ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2016 р.Справа № 916/4654/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 9, офіс 33, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 (65023, АДРЕСА_1, )

про стягнення 827 558,76 грн., з якої 450 000,00 грн. - основна сума заборгованості, 30 069,86 грн. 3% річних, 347 488,90 грн. інфляційні втрати

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 15.10.2015);

Від відповідача - не зявився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 (далі Відповідач) про стягнення 827 558,76 грн., з якої 450 000,00 грн. - основна сума заборгованості, 30 069,86 грн. 3% річних, 347 488,90 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 20.11.2015 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 09.12.2015.

Ухвалою суду від 09.12.2015 відкладено розгляд справи на 24.12.2015.

Ухвалою суду від 24.12.2015 відкладено розгляд справи на 14.01.2016.

Представник позивача подав заяву про забезпечення позову від 13.01.2016 (вх. № 2-178/16 від 14.01.2016) шляхом накладання арешту, а саме:

- накласти арешт на грошові кошти які знаходяться на розрахункових рахунках № 1459 в ЮГРУ „Приватбанк, МФО 328704 та № 1191 ОФ ПАТ „Західінкомбанк, МФО 328889, які належать товариству з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 (місцезнаходження: 65023, АДРЕСА_2, );

- накласти арешт на майно товариства з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 (місцезнаходження: 65023, АДРЕСА_2, );

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 (місцезнаходження: 65023, АДРЕСА_2, ) вчиняти будь-які правочини, що ставлять за мету припинення права власності на майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 або надають майно іншим субєктам на основі права користування, права господарського віддання, права оперативного управління або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених Цивільним та Господарським кодексами України.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011).

Проте, вказана заява позивача про забезпечення позову не містить посилання на обставини які, у разі невжиття саме такого заходу, можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у цій справі. А відтак, враховуючи наведене, заява позивача від 13.01.2016 (вх. № 2-178/16) про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 22, 104, 107, 525, 526, 536, 610, 611, 612, 623, 625, 692, 693, 694, 712 Цивільного кодексу України, статті 218, 220, 224, 225, 229, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, обґрунтовані невиконанням Відповідачем умов Угоди від 03.07.2013 про розірвання договору субпідряду від 21.05.2013 № 10-0513/1, щодо повернення грошових коштів що були раніше сплаченні підрядником за Договором субпідряду від 21.05.2013 № 10-0513/1.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення від 12.01.2016 № 1792/16 (а.с. 55). Вимоги ухвали суду від 20.11.2015 не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не представив.

Справа розглядалась за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в:

21.05.2013 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір субпідряду № 10-0513/1 (далі Договір від 21.05.2013) /а.с. 11-24/.

Відповідно до пунктів 2.1, 5.1 Договору від 21.05.2013 субпідрядник (Відповідач) зобовязався за замовленням підрядника (Позивача) на свій ризик виконати та здати йому в установлений цим договором строк, визначений в Графіку виконання робіт (Додаток № 3 до цього Договору) роботи з вертикального планування, улаштування пальового поля та монолітних залізобетонних фундаментів на обєкті будівництва „Підприємство з виробництва комбікормів за адресою: вул. Галицька 18А, м. Рогатин, Івано-Франківської області. Оплата за Договором здійснюється підрядником таким чином:

- авансовий платіж у розмірі 1 000 000,00 грн. в т.ч. ПДВ (20 %) 166 666,67 грн., що здійснює підрядник у якості передоплати за майбутнє виконання робіт, перераховується підрядником наступним чином:

- перша частина сума в розмірі 500 000,00 грн. в т.ч. ПДВ перераховується підрядником до 15.06.2013;

- друга частина сума в розмірі 500 000,00 грн. в т.ч. ПДВ перераховується підрядником до 01.07.2013 при умові виконання субпідрядником графіку виконання робіт (Додаток № 3).

Судом встановлено, що Позивачем здійснено попередню оплату Відповідачу за Договором від 21.05.2013 у сумі 500 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.06.2013 № 2022 /а.с. 30/.

03.07.2013 між Позивачем та Відповідачем укладено Угоду про розірвання договору субпідряду від 21.05.2013 № 10-0513/1 /а.с. 31-32/.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 6 Угоди від 03.07.2013 про розірвання договору субпідряду від 21.05.2013 № 10-0513/1 сторони дійшли згоди розірвати та припинити з моменту набрання чинності даної угоди дію Договору від 21.05.2013, який укладений між підрядником і субпідрядником. Субпідрядник зобовязався повернути (сплатити) підряднику грошові кошти в повному обсязі, що були раніше сплачені останнім субпідряднику за умов договору, а саме авансовий платіж у розмірі 500 000,00 грн. Сума заборгованості субпідрядника перед підрядником підтверджена Актом звірки взаєморозрахунків від 20.06.2013. Субпідрядник зобовязався перерахувати грошові кошти згідно п. 2 даної угоди до 30.07.2013. Угода вважається укладеною і набирає чинності з 03.07.2013.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач 08.07.2013 частково повернув грошові кошти у сумі 50 000,00 грн., що не заперечується Позивачем.

Отже, сума боргу Відповідача складає 450 000,00 грн. (500 000,00 50 000,00 = 450 000,00).

Не підлягають задоволенню позовні вимоги Позивача про стягнення 3 % річних у розмірі 30 069,86 грн. та інфляційних втрат у розмірі 347 488,90 грн., з огляду на наступне.

Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав (пункт 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

Отже нарахування інфляційних та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України на суму авансу, яка підлягає поверненню є неправомірним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з Відповідача суми основного боргу (авансу) у розмірі 450 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 19 січня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтями 612, 629, 1212 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, пунктом 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14, статтями 33, 34, 49, 66, 67, 75, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 (65023, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 9, офіс 33, ) 450 000,00 грн. (чотириста пятдесят тисяч гривень 00 коп.).

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „УКРХЛІББУД 1 (65023, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 9, офіс 33, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 6 750,00 грн. (шість тисяч сімсот пятдесят гривень 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов