ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" січня 2016 р. № 5027/1114/2011

За позовом Чернівецької філії Дочірньої компанії Газ України НАК Нафтогаз України

до відповідача малого комунального підприємства Заставнівський міський ринок

про стягнення заборгованості в розмірі 10663,33 грн.

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

Від боржника ОСОБА_1 керівник.

Від стягувача не зявився.

Встановив:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 01.12.2011 р. у справі № 5027/1114/2011 задоволено позов Чернівецької філії Дочірньої компанії Газ України НАК Нафтогаз України до малого комунального підприємства Заставнівського міського ринку та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 9353,22 грн., 284,13 грн. інфляційних втрат, 166,43 грн. річних, 859,55 грн. пені, а також 106,63 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

12.12.2011 р. господарським судом Чернівецької області видано наказ.

21.12.2015 року малим комунальним підприємством Заставнівський міський ринок подано заяву про розстрочку виконання рішення суду терміном на 18 місяців згідно графіку.

Ухвалою суду від 22.12.2015 року розгляд даної заяви призначено на 12.01.2016 року.

11.01.2016 року стягувач подав заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення, в яких просить суд відмовити в задоволенні вищевказаної заяви, оскільки, тяжке фінансове становище не є підставою для застосування положень ст. 121 Господарського процесуального кодексу України; боржник мав і має майно та кошти але так і не виконав рішення від 01.12.2011 р.; рішення суду є обовязковим до виконання відповідно до ст. 124 Конституції України.

У судовому засіданні 12.01.2016 року представник боржника подану заяву про розстрочку виконання рішення суду підтримав.

Представник стягувача в судове засідання не зявився.

Розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення боржника, суд -

ВСТАНОВИВ:

За умовами ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Слід зазначити, що законодавчо визначено дві стадії, на яких суд може вирішувати питання про відстрочку виконання рішення, а саме: при винесенні рішення по суті справи, що відображається в мотивувальній та резолютивній частинах рішення (пункт 3 частини першої, частина друга статті 84), а також у наказі господарського суду; та під час виконання рішення суду (виконавчого провадження) шляхом винесення окремого процесуального документа (ухвали) про розстрочку виконання рішення (частина третя статті 121).

Крім того, в п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14 зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передано стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу ст. 121 ГПК України вбачається, що розстрочка виконання рішення застосовується лише у виняткових випадках і підставою для неї можуть бути конкретні обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та потребує відповідного доведення заінтересованою особою з урахуванням норм ст. ст. 32,34 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з поданих до заяви документів, боржник не вчиняє дії для погашення існуючої заборгованості протягом 2012-2015 рр.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що надання боржнику розстрочки виконання рішення суду терміном до червня 2017 року порушить основоположні принципи, що закладені Конституцією України та приписи Постанови КМУ № 83 від 04.03.2015 р. «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави».

Крім того, суд зазначає, що боржником не надано жодного належного доказу, який би визначав конкретні чи реально допустимі строки необхідні для повного виконання рішення суду, оскільки відповідно до ст. 115 ГПК України рішення ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У звязку з вищевикладеним, враховуючи принципи співмірності і пропорційності балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника, в тому числі й можливі негативні наслідки для стягувача, суд відмовляє в задоволенні заяви боржника про надання розстрочки виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Суддя С.О. Миронюк