РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/30209/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючої судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес»

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»

про зобов'язання здійснити страхову виплату в розмірі 75 636 грн. 06 коп.

Представники:

від Позивача: Масляніцин В.І. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Стеценко Т.М. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (надалі також - «Відповідач) про зобов'язання здійснити страхову виплату в розмірі 75 636 грн. 06 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» (Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (Страховик) було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, визначеним у п.5 цього Договору, додатковим обладнанням, визначеним у п.6 Договору. Як зазначає Позивач, 10.09.2015 року сталась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що Позивач повідомив Відповідача, проте останній листом №5933 від 30.10.2015 року відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що вказана подія не є страховим випадком. Таким чином, просить Суд зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснити виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784 від 09.12.2014 року в розмірі 75 636 грн. 06 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.11.2015 р. порушено провадження у справі № 910/30209/15, судове засідання призначено на 09.12.2015 р.

09.12.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 30.11.2015 року.

Представник відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 30.11.2015 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати повний текст Договору добровільного страхування транспортного засобу;

- надати докази на підтвердження звернення із заявою до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про настання страхового випадку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року відкладено розгляд справи на 24.12.2015 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

24.12.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду від 09.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року відкладено розгляд справи на 14.01.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

30.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні 14 січня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 14 січня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» (Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (Страховик) було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, визначеним у п.5 цього Договору, додатковим обладнанням, визначеним у п.6 Договору.

Вигодонабувачем є АТ «Укрсиббанк». (п.3 Договору)

Відповідно до п.13 Договору страхові випадки, зокрема, 13.1 дорожньо - транспортна пригода (п.18.1.1 цього Договору), франшиза - 0,3%.

Строк дії Договору страхування з 10.12.2014 р. по 09.12.2015 року включно. (п.14 Договору)

Згідно з п.18.1.1 Договору дорожньо - транспортна пригода - пошкодження чи знищення ТЗ та/або зазначеного в Договорі страхування ДО внаслідок дорожньо - транспортної пригоди під час зіткнення, наїзду на рухомі, нерухомі предмети, перевертання та падіння ТЗ.

Пунктом 18.2 Договору передбачено, що страховим випадком за цим Договором є знищення, пошкодження, втрата ТЗ та/або ДО внаслідок настання подій, перелічених у п.п.18.1.1 - 18.1.6 та 13.7 - 13.9 цього Договору, що відбулась під час терміну дії цього Договору.

У Додатку №3 до Договору добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784 від 09.12.2014 року викладено список застрахованих транспортних засобів, зокрема, транспортний засіб «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виплата відшкодування без врахування зносу, страхова сума 482 007 грн. 55 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2015 року о 09.30 годині на дорозі М - 06 - 01, під'їзд до м. Житомир, 2 км 700 м сталась дорожньо - транспортна пригода (наїзд на перешкоду) за участю транспортного засобу «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес», внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, що підтверджується Довідкою про дорожньо - транспортну пригоду №72040794.

11.09.2015 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про настання страхового випадку. 30.10.2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» листом №5933 повідомило Позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що вказана подія не підпадає під жоден з ризиків, визначених Договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач вважає, що транспортний засіб «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, потрапив у дорожньо - транспортну пригоду. Таким чином, просить Суд зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснити виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784 від 09.12.2014 року в розмірі 75 636 грн. 06 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784 від 09.12.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України "Про страхування.

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

В частині 1 ст. 6 даного закону зазначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

В статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Таким чином, страховий ризик та страховий випадок є взаємопов'язаними факторами, страховий ризик у випадку його фактичного настання переростає у страховий випадок, що зумовлює виникнення зобов'язання страховика виплатити страхове відшкодування.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні норми містить статті 988 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2015 року о 09.30 годині на дорозі М - 06 - 01, під'їзд до м. Житомир, 2 км 700 м сталась дорожньо - транспортна пригода (наїзд на перешкоду) за участю транспортного засобу «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес», внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, що підтверджується Довідкою про дорожньо - транспортну пригоду №72040794.

11.09.2015 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про настання страхового випадку. 30.10.2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» листом №5933 повідомило Позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що вказана подія не підпадає під жоден з ризиків, визначених Договором.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України та статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 26 Закону України "Про страхування" визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Частина 2 статті 991 Цивільного кодексу України та стаття 26 Закону України "Про страхування" встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» Відповідач зазначав, що подія, яка сталась 10.09.2015 року з транспортним засобом «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не є дорожньо - транспортною пригодою, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування відповідно до умов Договору.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до п.13 Договору страхові випадки, зокрема, 13.1 дорожньо - транспортна пригода (п.18.1.1 цього Договору), франшиза - 0,3%.

Згідно з п.18.1.1 Договору дорожньо - транспортна пригода - пошкодження чи знищення ТЗ та/або зазначеного в Договорі страхування ДО внаслідок дорожньо - транспортної пригоди під час зіткнення, наїзду на рухомі, нерухомі предмети, перевертання та падіння ТЗ.

Пунктом 18.2 Договору передбачено, що страховим випадком за цим Договором є знищення, пошкодження, втрата ТЗ та/або ДО внаслідок настання подій, перелічених у п.п.18.1.1 - 18.1.6 та 13.7 - 13.9 цього Договору, що відбулась під час терміну дії цього Договору.

Судом встановлено, що 10.09.2015 року о 09.30 годині на дорозі М - 06 - 01, під'їзд до м. Житомир, 2 км 700 м сталась дорожньо - транспортна пригода (наїзд на перешкоду) за участю транспортного засобу «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес», внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, що підтверджується Довідкою про дорожньо - транспортну пригоду №72040794 та Довідкою, виданою ВДАІ Житомирського РВУ МВС в Житомирській області, про отримані механічні ушкодження. При цьому, як вбачається з заяви про настання страхового випадку, 10.09.2015 року приблизно о 09.30 год. на 129 км. а/д Київ - Чоп під час руху транспортного засобу «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, розірвалася шина заднього правого колесу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що подія, яка сталась 10.09.2015 року о 09.30 годині на дорозі М - 06 - 01, під'їзд до м. Житомир, 2 км 700 м за участю транспортного засобу «Iveco», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес», є дорожньо - транспортною пригодою, а тому відсутні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування за укладеним договором страхування при встановлених обставинах справи.

Відповідно до ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові;

3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 11.6 Правил добровільного страхування майна, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за №1190307 (далі - Правила страхування), виплата страхового відшкодування проводиться в розмірі прямого збитку, завданого страхувальнику, але не більше страхової суми, встановленої за згодою сторін у договорі.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.13 Договору страхові випадки, зокрема, 13.1 дорожньо - транспортна пригода (п.18.1.1 цього Договору), франшиза - 0,3%.

Як вбачається з рахунку - фактури №ДС - 0000004 від 25.09.2015 року вартість ремонту становить 75 636 грн. 06 коп., а тому з урахуванням франшизи 0,3% страхове відшкодування повинно складати 75 409 грн. 15 коп.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України "Про страхування" страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Вигодонабувачем за договором страхування є АТ « Укрсиббанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, то порушені права та інтереси позивача підлягають судовому захисту, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» про зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснити виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784 від 09.12.2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» - задовольнити частково.

2. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП 04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 44, ідентифікаційний код юридичної особи 24175269) здійснити виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №06-02-46К-051784 від 09.12.2014 року у розмірі 75 409 (сімдесят п'ять тисяч чотириста дев'ять) грн. 15 (п'ятнадцять) коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП 04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 44, ідентифікаційний код юридичної особи 24175269) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес» (10007, Житомирська обл., місто Житомир, ШОСЕ КИЇВСЬКЕ, будинок 143-А, ідентифікаційний код юридичної особи 22053439) судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 січня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин