КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 910/18459/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Перцева Т.О. - представник;

Ердик М.М. - представник;

Від відповідача: Купер М.В.- представник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Українська незалежна телерадіокомпанія „Заграва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015

у справі № 910/18459/15 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ОРТ Медіа"

до Приватного акціонерного товариства „Українська незалежна телерадіокомпанія „Заграва"

про зобов'язання виконати умови договору.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „ОРТ Медіа" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства „Українська незалежна телерадіокомпанія „Заграва" про зобов'язання виконати умови договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 позов було задоволено. Зобов'язано Приватне акціонерне товариство „Українська незалежна телерадіокомпанія „Заграва" належним чином виконати умови договору про надання послуг з розміщення інформації від 05.06.2013 №05/06/13-П, а саме здійснити трансляцію інформаційних матеріалів, узгоджених актом від 30.09.2014 №30/09/14 приймання-передачі інформаційних повідомлень для трансляції на телеканалі „Перший діловий", які не були надані за період з 01.11.2014 по 31.12.2014 (18 300хв.).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Українська незалежна телерадіокомпанія „Заграва" у справі № 910/18459/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2015 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду на 01.12.2015.

30.11.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу в яких позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

Від представника відповідача 01.12.2015 через відділ документального забезпечення суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська незалежна телерадіокомпанія "Заграва" було відкладено на 24.12.2015.

23.12.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представником позивача в судовому засіданні 24.12.2015 було подано клопотання про зупинення провадження по справі, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 розгляд клопотання про зупинення провадження по справі та розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська незалежна телерадіокомпанія "Заграва" було відкладено на 12.01.2015.

12.01.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких він заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, які колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

В судовому засіданні 12.01.2016 сторони надали свої пояснення по справі.

Під час апеляційного провадження представник відповідача підтримав доводи своєї апеляційної скарги.

Представники позивача заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити рішення Господарського суду міста Києва без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Також представником відповідача в даному судовому засіданні 12.01.2016 було заявлено усне клопотання про призначення у справі судово - почеркознавчої та трасологічної експертизи, стосовно долученого до матеріалів справи судом першої інстанції дефектного акта, оскільки вважає підробленими печатку його підприємства та підпис особи яка підписала даний акт (а.с. 102).

Колегія суддів вважає що зазначений акт не має доказової сили по цій справі оскільки в ньому не зазначено особу яка підписала його з боку відповідача.

Зазначене клопотання також не підлягає задоволенню з огляду на таке. Матеріали справи містять достатньо доказів які дають підстави розглядати апеляційну скаргу по справі і прийняти постанову на їх основі.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012р. № 4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, щодо дефектного акта №18/02/15 копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.102), відсутні в матеріалах справи будь - які претензії щодо його достовірності як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі.

Проаналізувавши заявлене клопотання позивача про зупинення провадження у справі, колегія вважає що розгляд цієї справи можливий по суті, оскільки обставини, які встановлені при розгляді цієї справи не залежать від розгляду питання щодо касаційного оскарження справи №910/4144/15-г за позовом ПрАТ „УНТ „Заграва" до ТОВ „ОРТ Медіа" про стягнення заборгованості.

Крім того в своїх поясненнях позивач наводить додаткові міркування щодо непов'язаності цих двох справ і тим самим не наполягає на зупиненні провадження.

Таким чином щоб уникнути затягування розгляду даної справи в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку то колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.06.2013 ТОВ „ОРТ Медіа" (замовник) та ПрАТ „Українська незалежна телерадіокомпанія „Заграва" (виконавець) укладено Договір, згідно пункту 1.1 Договору, виконавець надає послуги із розміщення з метою трансляції в ефірі телевізійного каналу „Перший Діловий" інформаційних повідомлень, наданих замовником (послуги), а замовник приймає та оплачує послуги згідно з умовами Договору

Відповідно до пункту 1.2 Договору розміщення інформаційних повідомлень в ефірі каналу відбувається відповідно до умов, погоджених сторонами у медіа-плані на відповідне інформаційне повідомлення, який є невід'ємною частиною Договору.

В преамбулі Договору зазначено, що медіа-план - це документ, підписаний уповноваженими представниками сторін, який є невід'ємною частиною договору і містить інформацію стосовно кожного інформаційного повідомлення, його хронометраж, графік та період його розміщення в ефірі каналу, кількість та тривалість його трансляцій, вартість послуг виконавця з його трансляції. Медіа-план складається сторонами кожної п'ятниці на наступний тиждень.

Підтвердженням факту належного надання послуг за Договором є акт наданих послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін Договору, в якому повинні бути вказані назва інформаційного повідомлення, період, графік та тривалість фактичних трансляцій інформаційного повідомлення в ефірі каналу, а також загальна остаточна вартість послуг виконавця. (пункт 1.3 Договору)

Згідно підпункту 2.2.4 пункту 2.2 Договору відповідач зобов'язується готувати та передавати на підпис замовнику акти наданих послуг не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім.

Відповідно до підпункту 2.2.5 пункту 2.2 Договору разом з актом наданих послуг надавати замовнику ефірні довідки, які підвереджують розміщення інформаційних повідомлень в ефірі каналу, якщо тільки із замовником додатково не обумовлено іншу форму звіту.

Замовник зобов'язується у разі відсутності обґрунтованих претензій підписати акт наданих послуг не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання такого акта від виконавця та передати один його примірник виконавцю. За наявності претензій з боку замовника сторони складають дефектний акт, в якому викладається погоджений зміст претензій та недоліків у наданих виконавцем послугах та результати їх врегулювання [зміщення строків, розміри відшкодувань, тощо] (підпункт 2.1.7 пункту 2.1 Договору);

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013, але припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

26.11.2013 між сторонами було підписано додаток № 3 до Договору, в якому вони узгодили, що відповідач надає послуги з розміщення в своєму ефірі інформаційного матеріалу, що належить замовнику на таких умовах: строки проведення розміщення - з 01.01.2014 до 31.12.2014; об'єм розміщення - 1 блок х 300 хв. (загалом весь період 109 500 хв.); час розміщення - з 12 год. до 17 год. (п'ять годин); вартість однієї хвилини - 32 грн. (з ПДВ) та ін.

В своїх поясненнях відповідач зазначає про те, що додаток № 3 до Договору є фактично визначеним преамбулою і пунктом 1.2 Договору медіа-планом та не може прийматися судом до уваги, оскільки такий додаток не містить кожного інформаційного повідомлення, його хронометраж, графік та період його розміщення в ефірі каналу, кількість та тривалість його трансляцій, вартість послуг виконавця з його трансляції; тим більше, за умовами Договору медіа-план мав складатися сторонами кожної п'ятниці на наступний тиждень.

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи 30.09.2014 між ТОВ „ОРТ Медіа" (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Медіасток" (далі - ТОВ „Медіасток"; замовник) укладено договір № 3009-2014 про надання рекламних послуг (далі - договір № 3009-2014), за умовами якого виконавець на умовах договору і відповідних додатків до нього надає замовнику послуги рекламного характеру, які полягають у популяризації виключно імені і/або найменування Замовника, і/або знака для товарів і послуг замовника, а замовник на добровільних засадах фінансово підтримує створення передачі/програми, яка виходить в ефір на телевізійному каналі з метою такої популяризації, на умовах договору і відповідних додатків до нього (пункт 1.1 договору № 3009-2014).

30.09.2014 ТОВ „ОРТ Медіа" і ТОВ „Медіасток" підписали додаткову угоду № 1 до договору № 3009-2014, згідно з якою замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов'язання з розміщення рекламних матеріалів впродовж з 01.10.2014 по 31.12.2014; до названої додаткової угоди додано медіа-проект рекламної компанії, яким підтверджується зобов'язання ТОВ „ОРТ Медіа" забезпечити трансляцію на каналі „1-й Діловий телевізійний канал" рекламних матеріалів, та акт приймання-передачі матеріалів на 12 касетах у двох ідентичних екземплярах на 6-ти касетах кожен, а саме BETACAM SP №№ 10-01, 10-02, 10-03, 10-04, 10-05, 10-06, загальною тривалістю 5 годин відео-зображень рекламних матеріалів для їх трансляції на телеканалі „Перший діловий».

Як встановлено судом, основним видом діяльності позивача є посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації, тобто зобов'язання за Договором фактично виконувалися на виконання умов договору № 3009-2014.

В той же час Відповідач, надаючи разом з актами наданих послуг за листопад-грудень надав ефірні довідки про трансляцію іншого телемагазину. а саме: «Бутик-ТV», яке могло замовляти у Відповідача ТОВ „Нексус Нетворк Солюшнс ЛЛС".

Судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що насправді позивач замовляв у у нього спірні послуги на виконання укладеного ТОВ „ОРТ Медіа" і товариством з обмеженою відповідальністю „Нексус Нетворк Солюшнс ЛЛС" договору від 01.06.2013 № 2, оскільки подавав останньому акти приймання послуг такі ж самі, які надавалися ТОВ „ОРТ Медіа" відповідачем. Так, копії актів від 30.11.2014 № 620 і від 31.12.2014 № 676, підписаних ТОВ „ОРТ Медіа" і Товариством з обмеженою відповідальністю „Нексус Нетворк Солюшнс ЛЛС" містять інформацію лише про послуги з розміщення реклами, при цьому оригіналів таких актів суду не подано, а в копіях ефірних довідок визначено транслювання „Бутик-ТV" з 01.11.2014 по 29.12.2014, оскільки встановити ідентичність таких матеріалів неможливо. Натомість, матеріали, які передавалися ТОВ „Медіасток" позивачеві він в свою чергу передав відповідачеві, є ідентичними.

Обставини справи свідчать про те, що відео яке транслювалось відповідачем не має ніякого відношення до відео, яке замовило ТОВ «ОРТ Медіа».

Таким чином, відповідач свої обов'язки за Договором не виконав. Трансляцію наданих матеріалів у листопаді - грудні 2014 року не здійснив.

З матеріалів справи також вбачається, що 03.11.2014 та 03.12.2014 на адресу позивача надходили претензії від ТОВ „Медіасток" щодо неналежного виконання умов договору № 3009-2014, оскільки рекламним відділом ТОВ „Медіасток" було виявлено трансляцію невідповідних матеріалів з 01.11.2014 до 31.12.2014 і меншою тривалістю, ніж передбачено договором № 3009-2014.

03.12.2014 та 06.01.2015 від ТОВ „Медіасток" позивачу надійшли зауваження до актів надання послуг за листопад та за грудень 2014 року, в яких вказана відмова від підписання вказаних актів.

В свою чергу в зв'язку з отриманням претензій від 03.11.2014 та від 03.12.2014 позивачем (комісією) було 01.12.2014 та 31.12.2014 складено акти про проведення службового розслідування № 1 та № 2, якими було виявлено, що у період з 01.11.2014 до 31.12.2014 телеканалом „Перший діловий" здійснювалась трансляція матеріалів, відмінних від наданих ТОВ „ОРТ Медіа" відповідачу.

05.11.2014 та 03.04.2015 (повторно) Товариство надіслало Телерадіокомпанії претензії, в яких просило виконати умови договору в частині здійснення трансляції інформаційних матеріалів, які не були надані за період з 01.11.2014 до 31.12.2014; докази чого містяться в матеріалах справи.

Телерадіокомпанія в свою чергу передала позивачеві акт наданих послуг від 30.11.2014 № 272 та ефірну довідку за листопад 2014 року, а також акт наданих послуг від 31.12.2014 № 286 та ефірну довідку за грудень 2014 року; 16.02.2015 відповідач отримав вказані акти та ефірні довідки, що не заперечується сторонами.

Відповідно до підпункту 2.1.7 пункту 2.1 Договору („за наявності претензій з боку замовника сторони складають дефектний акт, в якому викладається погоджений зміст претензій та недоліків у наданих виконавцем послугах та результати їх врегулювання [зміщення строків, розміри відшкодувань, тощо]").

Позовні вимоги підтверджуються також наступними обставинами:

- згідно з пунктом 7 статті 5-1 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про рекламу" трансляція телепродажу, що здійснюється не спеціалізованими з телепродажу каналами мовлення, у вигляді окремої програми та/або передачі (телемагазину) повинна мати безперервну мінімальну тривалість 15 хвилин. Максимальна кількість таких програм та/або передач (телемагазинів) протягом астрономічної доби на не спеціалізованих з телепродажу каналах мовлення не може перевищувати восьми, а загальна тривалість їх трансляції не повинна перевищувати трьох годин на добу.

