ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.2016 Справа № 920/897/15
Господарський суд Сумської області у складі: головуючого судді Моїсеєнко В.М., судді Соп'яненко О.Ю., Зайцевої І.В., при секретарі судового засідання Сорока Л.М., розглянувши матеріали справи:

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Шостка, Сумської області

За участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Бель Шостка Україна", м. Шостка, Сумської області

про стягнення 31 940 ,06 грн.

Представники сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - ОСОБА_1

від третьої особи - не прибув

За участю секретаря судового засідання - Сороки Л.М.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою № 376/2015 від 10.06.2015, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 31940 грн. 06 коп., у якості виплати страхового відшкодування, а також витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте, подав суду заяву № 376/2015/4 від 11.12.2015, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, а також просить суд розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідач згідно відзиву від 20.10.2015 та додатку від 16.11.2015 до відзиву на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позов у в повному обсязі, у зв'язку з необґрунтованістю вимог. Крім того, відповідач наголошує на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 315 Господарського кодексу України.

Третя особа - ПАТ "Бель Шостка Україна" у своїх поясненнях від 18.09.2015 № 530 зазначила, що не отримувала відшкодування збитків від відповідача, натомість отримала страхове відшкодування від позивача в сумі 31940,06 грн. Отже, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до заяви № 376/2015/3 від 23.11.2015 позивач просить залишити заяву відповідача про застосування строків позовної давності без задоволення, оскільки позов був поданий до суду в межах шестимісячного строку з дня одержання відповіді на претензію. Крім того, позивач зазначає, що ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" є страховиком перевізника, а не перевізником, тому застосовуються загальні строки позовної давності, передбачені ст. 257 Цивільного кодексу України, а не строки спеціальної позовної давності.

20.10.2015 відповідач подав суду клопотання про витребування доказів б/н від 20.10.2015, в якому просить суд витребувати з органу досудового розслідування Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Шевченко, 13) матеріали досудового розслідування № 00001314, яке було задоволено судом.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 23.07.2015р. був призначений колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів та визначено головуючим суддею - Котельницьку В.Л. У зв'язку з припиненням повноважень судді Котельницької В.Л., згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 04.12.2015р. визначено наступний склад колегії суддів для розгляду справи № 920/897/15: Моїсеєнко В.М. - головуючий суддя, судді Зайцева І.В., Соп'яненко О.Ю.

04.12.2015р., 07.12.2015р. та 22.12.2015р. до господарського суду Сумської області надійшли від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області копії матеріалів кримінального провадження № 00001314 від 28.03.2014р.

З наданих матеріалів слідує, що 09.12.2014р. старшим слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Кобижчею А.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу злочину. Зазначені документи оглянуті в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні усно заперечував проти позовних вимог, посилаючись на відсутність його вини у втраті вантажу .

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

01.01.2014 року між ПрАТ СК "ПЗУ Україна" та ПАТ "Бель Шостка Україна" було укладено Генеральний договір страхування вантажів № 024.992393624.0045, предметом якого є інтереси Страхувальника (ПАТ "Бель Шостка Україна" ), пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням заявленими на страхування вантажами.

10.12.2013року між ПАТ "Бель Шостка Україна" (Замовник) та відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) був укладений Договір перевезення вантажу №747/15.

Відповідно до даного договору, заявки на перевезення № 41 від 17.03.2014р., товарно-транспортних та видаткових накладних відповідач взяв на себе зобов'язання доставити вантаж наступним вантажоотримувачам :

ТОВ «Сумипродторг» ( м.Шостка, вул. Паризької Комуни,буд.27-А);

ТОВ «Фудз-Сейл» ( м.Конотоп, вул. Висока, буд.35);

ПАТ «Базис» ( м.Чернігів, вул. Любецька,буд.70);

ТОВ «Тайм Дістрібушн» ( м.Чернігів, вул. Старобулоруська,буд.63).

19.03.2014р., під час розвантаження належного відповідачу автомобіля ГАЗ - 3309, держ .номер НОМЕР_1 за адресою м.Чернігів, вул. Любецька, буд.70 (вантажоотримувач -ПАТ «Базис») виявлено нестачу та псування вантажу, що був прийнятий Перевізником до перевезення відповідно до товарно-транспортної накладної № 1785420 від 18.03.2014р. та видаткової накладної № 210010764 від 18.03.2014р.

Факт втрати частини вантажу зафіксовано у Акті від 19.03.2014р., складеного представником замовника - ПАТ «Базис» - зав.складом ОСОБА_4, фахівцем з методів розширення ринку збуту ПАТ «Бель Шостка Україна» - ОСОБА_5 та водієм перевізника- ОСОБА_6

Як свідчать матеріали справи, ПАТ «Бель Шостка Україна» та водієм відповідача ОСОБА_6 було повідомлено Чернігівський МВ УМВС України в Чернігівській області про крадіжку та пошкодження вантажу, за даним фактом було порушено кримінальне провадження № 0001314. Загальна сума збитків склала 38952,31 грн.

Згідно до п.п. 5.7. договору перевезення вантажу № 747/15 від 10.12.2013р., перевізник несе відповідальність перед замовником за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу.

П.п. 5.8. зазначеного договору встановлено, що перевізник несе відповідальність перед замовником за втрату, нестачу, зіпсування або пошкодження вантажу у розмірі його фактичної вартості.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика (ПрАТ "СК "ПЗУ Україна"), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як свідчать матеріали справи, пошкоджений вантаж був застрахований у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" згідно Генерального договору страхування вантажів № 024.992393624.0045 від. 01.01.2014р., 30.04.2014 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку до нього, здійснив виплату страхового відшкодування на користь ПАТ "Бель Шостка Україна" в розмірі 31940,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2077 від 30.04.2014 р., копія якого додана до матеріалів справи.

Відповідач відшкодування позивачу в розмірі 31940,06 грн. не провів.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України , позивач направив відповідачу претензію щодо відшкодування шкоди від 06.04.2015р. № 821/03-14/024-01/ИР, у якій пропонував відшкодувати шкоду у досудовому порядку.

24.04.2015р. на адресу позивача надійшла відповідь на претензію вх.№ 6566, з проханням роз'яснити підстави необхідності відшкодування суми виплаченого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування. 13.05.2015р. на адресу відповідача позивачем направлено лист -роз'яснення № 376/2015-01/ИР.

Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-якій час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач після отримання претензії та роз'яснення відшкодування шкоди не здійснив, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Таким чином, на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем складає 31940,06 грн.

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання інформації щодо особи, винної у вчиненні крадіжки вантажу, належного ПАТ "Бель Шостка Україна", позивач здійснив запит до МВ УМВС України в Чернігівській області. 09.12.2014р. старшим слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Кобижчею А.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу злочину.

Частина 2 статті 308 Господарського кодексу України передбачає, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч.З ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну про перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено, або якого не вистачає.

Заперечення відповідача не можуть бути взяті до уваги, оскільки договірна відповідальність являє собою санкцію за порушення договірного зобов'язання, тобто виникає на підставі цивільно-правового договору. Позадоговірна відповідальність настає у випадку, якщо санкція застосовується до правопорушника, котрий не має договірних відносин з особою, якій завдано шкоди.

В даному випадку існує саме договірна відповідальність, адже перевезення вантажу здійснювалося на підставі договору перевезення вантажу № 747/15 , укладеного 10.12.2013р. між ПАТ "Бель Шостка Україна" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. Згідно з п.5.7, п.5.8 зазначеного договору перевезення, перевізник несе відповідальність перед замовником за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу. Перевізник несе відповідальність перед замовником за втрату, нестачу, зіпсування або пошкодження вантажу у розмірі його фактичної вартості.

Згідно ч.2 ст. 614 Цивільного кодексу України , відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач же не спростував доводи, наведені позивачем, належних доказів в обґрунтування своїх вимог не подав.

Надана відповідачем довідка, яка видана слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, свідчить лише про факт звернення до правоохоронних органів, та не може бути підтвердженням факту відсутності вини відповідача у втраті вантажу.

Заяву відповідача про застосування строків позовної давності суд залишає без задоволення, оскільки згідно п.4.7.1 Постанови Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 « Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів» , слід враховувати таке. Якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (ч. 4 ст.315 ГК України).

З матеріалів справи слідує, що 06.04.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією щодо відшкодування шкоди, яка була отримана відповідачем 14.04.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 235.

24.04.2015р. від відповідача на адресу позивача надійшла відповідь в якій він не визнав заявлені вимоги. Таким чином, позовна давність починається з 24.04.2015р., тобто за дати отримання від відповідача відповіді на претензію. Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою 16.06.2015р. , про що свідчить штамп господарського суду Сумської області на першому аркуші позовної заяви від 10.06.2015р. № 376/2015.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача суму в розмірі 31940,06 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (41100, АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" ( 04053, м. Київ, вул. Артема,40, код 20782312) 31940,06 грн. виплаченого страхового відшкодування, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 13.01.2016 року.

Головуючий суддя В.М. Моїсеєнко
Суддя О.Ю.Соп'яненко

Суддя І.В. Зайцева