розірвання договору оренди, затверджений наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 р. № 847, у зв'язку з чим просив відповідача надати пропозиції щодо кандидатур товариства, що будуть включені до складу комісії.

Надалі відповідач надсилав позивачу 1 також листи № 10/11/2014-1 від 10.11.2014 р. та № 02/12/2014-1 від 02.12.2014 р., в черговий раз підтверджуючи свою готовність передати йому орендовано майно.

Таким чином, з наведеної переписки, факт якої позивачем 1 не спростований, слідує, що відповідач підтвердив свою готовність передати орендодавцю орендоване майно за договором оренди ще в жовтні 2010 року, адже вчинив дії щодо повернення орендованого приміщення орендодавцю шляхом направлення останньому для підписання акту приймання-передачі.

Натомість, виходячи зі змісту вказаного листування та пояснень позивача 1, затягування здійснення передачі орендованого майна зумовлене законодавчо встановленою процедурою згідно з Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємства після припинення або розірвання договору оренди, затверджений наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 р. № 847.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про застосування указаного нормативного акта до правовідносин сторін за даним договором оренди, оскільки вказаний порядок поширюється на випадки повернення цілісних майнових комплексів державних підприємств та організацій, їх структурних підрозділів, цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів (п. 2 Порядку), в той час, як предметом договору оренди є майно комунальної власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Виходячи з поданих доказів, суд вважає, що відмову позивача 2 у прийнятті від відповідача орендованого майна за актом прийому-передачі ще в жовтні 2013 року слід кваліфікувати як прострочення кредитора, вказане у ст. 613 ЦК України, оскільки обґрунтованих пояснень такої відмови до суду не подано.

Відповідно до п. 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Натомість, договір оренди між позивачем 2 не містить положення, що передбачає обов'язок здійснення орендарем орендної плати за фактичне користування майном після дострокового розірвання договору до моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві.

Більше того, будь-які докази на підтвердження дійсного використання відповідачем майнового комплексу "Зелений театр" у період після розірвання договору оренди в матеріали справи подані не були.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки докази фактичного використання орендованого майна в матеріалах справи відсутні, та в силу ст. 613 ЦК України кредитор (позивач 2) є таким, що прострочив прийняття належного виконання з приймання майна, за переконаннями суду, у відповідача не виникло обов'язку сплачувати орендні платежі за спірний період.

Отже, на підставі усього викладеного вище, у задоволенні позовних вимог про стягнення 90 935,09 грн. орендної плати за фактичне користування об'єктом оренди слід відмовити з підстав їх необґрунтованості та безпідставності.

Поряд з викладеним, у суду також відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 10 521,15 грн. пені, які є похідними від вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за фактичне користування об'єктом оренди, у задоволенні яких відмовлено вище.

Питання розподілу судових витрат у справі не вирішується у зв'язку з тим, що прокурор був звільнений від сплати судового збору станом на момент подання позову до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер" на користь Центрального парку культури і відпочинку м. Києва 289 890,00 грн. припинити.

2. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.01.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко