ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р.Справа № 922/2681/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за первіснимпозовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харімпекс", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина" м. Харків , 3-я особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 м. Полтава
про за зустрічним позовом до про стягнення коштів в розмірі 550 000, 00 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина" м. Харків Товариства з обмеженою відповідальністю " Харімпекс" м. Харків визнання договору недійсним договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

третя особа ( ОСОБА_1В.) - не з*явилась

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харімпекс", м. Харків (далі - позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина" м. Харків (далі - відповідач) в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 550 000,00грн., а також судовий збір в розмірі 11 000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № № 24/12 від 24.12.2013 року про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги щодо повернення грошових коштів.

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

11.12.2015 року позивачем по справі було заявлене клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно ТОВ "Руновщина" ( т.2 а.с.157-159).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні рішення суду, а саме : № 922/2680/15, 922/2591/15, 922/2592/15, 922/2355/15, 922/5000/15, на думку заявника це свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов*язань не лише перед ТОВ "Харімпекс", а і перед іншими кредиторами.

Крім того, як зазначає позивач, у відповідності до рішення суду у справі за № 922/5000/15 постановлено про вилучення з Єдиного реєстру заборони відчудження об*єктів нерухомого майна запис про заборону відчудження нерухомого майна, що належить відповідачу по справі ТОВ "Руновщина".

Відповідно до приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. за №16 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов*язано вирішення питання про забезпечення позову і особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вибір заходу до забезпечення позову залежить від суті позовної вимоги та повинен бути співрозмірним, а заборона на вчинення дій повинна стосуватися лише предмета спору.

Предметом позову у даній справі є, зокрема, стягнення заборгованості у розмірі 550 000,00 грн., разом з тим, заявник просить суд накласти арешт на все нерухоме майно, при цьому переліку, якого саме майна заявником надано не було.

Так, позивачем не доведено конкретно , наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду про задоволення позову, оскільки саме такі обставини є підставою для застосування заходів до забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволені клопотання про забезпечення позову.

08.06.2015 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харімпекс", в якому він просить суд визнати ОСОБА_4 № 24/12 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 24.12.2013 року, укладеним між ТОВ "Руновщина", в особі ОСОБА_1 та ТОВ "Харімпекс" недійсним з моменту його вчинення у звязку із підписанням цього договору особою, яка не уповноважена діяти в інтересах ТОВ «РУНОВЩИНА» та посвідчення цього Договору печаткою ТОВ «РУНОВЩИНА», що визнана недійсною.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 червня 2015 року прийнято зустрічний позов відповідача та призначено його розгляд разом із первісним позовом.; задоволено клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (36000, м. Полтава, вул. Панаса Мирного,2); прийнято до розгляду клопотання відповідача щодо призначення по справі судової комплексної експертизи ( т.1 а.с.36-38).

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2013 року у справі за № 922/3916/13, яким встановлено факт втрати печатки ТОВ "Руновщина", про що позивачем за зустрічним позовом було здійснено публікацію у Всеукраїнському щомісячнику Бюлетень "Еко-Програма" № 9 від 10.09.2013 року, даний факт на думку заявника свідчить про те, що печатка на спірному договорі є недійсною.

Крім того, заявник посилається на ті обставини, що у директора товариства ОСОБА_1В на день підписання спірного договору не було належних повноважень , про що свідчить постанова Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2014 року у справі за № 922/3916/13.

08.06.2015 року за клопотанням відповідача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 ( м. Полтава , вул. Панаса Мирного,2) ( т.1 а.с.126-128).

За клопотанням позивача за зустрічним позовом судом була призначена комплексна судова експертиза ( т.1 а.с.164-167).

На вирішення судовим експертам поставлено наступні питання:

1. Чи підтверджується документально банківська операція з відкриття рахунків Відповідачем - ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ РУНОВЩИНА» в банківській установі ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" (), а також в її управліннях, філіях та представництвах?

2. Чи підтверджується документально господарська операція щодо отримання Відповідачем - ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РУНОВЩИНА» від Позивача - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРІМПЕКС» безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 550 000,00 грн. станом на 25.12.2013 року?

