ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Справа № 914/1329/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В., Бакуліної С.В.,
суддів:Поляк О.І. (доповідач),
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015
у справі№ 914/1329/15 Господарського суду Львівської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Міра і К"
простягнення 58 880,00 грн.,

за участю представників

від позивача: Сечко С.В. дов. № 01-15-01/24 від 03.02.2015;

від відповідача: Сухарина І.С. дов. б/н від 15.01.16;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.07.2015 у справі № 914/1329/15 (суддя - Юркевич М. В.), позовні вимоги ПрАТ "Європейський страховий союз" задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Міра і К" на користь ПрАТ "Європейський страховий союз" 58 880,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 у справі № 914/1329/15 (головуючий суддя - Кравчук Н.М., судді - Мирутенко О.Л., Якімець Г.Г.) рішення Господарського суду Львівської області від 10.07.2015 у справі № 914/1329/15 скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 у справі № 914/1329/15, рішення Господарського суду Львівської області від 10.07.2015 у справі № 914/1329/15 залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована порушенням і неправильним застосуванням господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального права та процесуального права, а саме: п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33, абз. (ґ) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

19.01.2016 відповідачем до Вищого господарського суду України було подано відзив на касаційну скаргу у якому ТОВ "Міра і К" просить касаційну скаргу ПрАТ "Європейський страховий союз" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 у справі № 914/1329/15 залишити без змін.

У призначене судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.12.2012 між ПАТ "Європейський страховий союз" (страховик) та ТОВ "Міра і К" (страхувальник) укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0001868, яким застраховано майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу "А-Галаз" (державний номерний знак НОМЕР_1).

17.12.2012 о 11:30 в м. Львові на вул. Пасічна - Голубця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "А-Галаз" (державний номерний знак НОМЕР_1) під керуванням працівника ТОВ "Міра і К" ОСОБА_6 та транспортного засобу "Ніссан", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 (потерпілий-1), який в свою чергу зіткнувся з автомобілем "Рено", державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_8 (потерпілий-2).

Факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, що підтверджується довідкою № 9126382 про дорожньо-транспортну пригоду.

21.01.2013 постановою Залізничного районного суду м. Львова у адміністративній справі № 462/25/13 ОСОБА_6 (працівника ТОВ "Міра і К"), було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на останнього адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

У зв'язку з вищевказаною ДТП обом потерпілим було завдано матеріальну шкоду: розмір шкоди, завданої власнику автомобіля "Ніссан", державний номер НОМЕР_2, становить 53 867,44 грн., про що свідчить висновок № 429 судового експерта ОСОБА_9 від 30.12.2012; розмір шкоди, завданої власнику транспортного засобу "Рено", державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 становить 9 390,00 грн.

20.01.2013 потерпілий-2 звернувся до Львівської дирекції ПрАТ "Європейський страховий союз" із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту № ОЦВ/265 від 14.07.2014 та розрахунку страхового відшкодування позивачем було сплачено на користь потерпілого-2 суму страхового відшкодування в розмірі 9 390,00 грн. за платіжними дорученнями № 9854 від 21.07.2014, № 9938 від 30.07.2014, № 9901 від 24.07.2014.

Господарськими судами також встановлено, що 27.11.2012 між потерпілою-1 ОСОБА_7 та ТОВ "Гарант і Я" було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 03-563.07/12, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням та користуванням транспортного засобу "Ніссан Кашкай", номерний знак НОМЕР_2.

Після настання страхової події (ДТП, яке сталося 17.12.2012), ТОВ "Гарант і Я" на підставі заяви ОСОБА_7 про виплату страхового відшкодування від 28.01.2013 та страхового акту від 25.02.2013 № 031-НТ/13, з урахуванням нульової франшизи встановленої договором страхування, здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 61 405,16 грн. за платіжними дорученнями № 38 від 31.01.2013, № 131 від 26.02.2013, № 143, № 144 від 27.02.2013.

На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ТОВ "Гарант і Я" звернулося до ПрАТ "Європейський страховий союз" з претензією № 52/01-03 від 07.03.2013 про відшкодування сплаченого ОСОБА_7 страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 49 490,00 грн. (згідно з лімітом відповідальності передбаченого полісом № АЕ/0001868).

За результатами розгляду вказаної претензії та проведеного страхового розслідування, позивач визнав дані обставини такими, що відповідають вимогам законодавства про страхування та здійснив регресну виплату на користь ТОВ "Гарант і Я" у розмірі 49 490,00 грн.

Таким чином, позивач відповідно до полісу № АЕ/0001868 виконав своє зобов'язання з виплати страхового відшкодування потерпілим за страховим випадком, пов'язаним з ДТП, що мало місце 17.12.2012 у м. Львові на вул. Пасічна-Голубця, в розмірі 58 880,00 грн.

Вважаючи, що ОСОБА_6 (який перебував у трудових відносинах з відповідачем) не повідомив страховика в установлені строки про настання ДТП та не подав відповідної заяви встановленого МТСБУ зразка, ПрАТ "Європейський страховий союз" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "Міра і К" про стягнення з останнього в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 58 880,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні ДТП, а на момент його скоєння зазначена особа перебувала у трудових відносинах з ТОВ "Міра і К". При цьому, страхувальник ОСОБА_6 не повідомив належним чином страхову компанію позивача про настання ДТП, не оформивши відповідного повідомлення за встановленим МТСБУ зразком, доказів, які б свідчили про протилежне суду подано не було.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що ТОВ "Міра і К" відповідно до вимог чинного законодавства належним чином виконало свій обов'язок стосовно повідомлення про страховий випадок, надавши повну і об'єктивну інформацію про обставини пригоди, яка, виходячи із наявних в матеріалах справи страхових актів, повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 17.12.2012 за вих. № 72, письмового пояснення ОСОБА_10, акту перевірки факту подання 17.12.2012 водієм ОСОБА_6 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 09.07.2015 та здійснення страхових виплат, була достатньою для вчинення страховиком юридично значимих дій для виконання покладених на нього обов'язків за договором страхування. При цьому, недотримання певних формальних вимог стосовно оформлення повідомлення про настання страхового випадку, яке при цьому за своїм змістом не призводить до об'єктивного зменшення його інформативності, не може бути підставою для кваліфікації дій страхувальника як неналежне виконання умов договору.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України визначено, страхувальник зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з абз. "ґ" п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як встановлено господарським судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Міра і К" відповідно до вимог закону належним чином виконало свій обов'язок стосовно повідомлення про страховий випадок, надавши повну і об'єктивну інформацію про обставини пригоди, яка, з урахуванням, зокрема, страхових актів, повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 17.12.2012 за вих. № 72, письмового пояснення ОСОБА_10, акту перевірки факту подання 17.12.2012 водієм ОСОБА_6 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 09.07.2015 та здійснення страхових виплат, була достатньою для вчинення страховиком юридично значимих дій для виконання покладених на нього обов'язків за договором страхування. Зокрема, за результатами розгляду отриманого повідомлення про страховий випадок, страховиком було оформлено страховий акт № ОЦВ/265 від 14.07.2014, складений та підписаний начальником відділу врегулювання збитків, погоджений з юридичним відділом та підписано його посадовою особою, в якому зазначено про прийняття рішення стосовно виплати потерпілій особі страхового відшкодування. При цьому, в розділі 3 частини 2 вказаного акта міститься вказівка про те, що страхувальником належно виконано умови договору страхування.

Доводи касаційної скарги про наявність формальних недоліків у повідомленні про настання події, що має ознаки страхового випадку № 72 від 17.12.2012, у зв'язку з чим воно не може розглядатися як повідомлення про настання ДТП, не спростовують висновків апеляційного господарського суду про те, що недотримання певних формальних вимог стосовно оформлення повідомлення про настання страхового випадку, яке при цьому за своїм змістом не призводить до об'єктивного зменшення його інформативності, не може бути підставою для кваліфікації дій страхувальника як неналежне виконання умов договору.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до необхідності переоцінки наявних у справі доказів, яким вже було надано оцінку господарським судом апеляційної інстанцій та не спростовують законних і обгрунтованих висновків апеляційного господарського суду.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 у справі № 914/1329/15 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 у справі № 914/1329/15 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 у справі № 914/1329/15 залишити без змін.

Головуючий суддя К.В. Грейц

Судді С.В. Бакуліна

О.І. Поляк