КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" січня 2016 р. Справа №910/27407/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного Управління ДФС у місті Києві (вх. № 09-08.1/297/16 від 13.01.2016) на постанову господарського суду міста Києва від 23.11.2015 у справі № 910/27407/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Центрогаз», м. Київ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 23.11.2015 у справі № 910/27407/15 (суддя Чеберяк П.П.) визнано банкрутом товариство з обмеженою відповідальністю «Центрогаз»; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії боржника Дегтяра Ігоря Альбертовича ті інше.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, ГУ ДФС у місті Києві звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову та припинити провадження.

Колегія суддів, дослідивши апеляційну скаргу і додані до неї матеріали вважає, що вона підлягає поверненню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 3 статті 94 ГПК України, передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору. Недотримання зазначеної вимоги є підставою для повернення поданої апеляційної скарги у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Частиною 3 ст. 94 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі. Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 97 цього ж Кодексу передбачено, що скарга не приймається до розгляду і повертається, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам), документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, статтю 5 Закону України „Про судовий збір" викладено в новій редакції, відповідно до якої податкові органи позбавлено пільг щодо сплати судового збору.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Відповідно до пп. 2, 4 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній з 01.09.2015) в даному випадку за подання до господарського суду апеляційної скарги у справі про банкрутство судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви.

Згідно із пп. 13 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній до 01.09.2015) за подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство судовий збір сплачується у розмірі 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду апеляційної інстанції, скаржник в апеляційній скарзі просить звільнення його від сплати судового збору в зв'язку з відсутність передбачених бюджетом установи видатків на оплату судового збору, що за своєю суттю є клопотанням.

Розглянувши вказане клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Так, відповідно до норм ст. 8 Закону України „Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржник посилається на те, що кошторисом ГУ ДФС у м. Києві на 2015 рік не передбачено видатків бюджету на сплату судового збору.

Проте, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (абз. 2 п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування поважності підстав для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення клопотання ГУ ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору.

Крім того колегією суддів встановлено, що до апеляційної скарги не додані належні докази надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі, хоча при цьому в додатках до апеляційної скарги в п.1 зазначено - доказ направлення апеляційної скарги особам, які беруть участь у справі. Однак, відповідно до акту Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 № 09-14/12/16 при розкритті поштового відправлення від Головного Управління ДФС у Києві не виявлено документів вказаних в п. 1 додатків апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з доданими до неї документами скаржнику без розгляду по суті на підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України. Згідно ч. 4 ст. 97 цього ж Кодексу після усунення зазначених вище обставин - сплати судового збору в повному обсязі, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Оскільки апеляційна скарга повертається на підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження на даний час не розглядається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 94, 95, п. 3 ч. 1 ст. 97, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління ДФС у Києві на постанову господарського суду міста Києва від 23.11.2015 у справі № 910/27407/15 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко