ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" січня 2016 р.Справа № 922/6609/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба "Лігво" нафтогазової промисловості Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс", с. Наталине
про стягнення 42967,50 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба "Лікво" нафтогазової промисловості НАК "Нафтогаз України" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 6375,60 грн., штрафні санкції у розмірі 36592,50 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору №5-п/2014 від 20.01.2014р., який було укладено між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 13 січня 2015 року заяву за вх.№748 про відмову від позову, в якій позивач повідомляє суд про врегулювання спору між позивачем та відповідачем мірним шляхом в позасудовому порядку та сплату відповідачем суми боргу. Провадження у справі позивач просив припинити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали про порушення провадження у даній справі повноважному представнику відповідача 04.01.2016р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи господарським судом встановлено наступне.

Між Дочірнім підприємством "Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) та "ЛІКВО" нафтогазової промисловості" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" (далі - ДП "ЛІКВО") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (далі по тексту - ТОВ "Укрнафтогазресурс") було укладено договір №5-п/2014 від 20.01.2014р., за якими позивач виступає - виконавцем, а відповідач - замовником.

За цим договором виконавець зобов'язується надати послуги з профілактичного обслуговування по попередженню газонафтопроявлень, відкритих фонтанів та забезпечення оперативної готовності до їх ліквідації під час проведення робіт з капітального ремонту свердловин бригадами замовника, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги. Свої зобов'язання позивач виконував в повному обсязі, претензій щодо терміну і якості наданих послуг у відповідача не виникало. Відповідач за виконані у лютому 2015р. роботи не розрахувався, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 6375,00грн., про що позивач повідомив відповідача претензією вих.№1/391, яка залишилась без відповіді.

Відповідно до п. 8.2 договору, сторони погодили, що за порушення умов, передбачених п.п. 4.1-4.4. (в тому числі й щодо своєчасного розрахунку замовника з виконавцем), Замовник сплачує на користь виконавця штрафні санкції в розмірі 2% від суми фактично виконаних та не оплачених робіт за кожен день прострочки.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи позивач відмовився від позову, у зв'язку із повною сплатою відповідачем суми боргу перед позивачем. Відмову від позову підписано виконуючим обов'язки директора Дочірнє підприємство "Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба "Лікво" нафтогазової промисловості НАК "Нафтогаз України" - ОСОБА_1

Судом встановлено, що відмова позивача від позову викликана власним волевиявленням, а тому, дані процесуальні дії не суперечать законодавству не порушують чиї - небудь права i охоронювані законом інтереси, відповідно до цього, суд приймає відмову позивача від позову.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову, господарський суд відповідно до ст.78 Господарського процесуального кодексу України приймає відмову позивача від позову, та на підставі чого у господарського суду є підстави для припинення провадження у справі згідно п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 22, 78, п.4 ч.1 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову позивача від позову.

2.Провадження у справі припинити .

Суддя ОСОБА_2