3. Чи виконано підпис від імені Директора ТОВ «РУНОВЩИНА» ОСОБА_1 у Договорі № 24/12 від 24.12.2013 р. про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

4.Чи виконано відбиток печатки на Договорі № 24/12 від 24.12.2013 р. про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги печаткою, що належить ТОВ «РУНОВЩИНА» та використовувалася ТОВ «РУНОВЩИНА» станом на 24 грудня 2013 року?

Провадження у справі зупинялось.

До суду надійшов висновок за № 6675 ХНДІСЕ ім. Бокаріуса судово-технічної експертизи документів, у відповідності до якого , експертною установою встановлено, що відтиск круглої печатки ТОВ" Руновщина " на договорі № 24/12 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 241.12.2-13 року нанесено не кліше круглої печатки ТОВ "Руновщина" ( т.2 а.с.98-101).

Щодо висновку судової економічної експертизи № 6673, остання проведена не була у зв*язку з ненаданням ТОВ "Руновщина" документів щодо проведення операції по відкриттю р/р 7001 в Київській ФПАТКБ "Південкомбанк" МФО 320876 ( т.2 а.с.146-150).

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 11.01.2016 року до 12.01.2016 року до 12 години.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

24.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харімпекс", м. Харків (далі - позивач, Кредитор) в особі директора ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Руновщина" (дала - відповідач, Позичальник) в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 24/12 (далі - ОСОБА_4).

Відповідно до п. 1.1. договору Кредитор надає Позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (надалі - фінансова допомога), а Позичальник зобов'язується використати її для власної господарської діяльності і повернути таку ж суму грошей у порядку і в строки, визначені в цьому договорі.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сума фінансової допомоги за договором становить 550 000,00 грн.

Фінансова допомога Позичальнику в сумі, зазначеній у п. 2.1. цього договору, здійснюється шляхом перерахування суми фінансової допомоги на поточний рахунок Позичальника, в строк, що не перевищує трьох банківських днів з дати підписання Договору (п.2.2).

Відповідно до п.1.4 Договору фінансова допомога надається строком на 12 календарних місяців з дати зарахування грошових коштів фінансової допомоги на розрахунковий рахунок Позичальника.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що повернення суми фінансової допомоги Позичальник здійснює самостійно, шляхом перерахування їх на поточний рахунок Кредитора.

Відповідно до п.1.6. Договору датою повернення фінансової допомоги вважається дата зарахування останньої частини грошових коштів на поточний рахунок Кредитора.

З цією метою ТОВ "Руновщина" в особі директора ОСОБА_1 відкрила в ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" поточний рахунок за № 7001 в гривні, про що свідчить договір банківського рахунку за № 4310Р-21Ю від 09.11.2013 року (т.2 а.с.109-132).

Судом встановлено, що договір № 24/12 від 24.12.2013 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги укладений в письмовій формі, містить всі істотні умови, з боку відповідача мав бути підписаний директором ОСОБА_1 який згідно із преамбулою договору є директором ТОВ «РУНОВЩИНА» та діє від імені останнього на підставі Статуту.

Згідно листа ОСОБА_6 від 01 грудня 2015 року та нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 саме ним за дорученням ОСОБА_1 було підписано ОСОБА_4 № 24/12 від 24.12.2013 про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 550 000 грн. 00 коп., укладений з ТОВ «ХАРІМПЕКС».

На підтвердження повноважень ОСОБА_6 на укладення договорів від імені ТОВ «РУНОВЩИНА», в тому числі й договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 24.12.2013 представником позивача за первісним позовом було надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ТОВ «РУНОВЩИНА» станом на 24.12.2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тобто мають преюдиційне значення.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2013 у справі № 922/3916/13, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та задоволення позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРС», що залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2015 встановлено, що 23 вересня 2013 року загальними зборами учасників ТОВ «Руновщина» були прийняті рішення про обрання директором Товариства ОСОБА_1 з об'ємом повноважень, визначених статутом Товариства; про надання комерційному директору ОСОБА_6 права вчиняти дії від імені ТОВ «Руновщина» без довіреності, у тому числі відкривати рахунки в банківських установах та підписувати банківські документи, договори та контракти на суму до трьох мільйонів гривень; про надання директору Товариства ОСОБА_1 повноваження для підписання необхідних документів для внесення відповідних змін до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Вказані рішення були оформлені протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина» №2309 від 23.09.2013 р.

На підставі вказаного протоколу №2309 від 23.09.2013 р., 25 вересня 2013 року у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були внесені відомості про реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «Руновщина», а саме, директором ТОВ «Руновщина» призначено ОСОБА_1, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані як особи, що мають право діяти від імені Товариства без довіреності (підписанти).

Судами встановлено, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина» про надання ОСОБА_7 повноважень підписанта, тобто діяти від імені Товариства без довіреності. Відповідно до протоколу №2309 від 23.09.2013р., ОСОБА_7 за власним бажанням залишив посаду директора ТОВ «Руновщина» і рішення про надання йому повноважень підписанта Товариства не приймалося. Таким чином, також встановлено, що реєстрація змін до установчих документів Товариства 23.09.2013р. стосовно надання ОСОБА_7 повноважень підписанта, тобто особи, яка має право діяти від імені Товариства без довіреності, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, зазначеним рішенням встановлено, що повноваження ОСОБА_6, надані йому рішенням загальних зборів 23.09.2013 р., суперечать положенням як Статуту Товариства затвердженого до 20.09.2013, так й новій редакції Статуту Товариства, оскільки вони не передбачають надання повноважень комерційному директору, або іншій посадовій особі, окрім директора Товариства, на вчинення дій від імені ТОВ «Руновщина» без довіреності, у тому числі відкривати рахунки в банківських установах та підписувати банківські документи, договори та контракти на суму до трьох мільйонів гривень. В той же час, відповідні зміни до Статуту Товариства від 20.09.2013 р. внесені не були.

З огляду на викладене, суд визнав недійсними та скасував рішення загальних зборів учасників ТОВ «Руновщина» від 23.09.2013, що оформлені протоколом №2309 від 23.09.2013 р., про обрання директором ТОВ «Руновщина» ОСОБА_1, про надання комерційному директору ОСОБА_6 право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, про надання ОСОБА_7 повноважень для підписання необхідних документів для внесення відповідних змін до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Скасував державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Руновщина» () від 25 вересня 2013 року та зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Березнівського районного управління юстиції Рівненської області внести до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про скасування вказаних змін від 25.09.2013 до установчих документів ТОВ «Руновщина».

З матеріалів справи також вбачається, що наказом № 40-К від 02.09.2013 ОСОБА_6 був звільнений з посади комерційного директора ТОВ «РУНОВЩИНА» та ознайомлений із цим наказом 12.09.2013, про що свідчить наявність його підпису на примірнику наказа.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_6 не були уповноважені укладати будь-які договори від імені ТОВ «РУНОВЩИНА».

Крім того, як вбачається з Договору та листа ОСОБА_6, на Договорі наявна печатка ТОВ «РУНОВЩИНА», яка має наступний вигляд: середина відбитку печатки окреслена колом, в якому у верхній його частині схематичне зображення одноповерхової будівлі зі складним дахом, що стоїть нібито за пагорбом та імітація горизонту декількома лініями; у лівій нижній частині міститься схематичне зображення трьох колосків, а з центру і праворуч відбитку міститься напис у чотири рядки: перший рядок ТОВАРИСТВО, другий рядок - з ОБМЕЖЕНОЮ, третій рядок - ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, четвертий рядок - "РУНОВЩИНА".

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.10.2015 у справі № 922/5000/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.09.2013 року ТОВ "Руновщина" опублікувало в газеті "Еко-Панорама" оголошення про втрату печатки ТОВ «Руновщина», яка має наступний вигляд: середина відбитку печатки окреслена колом, в якому у верхній його частині схематичне зображення одноповерхової будівлі зі складним дахом, що стоїть нібито за пагорбом та імітація горизонту декількома лініями; у лівій нижній частині міститься схематичне зображення трьох колосків, а з центру і праворуч відбитку міститься напис у чотири рядки: перший рядок ТОВАРИСТВО, другий рядок - з ОБМЕЖЕНОЮ, третій рядок - ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, четвертий рядок - "РУНОВЩИНА" та зазначило, що вказану печатку слід вважати недійсною.

Таким чином, інформація про недійсність печатки, оголошення про недійсність якої оприлюднено 10.09.2013 р., та відбиток якої міститься на Договорі про надання поротної безвідсоткової фінансової допомоги від 24.12.2013, є загальновідомою.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не може посилатися на свою необізнаність з приводу правомочності директора ТОВ "Руновщина" і печатки товариства під час укладання спірного договору.

Крім того, рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2013 у справі № 922/3916/13 встановлено, що в матеріалах справи міститься оголошення про втрату печатки ТОВ «Руновщина», опублікованого 10 вересня 2013 р. у Всеукраїнському щомісячнику Бюлетень «Еко-Панорама» №9 (71) та наказ № 01 від 25.09.2013 директора ТОВ «РУНОВЩИНА» ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що використання відбитку печатки ТОВ «Руновщина» нового зразка з зображенням будівлі за пагорбом та трьох колосків на документах ТОВ «Руновщина» є неправомірним, оскільки вказана печатка є недійсною, а жодного спростування цієї інформації представниками сторін суду надано не було.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, єдина офіційна дійсна печатка ТОВ «Руновщина» без графічних зображень об'єктів, яка міститься на протоколі загальних зборів учасників Товариства №0407 від 04.07.2013 р., залишається дійсною та не скасованою.

Зважаючи на такі обставини, відбиток печатки на усіх документах, посвідчених печаткою ТОВ «Руновщина» з зображенням будівлі за пагорбом та трьох колосків, є недійсним.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 6675 від 19.10.2015 при порівняльному дослідженні відтиску круглої печатки «ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РУНОВЩИНА» на договорі № 24/12 від 24.12.2013 з вільними, експериментальними відтисками-зразками встановлено, що вони мають розбіжності за загальними ознаками-дизайном (наявністю стилізованого рисунка у центрі досліджуваного відтиску та відсутністю рисунка у відтисках-зразках); розташуванням тексту; конфігурацією і розміром знаків.

Вказані розбіжності є суттєвими і свідчать про те, що відтиск круглої печатки «ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РУНОВЩИНА» на договорі № 24/12 від 24.12.2013 нанесено не кліше круглої печатки ТОВ «РУНОВЩИНА», вільні зразки відтисків якого надані для порівняльного дослідження на розрахунку № 2 від 22.10.2013, акті про використану електричну енергію ТОВ «РУНОВЩИНА» за жовтень 2013, акті приймання передачі товарної продукції від 23.10.2013 та експериментальні зразки відтисків якого надані для порівняльного дослідження.

На підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 № 24/12 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 24.12.2013 був укладений особою, яка не мала повноважень на укладення договорів від імені ТОВ «РУНОВЩИНА» та посвідчений печаткою ТОВ «РУНОВЩИНА», яка була визнана недійсною.

Відповідно до абз. 8 п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11 якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Також рішенням господарського суду Харківської області від 06.10.2015 у справі № 922/5000/15 встановлено, що позивачем були подані заяви до Зачепилівського РВ ГУМВС України, прокуратури Харківської області, Генерального прокурора України, Міністра внутрішніх справ України з приводу рейдерського захоплення ТОВ «Руновщина», незаконного розпорядження ОСОБА_1 і ОСОБА_8, ОСОБА_9 майном товариства і укладання незаконних правочинів цими особами від імені ТОВ "Руновщина", в тому числі і з позивачем ТОВ «ХАРІМПЕКС».

Вказані заяви були надані відповідачем до матеріалів справи.

23 вересня 2013 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення за вищезазначеними заявами було внесено до ЄРДР за №0000244 за фактом вчинення ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України та ч.4 ст.191 КК України щодо підробки документів від ТОВ «Руновщина» та незаконного розпорядження майном ТОВ «Руновщина».

Відповідно до листа Харківської обласної державної адміністрації, який міститься в матеріалах справи, у вказаний період (грудень 2013 року) мали місце дії направлені на протиправне захоплення управляння ТОВ «Руновщина» з боку осіб, щодо яких проводиться кримінальне провадження.

Суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не були уповноваженими особами ТОВ «Руновщина» у казаний період часу, діяли всупереч інтересам ТОВ «Руновщина», а за наявності відсутності доказів про підтвердження факту оприбуткування та розпорядження грошовими коштами, для ТОВ «Руновщина» не могли настати правові наслідки за спірним договором поворотної фінансової допомоги, вчиненим ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо того, що рішення господарського суду Харківської області у справі №922/3916/13 від 02.12.2013 набуло чинності у лютому 2014 року, а тому не має зворотної дії у часі, оскільки згідно вказаного рішення стан відомостей ТОВ «Руновщина» про директора, підписантів, учасників та місцезнаходження товариства було повернено в первісний стан, що існував у липні 2013 року, а відповідно до ухвали про розяснення цього ж рішення від 14.08.2014 у справі №922/3916/13, директором ТОВ «Руновщина» з 05.07.2013 і на момент укладання спірного договору поворотної фінансової допомоги від 24.12.2013 був ОСОБА_10.

Представником позивача за первісним позовом в судовому засідання було надано отриманий від ОСОБА_6 ОСОБА_4 банківського рахунку № 4310Р-21Ю від 09 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «РУНОВЩИНА» в особі директора ОСОБА_1В відповідно до якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № 7001 з відповідними додатками до нього

Однак, враховуючи те, що зазначений ОСОБА_4 та Додатки до нього мають вказані дефекти, а саме те, що вони були підписані ОСОБА_1, який не був уповноважений діяти від імені та в інтересах ТОВ «РУНОВЩИНА»; те, що, вони скріплені печаткою ТОВ «РУНОВЩИНА», недійсність якої встановлена рішеннями господарським судом Харківської області у справі № 922/3916/13, у справі №922/5000/15, №922/3610/14, №922/3287/14, а також те, що укладення зазначеного Договору не підтверджує факт отримання та розпорядження ТОВ «РУНОВЩИНА» грошових коштів, суд не бере їх до уваги.

Згідно виписки Харківського РУ ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМ БАНК» від 24.12.2013 ТОВ «ХАРІМПЕКС» було перераховано на поточний рахунок № 7001 ТОВ «РУНОВЩИНА» грошові кошти в розмірі 550 000 грн. 00 коп. згідно договору № 24/12 ОСОБА_4 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 24.12.2013.

Водночас, відповідно до акту Красноградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «РУНОВЩИНА» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період» № 3/20-16-22/30385932 від 16.01.2015 за перевіряємий період встановлено, що ТОВ «РУНОВЩИНА» не отримував поворотну фінансову допомогу.

Крім того, відповідно до Оборотно сальдової відомості ТОВ «РУНОВЩИНА» по рах. 50.5 по контрагенту ТОВ «ХАРІМПЕКС» оборотів за період з 01.08.2013 по 31.07.2014 не відображено.

Відповідно до п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України поворотна фінансова допомога сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Терміну, про який йде мова в пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 розд. І ПК України, в цивільному законодавстві відповідає договір позики.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно п.136.1.20 ПК України для визначення обєкта оподаткування податку на прибуток не враховуються основна сума отриманих кредитів, позик та інших доходів, що визначені нормами цього розділу, які не враховуються для визначення обєкта оподаткування.

Тобто, основна сума отриманої поворотної фінансової допомоги (позики) не включається до доходу платника податку на прибуток на підставі пункту 136.1.20 ПКУ.

Враховуючи вимоги п.п. 135.5.4 та 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України сума (частка суми) поворотної фінансової допомоги, яка не повернута платником податку на кінець звітного періоду особі, що надала таку допомогу, оподатковується наступним чином.

Платник податку, який отримав таку допомогу від особи, що є платником податку на прибуток підприємств та сплачує податок на загальних підставах і не має пільг із сплати цього податку, включає до складу доходів звітного періоду суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Такі умовні проценти відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу вважаються безповоротною фінансовою допомогою та включаються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток до складу інших доходів.

Базовим податковим (звітним) періодом для цілей розділу III «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу.

Для платників податку на прибуток, для яких базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік, відображення (нарахування) в податковому обліку з податку на прибуток сум поворотної фінансової допомоги (якщо вона отримана від не платника податку на прибуток за базовою ставкою) або умовних відсотків, нарахованих на такі суми, (якщо така допомога отримана від платника податку на прибуток на загальних правилах) здійснюється за підсумками звітного (податкового) року і поквартально не відображається (не нараховується) в податковому обліку.

Таким чином, у разі отримання ТОВ «РУНОВЩИНА» поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від ТОВ «ХАРІМПЕКС» та не повернення такої фінансової допомоги у строк, що встановлений Договором, тобто до 24.12.2014, ТОВ «РУНОВЩИНА» мало б нарахувати проценти на суму, що залишилася неповерненою ним на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день використання поворотної фінансової допомоги.

Згідно п. 17 Додатку № 2 до ОСОБА_3 про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 16.01.2015 за перевіряємий період не встановлено, що ТОВ «РУНОВЩИНА» отримувало поворотну фінансову допомогу.

Таким чином, судом встановлено те, що відстежити куди поділися грошові кошти перераховані ТОВ"Харімпекс" на рахунок який відкрив ОСОБА_1 по договору № 431ОР-21Ю від 09.12.2013 року про відкриття банківського рахунку у банку ПАТ"Комерційний банк"Південкомбан" не можливо.

Зазначені висновки суду відповідають Узагальнюючий податковій консультації щодо податкового обліку поворотної фінансової допомоги, затвердженої Наказом Міндоходів від 01.07.2014 р.

Крім того, згідно даних, наявних у вищезазначеному ОСОБА_3 перевірки від 16.01.2015 ТОВ «ХАРІМПЕКС» не був контрагентом ТОВ «РУНОВЩИНА».

Відповідно до висновку судової економічно експертизи № 6673 від 24.11.2015 господарську операцію щодо отримання Відповідачем ТОВ «РУНОВЩИНА» від Позивача ТОВ «ХАРІМПЕКС» безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 550000 грн. станом на 25.12.2013 року підтвердити не надається за можливе.

Постановою Верховного Суду України від 15.12.2015 у справі № 21-4266а15 встановлено, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція повязана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України (яка була чинна станом на момент виникнення правовідносин) витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Жодного первинного документу, який би підтверджував факт руху активів платника податків та руху його капіталу, сторонами надано не було.

Пунктом 2.3 Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 24.12.2013 № 24/12 Позичальник зобовязаний повернути фінансову допомогу в строки, встановлені п. 1.4 Договору.

Таким чином, зазначеним Договором не встановлена форма розрахунку.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 1087 ЦК України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Згідно п. 1 постанови Правління Національного банку України «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013 № 210 встановлено граничну суму розрахунків готівкою: підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень.

Розрахунок між ТОВ «РУНОВЩИНА» та ТОВ «ХАРІМПЕКС» міг бути здійснений як у готівковій, так і у безготівковій формі.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Пленуму Верховного Суду України висловленій у п.8 Постанови від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" де зокрема зазначається, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

У відповідності до ч.1 ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Відповідно до вимог статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлене законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 92 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язані діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Виходячи з аналізу правових норм, угода, укладена представником юридичної особи або керівником її відособленого підрозділу без належних повноважень на її укладення або з перевищенням цих повноважень, повинна бути визнана недійсною як така, що не відповідає вимогам закону. Оскільки сторона, з якою укладено угоду, знала або повинна була знати про відсутність у представника другої сторони відповідних повноважень, то її засновані на цій угоді вимоги до другої сторони (від імені якої укладено угоду) задоволенню не підлягають. При цьому припущення про те, що сторона, з якою укладено угоду, знала або повинна була знати про відсутність у представника юридичної особи або керівника її відособленого підрозділу повноважень на укладення угоди, ґрунтується на її обов'язку перевіряти такі повноваження.

Відповідно до приписів п. 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Пункт 3 даної статті передбачає, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За статтею 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства та передбачає певні законодавчі обмеження: орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 укладаючи спірний договір від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина", не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Пунктом 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Особа, призначена уповноваженим органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Пунктом 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» також встановлено, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 15, 22, 26, 33, 43, 44, 49, 60, 78, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Харімпекс» () про забезпечення позову відмовити.

У первісному позові відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним ОСОБА_4 № 24/12 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 24.12.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Руновщина" (Код ) в особі ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харімпекс" (Код ) недійсним з моменту його вчинення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харімпекс» (, м.Харків, вул.Кузнечна,27 п/р 4001 в ПАТ "Юнекс Банк" м.Київ, МФО 322539) ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Руновщина" (Код , АДРЕСА_1, п/рахунок 7001 Київська ФПАТКБ "ПівденкомБанк", МФО 320876 ) судовий збір в сумі 1218 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_11