Позивач в своїх поясненнях зазначає, що здійснив оплату всіх наданих йому послуг за Договором, 03 та 05 грудня 2014 року позивачем здійснено оплату за листопад 2014 року у розмірі 200 000,00 грн. Послуги які не надавались оплаті не підлягають. Що й слугує, вимогою позивач здійснити замовлену трансляцію.

З наявної в матеріалах копії електронного листа від 01.09.2014, надісланого з електронної адреси на адресу , до якого долучено копію додаткової угоди від 27.08.2014, вбачається, що в ній міститься посилання про те, що з 01.10.2014 об'єм розміщення реклами на добу складатиме три години.

Тобто, з 03.10.2014 відповідач не мав права виконувати в повному обсязі свої обов'язки передбачені Договором, оскільки вимоги Закону мають вищу юридичну силу перед умовами Договору. А в свою чергу позивач, не мав і не має права приймати таку роботу, оскільки це прямо заборонено законодавством України.

Після вступу відповідного Закону в силу, ПАТ «УТН «ЗАГРАВА» так і не направило на адресу позивача відповідної додаткової угоди з печаткою для підписання її позивачем. А замість цього в подальшому виставив відповідачеві рахунки за листопад - грудень 2014 року за п'ятигодинну трансляцію.

Стосовно тверджень відповідача про те, що належна якість наданих за Договором послуг підтверджується судовим рішенням господарським судом в іншій справі.

Суд зазначає, що Господарським судом по справі № 910/4144/15-г не встановлювались обставини надання послуг Відповідачем Позивачу за листопад 2014 року.

З урахуванням цього наявність боргу за листопад не є встановленою згідно зі ст. 35 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 п. 2.6 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Тобто встановленою обставиною у рішенні по справі № 910/4144/15-г є направлення відповідачем Актів та ефірних довідок.

Відповідно до Постанови ВГСУ від 15.03.2012 р. по справі №5020- 724/2011 та Постанови ВСУ від 05.10.2004 р. по справі № N 6/408: помилковим є надання преюдиціального значення оціночним судженням, зробленим судом у вирішенні іншої справи, ототожнення фактів, установлених судом, з їх юридичною оцінкою.

Частиною 3статті 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальне значення надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

В резолютивній частині рішення по справі № 910/4144/15-г вирішено стягнути основний борг та пеню, а не оплату за надані послуги. Тобто, викладення обставин про встановлення надання послуг на підставі односторонніх документів. При цьому стягненню підлягає борг за листопад 2014 року.

Про стягнення заборгованості за грудень позовні вимоги не заявлялися. В даній справі предметом позовних вимог є виконання послуг за листопад і грудень.

ВГСУ в Постанові від 06.02.2012 р. по справі № 38/1836 зазначає, що „висновки про те, що рішення місцевого та апеляційного суду має преюдиційне значення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки преюдиціальність факту у резолютивній частині рішення місцевого суду у справі №33/609 не встановлена, а відповідні оціночні судження, викладені у мотивувальній частині вказаного судового рішення не мають преюдиційного значення."

У справі № 910/4144/15-г не досліджувалась якість послуг що являється безпосереднім фактом недобросовісного виконання ПрАТ „УНТ „Заграва" умов договору про надання послуг. А було лише встановлено обставину направлення, і не підписання акту наданих послуг та ефірної довідки.

Сукупність даних обставин і послугувала в свою чергу для винесення рішення яке за твердженнями відповідача має приюдиціальне значення.

Також колегія суддів зазначає, що відповідачем так і не було виконано вимоги суду, та не надано відео доказів, якіб свідчили про те, що ним здійснювалась трансляція рекламних матеріалів наданих позивачем за актом № 30/09/14 від 30.09.2014.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Заперечення скаржника з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, та апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

З огляду на наведене, враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Українська незалежна телерадіокомпанія „Заграва" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 у справі № 910/18459/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/18459/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська