РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016Справа №904/2518/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «УФК»
третя особа -Приватне акціонерне товариство «Ю.Ф.Сі.»
прозвернення стягнення на предмет іпотеки

СуддяСташків Р.Б.

Представники:
від позивача - Савінський К.В. (представник за довіреністю);
від відповідача - не з'явився;
від третьої особи -Козачук М.О. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - позивач або Банк) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УФК» (далі - відповідач або Товариство) про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21.12.2011, що зареєстрований у реєстрі за № 3108 (далі - Іпотечний договір), а саме: на нежилі будівлі, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 169, та належать на праві власності Товариству, шляхом реалізації в ході прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою піною реалізації (враховуючи уточнення) у сумі 6368329 грн., у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №21-11-980-КL від 21.12.2011 (далі - Кредитний договір) у загальній сумі 44839528,74 грн. та штрафними санкціями в сумі 4167980,92 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 311821 грн. штрафу за порушення пункту 5.3 (підпункт 5.3.2) Іпотечного договору, та 4000 грн. судових витрат, які пов'язані із необхідністю встановлення вартості майна для визначення ціни позову.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок невиконання позичальником (Приватним акціонерним товариством «Ю.Ф.Сі.») за Кредитним договором своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, у останнього виникла заборгованість на загальну суму 49007509,66 грн., яка частково повинна бути погашена відповідачем (як майновим поручителем) за рахунок вищевказаного предмета іпотеки.

Крім того, за невиконання відповідачем обов'язку щодо страхування предмету іпотеки, передбаченого пунктом 5.3 Іпотечного договору, позивачем на підставі пункту 8.1 Іпотечного договору нараховано та заявлено до стягнення штраф у сумі 311821 грн.

Також позивач просить компенсувати за рахунок відповідача понесені ним витрати на проведення до подачі позовної заяви оцінки предмету іпотеки, які він розцінює як судові витрати.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав.

У судове засідання представники відповідача не з'явилися, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення відповідача про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення, оскільки ухвали суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, а також про відкладення розгляду справи були надіслані на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Таким чином, враховуючи приписи статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідач був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Розгляд справи відкладався.

Судом взято до уваги, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню спору, а також не встановлено інших обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні, суд не вбачає за необхідне повторно відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Третя особа позов не визнала, проте обґрунтованих заперечень проти позову не навела, заперечень проти суми заборгованості та початкової ціни продажу предмету іпотеки не висловила.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2011 між Банком та Приватним акціонерним товариством «Ю.Ф.Сі.» (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір, відповідно до якого Банк зобов'язувався надавати Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі - Кредит), шляхом відкриття для поповнення обігових коштів Позичальника відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 28000000 грн., терміном користування Кредитом до 18.03.2013, зі сплатою 22% річних.

У подальшому (у період з 23.12.2011 до 26.12.2013 ) до Кредитного договору були укладені 22-ві додаткові угоди, відповідно до яких Позивачу надавалися кредитні кошти та змінювалися умови кредитування.

Зокрема, відповідно до додаткової угоди № 19 від 14.10.2013 до Кредитного договору збільшено ліміт кредитної лінії до 38000000 грн., продовжено строк користування Кредитом до 12.05.2015, доповнено Кредитний договір пунктом 4.2.12 та передбачено відповідальність за невиконання Позичальником умов даного пункту у вигляді збільшення процентної ставки, а також збільшено передбачений статтею 625 ЦК України розмір відсотків за прострочення виконання грошових зобов'язань до 30% річних.

За умовами додаткової угоди № 21 від 26.12.2013 до Кредитного договору встановлені наступні умови кредитування:

- Кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 37200000 грн.;

- терміном користування до 30.11.2015;

- процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 22% річних.

У пункті 2.7 Кредитного договору (у редакції додаткової угоди № 21 від 26.12.2013) передбачений графік зменшення ліміту кредитної лінії, починаючи з травня 2014 року.

Факт надання Банком Позичальнику кредитних коштів підтверджується залученими до матеріалів справи копіями листів Позичальника про видачу кредиту, платіжних доручень, меморіальних ордерів, а також виписками з банківських рахунків. Даний факт не заперечувався і представником Позичальника у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається допущення Позичальником прострочення погашення заборгованості за Кредитом (зменшення ліміту кредитної заборгованості) та нарахованими процентами, що передбачені графіком, викладеним у пункті 2.7 Кредитного договору.

У зв'язку із наявністю зазначеного прострочення, Банком 02.06.2014 було направлено до Позичальника листа-претензію №1019/046-кв щодо погашення простроченої заборгованості. Однак, вказане порушення не було усунуто. Зворотного матеріали справи не містять.

Пунктом 6.1 Кредитного договору передбачено право Банку вимагати від Позичальника дострокового повернення заборгованості за цим Договором в повному обсязі, зокрема у разі прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та процентів за користування Кредитом.

Згідно з частиною другою пункту 6.1 Кредитного договору для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення Позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 календарний день після отримання Позичальником такої вимоги термін повернення Кредиту вважається таким, що настав і Позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за Кредитом у повному обсязі.

З метою дотримання вказаного порядку дострокового погашення Кредиту, Банк направив Позичальнику 11.09.2014 лист-вимогу № 1577/046-кв про дострокове погашення заборгованості (копія разом з копіями доказів її вручення долучена до матеріалів справи).

Як слідує з матеріалів справи, зокрема з повідомлення про вручення поштового відправлення, вказаний лист-вимога був отриманий представником відповідача за довіреністю 23.09.2014, а тому, враховуючи положення пункту 6.1 Кредитного договору, термін виконання основного зобов'язання (погашення Кредиту в повному обсязі) настав 24.10.2014.

Відповідно до пункту 4.2.6 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний надавати Банку квартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю Позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс (форму №1), звіт про фінансові результати (форму №2), а також в строк до 7 числа поточного місяця надавати Банку довідки з інших банків, в яких у Позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти та стан заборгованості.

Пунктом 7.3 Кредитного договору передбачено, що Банк має право нараховувати Позичальнику неустойку в розмірі 0,5 відсотків від суми фактичного залишку заборгованості за Кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником, зокрема, пункту 4.2.6 Кредитного договору за кожний факт порушення.

Оскільки Позичальник не надав Банку баланс (форму №1), звіт про фінансові результати форму №2), звіт про рух грошових коштів (форма №3) станом на 30.06.2014 та станом на 30.09.2014 (зворотного матеріали справи не містять, а також не спростовано ні Позичальником, ні відповідачем) чим порушив умови пункту 4.2.6 Кредитного договору двічі, то Банком було нараховано Позичальнику відповідну неустойку. Та у зв'язку із цим на адресу Позичальника 18.11.2014 направлено лист за № 1645/046-кв з вимогою та нагадуванням виконати умови пункту 4.2.6 Кредитного договору. Проте, вказані порушення усунуті не були.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою (штрафом, пенею), а також заставою.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, порушення зобов'язання є підставою для застосування до правопорушника правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, станом на 24.11.2014, у зв'язку із порушенням умов Кредитного договору, у Позичальника перед Банком обліковується наступна заборгованість:

- 37200000,00 грн. - заборгованість за Кредитом;

- 7639528,74 грн. - заборгованість за процентами;

- 1601738,07 грн. - пеня за прострочення сплати Кредиту;

- 544344,18 грн. - пеня за прострочення сплати процентів;

- 204138,39 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати Кредиту;

- 929164,51 грн. - інфляційні втрати, нараховані на суму Кредиту;

- 70064,80 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати процентів;

- 446530,97 грн. - інфляційні втрати, нараховані на суму прострочених процентів;

- 372000,00 грн. - нарахована неустойка за неподання до Банку щоквартальної фінансової звітності (ф.№1; ф.№2).

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок нарахованої заборгованості за Кредитним договором, суд встановив, що він є арифметично правильним, відповідає нормам чинного законодавства, матеріалам справи та умовам Кредитного договору.

Ні відповідачем, ні третьою особою (Позичальником) вказаний розрахунок не оспорений і не спростований, матеріали справи не містять доказів погашення вказаної суми заборгованості.

Таким чином, загальний розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором становить 49007509,66 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язання Позичальника за Кредитним договором, між Банком (Іпотекодержатель) та Товариством (Іпотекодавець) 21.12.2011 був укладений Іпотечний договір, за яким у іпотеку передані нежилі будівлі (літ. А-1, А'-1, Б-1, Б'-1, В, Д, Е, Ж, З, Г), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 169, та належать на праві власності Товариству. Іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.12.2011, зареєстрований в реєстрі за №3108.

За умовами Іпотечного договору узгоджена сторонами оціночна вартість предмету іпотеки відповідала його ринковій вартості на момент укладання цього Договору та становила 6236420,00 грн.

Станом на 17.11.2014 відповідно до висновку незалежного суб'єкта оціночної діяльності ПП «Манускрипт» ринкова вартість Предмету іпотеки складала 6368329,00 грн.

