ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р.Справа № 922/4555/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Еко-Комуненерго", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ"Укрсоцбанк" м.Київ
до Управління служби безпеки України в Харківській області, м. Харків
про звільнення майна з-під арешту та виключення з реєстрів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

третя особа - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Комуненерго", м. Харків (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача -Управління Служби Безпеки України в Харківській області, м. Харків в якому просить суд:

- зняти (звільнити) з-під арешту належну на праві власності ТОВ "Еко-Комуненерго" будівлю літ. "Р/1-7" загальною площею 17 323,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, обтяжену на підставі постанови №70/6/1946 від 18.05.2010 року старшого слідчого з ОВС слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_5;

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) запис №9848432 від 20.05.2010 року про обтяження - арешт на нерухоме майно будівлю літ. «Р/1-7», загальною площею 17 323,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, належну на праві власності ТОВ«ЕКО-КОМУНЕНЕРГО»;

- виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №4072231 від 26.12.2013 року про обтяження - арешт на нерухоме майно будівлю літ. «Р/1-7», загальною площею 17 323,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, належну на праві власності ТОВ «ЕКО-КОМУНЕНЕРГО»;

- виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5496045 від 25.05.2010 року про обтяження - арешт на нерухоме майно будівлю літ. «Р/1-7», загальною площею 17 323,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126 належну на праві власності ТОВ «ЕКО-КОМУНЕНЕРГО».

Позивач посилається на те, що 18.05.2010 року старшим слідчим по ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області була винесена постанова про накладення арешту на нежитлове приміщення будівля, літера Р/1-7 загальною площею 17323,2 кв.м. як розташоване за адресою м. Харків, вул. Плеханівська, 126 ( а.с.92). Дана постанова винесена в рамках кримінальної справи № 1946 за фактом розтрати посадовими особами ДП "Завод ім. Малишева" державного майна в особливо великих розмірах, шляхом зловживання своїм службовим положенням, а саме продажем нежитлового приміщення заводської лабораторії, літера Р/1-7 загальною площею 17323,2 кв.м. як розташоване за адресою м. Харків, вул. Плеханівська, 126 .( а.с.46).

Спочатку позивач за захистом свої прав звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова ( справа за № 641/93-15-ц) з позовом до Управління безпеки України в Харківській області , треті особи у справі були : ДП "Інформаційний центр "Міністерства юстиції України, Реєстраційна служба ХМУЮ, предметом позову було звільнення з-під арешту належному на праві власності ТОВ "Еко-Комуненерго" будівлю літ. "Р/1-7" загальною площею 17323,2 кв.м. що розташована за адресою м. Харків, вул.Плеханівська, 126 обтяжена на підставі постанови 70/06/1946 від 18.05.2010 року старшого слідчого з ОВС слідчого відділу в Харківській області ОСОБА_5

Комінтернівський районний суду м. Харкова ухвалою від 20.03.2015 року у справі за № 641/9315-ц провадження у справі закрив. Роз*яснив ТОВ "Еко-Комуненерго" , що закриття провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду в порядку цивільного судочинства з таким самим позовом. Роз*яснив, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду ( а.с.41)

Провадження у справі зупинялось до вирішення справи за № 922/4070/15.

Харківський апеляційний господарський суд постановою від 07.12.2015 року у справі за № 922/4070/15 апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" на рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2015 р. у справі № 922/4070/15 задовольнив.

Апеляційну скаргу ТОВ "Еко-Комуненерго" на рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2015 р. у справі № 922/4070/15 задовольнив.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.09.2015 р. у справі № 922/4070/15 скасував та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнув з Генеральної прокуратури України (), державного концерну «Укроборонпром» (), державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» () солідарно на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (код 00039019) 80388,00 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Стягнув з Генеральної прокуратури України (), державного концерну «Укроборонпром» (), державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» () солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-КОМУНЕНЕРГО» (код 34754224) 80388,00 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доручив господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

15.12.2015 року до суду надійшла заява від позивача про поновлення провадження у справі з долученням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року у справі за № 922/4070/15.

Відповідачем у справі надані додаткові пояснення щодо припинення провадження у справі.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ст. 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11.09.1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності.

Згідно з ч. 3 ст. 134 Господарського кодексу України правовий режим власності та правові форми реалізації права власності у сфері господарювання визначаються цим Кодексом і законом.

Статтею 50 Закону України Про власність встановлено, що власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ господарському суду у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном. Такі справи розглядаються за місцезнаходженням майна (ч. 3 ст. 16).

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам від 24.10.2011 року №10 господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

Згідно з п.24 Рекомендації президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 року №04-5/120 господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, що пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про звільнення майна з-під арешту - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні ст. 1 Господарського процесуального кодексу України.

Так, 22.09.2008 року ТОВ" Еко-Комуненерго" придбало у АКБ СР "Укрсоцбанк" ( ПАТ "Укрсоцбанк" ) нежитлову будівлю , літера Р/1-7 загальною площею 17323,2 кв.м. яке розташована за адресою м. Харків, вул. Плеханівська, 126 ( а.с.38-41). Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 4020 ( а.с.38-41).

Право власності на вказану нежитлову будівлю було зареєстровано згідно з вимогами законодавства, яке діяло на момент реєстрації права власності , а саме на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом МУЮ від 07.02.2002 року за № 7/5 та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" за № 20392003 від 29.09.2008 року.

28.04.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби ХМУЮ Харківської області було прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень за № 12721435 та видано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав власності за № 21044150 від 28.04.2014 року.

В процесі здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про наявність активного запису про заборону № 7952140 проведеного на підставі постанови про накладення арешту слідчим відділом УСБУ в Харківській області.

09.04.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_7І Реєстраційна служба Харківського МУЮ Харківської області було відмовлено у державній реєстрації прав власності ТОВ "Еко-Комуненерго" у зв*язку з наявністю постанови від 18.05.2010 року прийнятою старшим слідчим по ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області про накладення арешту на нежитлове приміщення будівля, літера Р/1-7 загальною площею 17323,2 кв.м. як розташоване за адресою м. Харків, вул. Плеханівська, 126. ( а.с.32).

18.04.2014 року рішенням за № 12544495 державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_8 Реєстраційна служба МУЮ Харківської області було зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв*язку з накладенням арешту на майно ( а.с.33).

Вказані рішення позивачем були оскаржені до прокуратури Харківської області , в якій заявник просив здійснити прокурорську перевірку у зв*язку з не зняттям арешту, слідчим ОВС слідчого відділу УСБУ в Харківській області Косьміним , які останній мав скасувати ще у 2011 року у зв*язку закриттям кримінальної справи ( а.с.34-35).

В результаті проведеної перевірки за додержанням законів у кримінальному проваджені № 1946 прокуратурою області було встановлено, що питання щодо зняття арешту із зазначеної будівлі вирішено не було. Заявнику було роз*яснено що заява про зняття арешту на підставі ст. 3 ЦПК України повинна розглядатися в суді.

У відповідності до листа Першого заступника начальника СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 який адресований Начальнику Управління ССБУ в Харківській області кримінальна справа за № 1946 передана до слідчого відділу Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та прийнята до провадження ( а.с.102).

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд припинити провадження у справі , оскільки справа не підлягає вирішенню в господарських судах України. Накладення арешту здійснено у рамках кримінального провадження та підлягає вирішенню відповідно до положень кримінального судочинства, відповідно до вимог діючого законодавства.

Виходячи з приписів ч.3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно яких місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та вимог статей 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за участі у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 60 Закону «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

У пункті 5 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України 28.03.2002р. № 04-5/365 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" в редакції від 31.05.2007р. зазначено, що відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник.

Підставами для визнання права на звільнення майна з під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним. При цьому, для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді. Статтею 32 ГПК України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з п. 24 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007р. № 04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, що пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про звільнення майна з-під арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана проводити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 59 і 86 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України. Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 85 названого Закону та статті 1212 ГПК України, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено 13.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_9