ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 січня 2016 року Справа № 924/1300/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Прокопанич Г.К. і Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕМІКС", м. Хмельницький,

на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.10.2015

та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015

зі справи № 924/1300/15

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "ХМЕЛЬНИЦЬКБУД", м. Хмельницький,

до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Хмельницький,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне виробничо-комерційне підприємство "РЕМІКС" (далі - Підприємство), м. Хмельницький,

про визнання недійсним рішення,

за зустрічним позовом Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Хмельницький,

до товариства з додатковою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "ХМЕЛЬНИЦЬКБУД" (далі - Товариство), м. Хмельницький,

про стягнення штрафу в розмірі 54 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.10.2015 у справі № 924/1300/15, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015, первісний позов задоволено повністю; у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

26.12.2015 (згідно з поштовим штампом на конверті) Підприємство звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 25.12.2015 № 53, у якій просить скасувати судові акти попередніх інстанцій зі справи № 924/1300/15 повністю та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову Товариства.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на те, що до скарги на порушення вимог частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Так, у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 22.05.2015 N 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015, внесено суттєві зміни до Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674), які полягають, зокрема у такому:

- у частині другій статті 4 Закону:

пункт 2, що регулює ставки судового збору за подання до господарського суду позовних заяв, інших заяв, скарг, видачу документів, викладено у новій редакції, якою визначено найменування документа та дії, за яку справляється судовий збір, і платника судового збору;

у підпунктах 4, 5, 6 пункту 2 змінено порядок обчислення ставок судового збору за подання апеляційних, касаційних скарг на рішення господарського суду та у справах про банкрутство, заяв про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України. Такі ставки визначаються на підставі ставок, що підлягали сплаті при поданні позовних заяв, інших заяв і скарг.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 у редакції, що діє з 01.09.2015, ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

До касаційної скарги Підприємства додано платіжне доручення від 25.12.2015 № 283 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 1 461,60 грн.

Проте, у справі № 924/1300/15 розглядалися спільно: позовна заява Товариства про визнання недійсним рішення та зустрічна позовна заява Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення 54 000,00 грн. штрафу.

З зазначеними позовами сторони звернулися до суду у серпні 2015 року.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 в редакції, що діяла до 01.09.2015, ставкою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

У відповідності до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 в редакції, що діяла до 01.09.2015, ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено: 1 розмір мінімальної заробітної плати (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Законом № 3674 у редакції, що діє з 01.09.2015, передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Таку ж правову позицію викладено і в підпункті 2.15 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" (із внесеними змінами та доповненнями, зокрема від 16.12.2015).

Оскільки позовна заява Товариства містить немайнову вимогу, а зустрічний позов Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - майнову вимогу, то станом на час звернення скаржника з касаційною скаргою до суду, з урахуванням встановленого до 01.09.2015 законодавчого обмеження мінімального розміру судового збору з позовних заяв майнового характеру, мало бути сплачено судовий збір у загальній сумі 3 654,00 грн. ((1 827,00 грн. + 1 218,00 грн.) х 120 % = 3 654,00грн.), чого скаржником зроблено не було.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.10.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 зі справи № 924/1300/15 повернути приватному виробничо-комерційному підприємству "РЕМІКС".

Суддя В. Палій

Суддя Г. Прокопанич

Суддя В. Студенець