Відповідно до умов пунктів 5.1.1, 5.1.2, 7.1 Іпотечного договору Банк має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання Основного зобов'язання або його частини, воно не буде виконане; вимагати дострокового виконання Основного зобов'язання, а у разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки, у випадку порушення Позичальником Основного зобов'язання за Кредитним договором чи Іпотекодавцем зобов'язань за Іпотечним договором, а також у випадках, передбачених чинним законодавством України.

У зв'язку з порушенням умов Кредитного договору 10.06.2014 Банк направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушення за вих. № 1172/046-кв, також 09.02.2015 направив на адресу відповідача лист-вимогу про усунення порушення за вих. №9/046-кв, однак прострочена заборгованість за Кредитним договором залишилась непогашеною.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 2 статті 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Станом на момент розгляду спору по суті, відповідачем зобов'язання, забезпечені Іпотечним договором, не виконано, грошових коштів на користь Банку не перераховано.

Підпунктом 5.3.2 пункту 5.3 Іпотечного договору передбачено, що Товариство зобов'язано на період фактичної дії цього Договору застрахувати за свій рахунок Предмет іпотеки на користь Банку від усіх видів ризиків (в тому числі від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування) у страховій компанії яка рекомендована або акредитована у Банку, на його повну вартість, але не меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану у цьому договорі оціночну вартість, та надати Банку копію договору страхування (страхового полісу).

За невиконання відповідачем, зокрема, вказаного обов'язку, пунктом 8.1 Іпотечного договору передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 5% від вартості предмету іпотеки, що визначена у цьому Договорі.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем вказаного обов'язку. Зворотного відповідачем також не доведено, а тому Банк правомірно нарахував Товариству, на підставі пункту 8.1 Іпотечного договору, штраф у сумі 311821 грн. (6236420 х 5% = 311821 грн.).

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи зазначене та вимоги позивача, суд дійшов висновку, що продаж предмета іпотеки повинен відбуватися шляхом проведення прилюдних торгів, із початковою ціною реалізації предмета іпотеки у сумі 6368329,00 грн. (даний розмір ринкової вартості предмету іпотеки, заявлений позивачем відповідно до проведеного висновку незалежної оцінки, ні відповідачем, ні третьою особою не оспорений та не спростований), та направлення коштів отриманих від цієї реалізації на погашення заборгованості за Кредитним договором, що є предметом розгляду у даній справі.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Виходячи з вищевикладеного, відповідачем у супереч положенням статей 33, 34 ГПК України не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

За таких обставин справи позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача та підлягає стягненню у дохід Державного бюджету України.

Разом з тим, понесені позивачем додаткові витрати у сумі 4000 грн., пов'язані із проведенням до подачі позовної заяви оцінки предмету іпотеки, за своєю правовою природою (у розумінні статті 44 ГПК України) не є судовими витратами, пов'язаними з розглядом справи, а тому не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 75, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21.12.2011, що зареєстрований у реєстрі за № 3108, а саме: на нежилі будівлі (літ. А-1, А'-1, Б-1, Б'-1, В, Д, Е, Ж, З, Г), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 169, та належать на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2009 Товариству з обмеженою відповідальністю «УФК» (ідентифікаційний код 31457722) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (ідентифікаційний код 19357489) шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною реалізації у сумі 6368329,00 грн., у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором N9 21-11-980-КІ. від 21.12.2011 у сумі 49007509,66 грн., а саме:

- 37200000,00 грн. - заборгованості за кредитом;

- 7639528,74 грн. - заборгованості за процентами;

- 1601738,07 грн. - пені за прострочення сплати кредиту;

- 544344,18 грн. - пені за прострочення сплати процентів;

- 204138,39 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати кредиту;

- 929164,51 грн. - інфляційні втрати, нараховані на суму кредиту;

- 70064,80 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати процентів;

- 446530,97 грн. - інфляційні втрати, нараховані на суму прострочених процентів;

- 372000,00 грн. - нарахованої неустойки за неподання до банку щоквартальної фінансової звітності (ф.№1; ф.№2).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УФК» (02166, м. Київ, вул. Жукова, буд. 26, ідентифікаційний код 31457722) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 41, ідентифікаційний код 19357489) 311821 грн. (триста одинадцять тисяч вісімсот двадцять одну гривню) штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УФК» (02166, м. Київ, вул. Жукова, буд. 26, ідентифікаційний код 31457722) у дохід Державного бюджету України 73080 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень) судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.01.2016

СуддяСташків Р.Б.