РІШЕННЯ

"12" січня 2016 р.Справа № 921/1177/15-г/10

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Півторака М.Є.

За участю секретаря судового засідання Клим Т.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Копичинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№ 112), 48260, м Копичинці, вул. Шевченка, 96, Гусятинського району Тернопільської області

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 48260, АДРЕСА_1

про стягнення боргу в сумі 13 440,00 грн.

За участі представників:

позивача: Корінь П.В.- представника, довіреність № 4055 від 12.09.11 р.;

відповідача: ОСОБА_3 - підприємець, паспорт.

У судовому засіданні представникам сторін роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України.

У зв'язку з відсутністю клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Копичинська ВК управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№ 112) , м. Копичинці Тернопільської області звернулася з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області Тернопільської області про стягнення боргу в сумі 13 440,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на умови Договору № г-334 про залучення засуджених до праці від 29.12.2014 року; Наряди; рахунки, прибуткові касові ордери, Претензію № 3541 від 11.08.2015 року на суму 13 440,00 грн; Претензію № 4430 від 20.10.2015 року; інші документи, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Посилається на приписи статей 509,525,526 ЦК України.

Ухвалою господарського суду від 17.12.2015 року порушено провадження у справі № 921/1177/ 15-г/10 та призначено судове засідання на 15 год. 30 хвилин 12 січня 2015 року.

Ухвала господарського суду від 17.12.2015 року про призначення судового засідання була направлена сторонам по справі рекомендованою кореспонденцією за адресами, вказаними у позовній заяві.

Представники сторін у судове засідання 12 січня 2016 року прибули; суд перейшов до розгляду позову по суті: заслухав пояснення представника позивача, який підтримав заявлені вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, який визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

Згідно ст. ст. 1, 2 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Стаття 16 Цивільного Кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга п. 1 ст. 16 ЦК України).

Позивач по справі - Копичинська виправна колонія управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Тернопільській області № 112, зареєстрована у встановленому законом порядку Гусятинською районною державною адміністрацією 29.11.1999 року і включена до ЄДРПОУ, ідентифікаційний код 08564475, організаційно-правова форма за КОПФГ: державна організація (установа, заклад), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 404140 і наділена правом на звернення до суду з позовом за захистом свої прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 54 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись з позовом до господарського суду, позивач самостійно визначає в позові предмет позову та його підстави, тобто, ті обставини, якими він обґрунтовує поданий позов; розглядаючи справу, господарський суд не може вийти за межі зазначених у позові предмету та підстав, за винятком випадків, прямо передбачених ст. 83 ГПК України.

Предметом позову Копичинська ВК-112, м. Копичинці визначила стягнення з відповідача боргу в сумі 13 440 грн 00 коп.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права є таким, що відповідає статтям 15, 16 Цивільного кодексу України.

Вказавши відповідачем у справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, жителя м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області, Копичинська ВК-112 вважає, що вказана особа порушила її права.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що 29.12.2014 року між Копичинською виправною колонією №112 УДПСУ В Тернопільській області м. Копичинці та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м. Копичинці було укладено Договір №г-334 про залучення засуджених до праці, згідно умов якого Виконавець (Копичинська ВК-112) надає в розпорядження Замовнику ФОП (ОСОБА_1.) згідно з його розрахунком, робочу силу із числа засуджених в кількості 8 чоловік, включно на строк до 31.12.2015 року для проведення різного роду робіт (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору сторони визначили, що Замовник забезпечує зайнятість роботою наданою Виконавцем робочої сили із числа засуджених на території виробничих площ Замовника протягом всього строку дії договору, із забезпеченням умов охорони праці та техніки безпеки.

Згідно п. 3.2. Договору Замовник гарантує оплату за 1 людино-день в розмірі 90.00 грн, що включає зарплату засуджених та нарахування на зарплату в розмірі 50% згідно з Постановою КМ України від 22.04.199 року № 653.

Замовник зобов'язувався щомісячно до 30 числа поточного місяця перераховувати на розрахунковий рахунок Виконавця нараховану суму заробітної плати з нарахуванням за мінусом відрахувань, вказаних у п. 3.4. Договору (п. 3.7.).

На виконання умов Договору позивач впродовж березня-липня 2015 року надав робочу силу з числа засуджених для виконання відповідних робіт, які замовляв відповідач, що підтверджується Нарядами березень-липень 2015р. про виконані роботи з табелем відпрацьованих годин за вказаний період 2015 року, які підписані відповідачем без заперечень та скріплених відтиском мокрої печатки.

Сума виконаних робіт за вказаний період, згідно наданих суду нарядів на виконані роботи становить 42 120,00 грн.

Проте розрахунки Відповідачем не проведені в повному обсязі: так ним було сплачено 10 000,00 грн згідно прибуткового касового ордеру №655 від 28.05.2015 року та 14 000,00 грн. згідно прибуткового касового ордера №699 від 09.06.2015 року; також надано рахунки на харчування засуджених протягом періоду виконання робіт на суму 4 680,00 грн.

Станом на час розгляду позову в суді заборгованість фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 становить 13 440,00 гривень

Надіслані на адресу відповідача Претензії №3541 від 11.08.2015 року та №4430 від 20.10.2015 року залишені останнім без відповіді та реагування.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Пунктом 1 статті 202 ГК України передбачено, що господарські зобов'язання припиняються: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Доказів повного виконання зобов'язання відповідачем не надано.

На час розгляду позову в суді борг в сумі 13 440,00 грн залишається не сплачений та визнаний відповідачем.

Таким чином, на час розгляду позову в суді відповідач не оплатив вартості послуг, що в силу ст.ст. 526 та 530 ЦК України є неприпустимим, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 13 440,00 грн підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені документально.

Судовий збір в розмірі, згідно ст. 49 ГПК України, покладається відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст.11,16, 209, 509, 525, 526, 655 ЦК України, ст.ст. 20, 22, 33, 44, 49, 54,64, 82, 84, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, ст. 173,193,202 Господарського кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 48260, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Копичинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№ 112), 48260, м. Копичинці, вул. Шевченка, 96 Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 08564475, р/р 5116 в ГУДК у Тернопільській області, МФО 838012 - 13 440,00 грн боргу; 1 378 грн. в повернення сплаченого судового збору. Видати наказ.

3.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття рішення, через місцевий господарський суд.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.Повне рішення складене 12 січня 2016 року.

Суддя М.Є. Півторак