ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016 року Справа № 904/4242/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. - доповідач

суддів: Широбокової Л.П., Дарміна М.О.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №КР-9 від 04.01.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 9 від 04.01.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 року у справі №904/4242/15

за позовом державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", м. Львів

до товариства з обмеженою відповідальністю виробничої компанії "Гірничодобувна промисловість", м. Дніпропетровськ

про стягнення 75 515 грн. 28 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" (надалі ДТГО "Львівська залізниця") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю виробничої компанії "Гірничодобувна промисловість" (надалі ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість") 69 902 грн. 64 коп. плати за користування вагонами, 5 612 грн. 64 коп. плати за маневрові роботи та 1 827 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 року у справі №904/4242/15 (судя ОСОБА_3Г.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованим и та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором; порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Між ДТГО «Львівська залізниця» (позивачем) та ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість" (відповідачем) укладено договір про подачу та забирання вагонів ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість" при станції Бучач державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" від 01.07.2013 року (надалі договір-1), яким визначено порядок подачі, розставлення на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з підїзної колії, яка належить залізниці та примикає через стрілку №10 до колії станції Бучач і обслуговується локомотивом залізниці, користувачеві ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість".

За умовами договору-1 вагони на підїзну колію подаються після повідомлення, яке передається по телефону із записом повідомлення в книгу форми ГУ-2; загальна кількість вагонів, які передаються на підїзну колію однією групою не більше 12 одиниць, максимальна переробна спроможність вантажних пунктів по навантаженню: відсіву або доломіту 1 вагон, час 25 хвилин, розмір подачі 6 вагонів; доломіту 1 вагон, час-25 хвилин, розмір подачі 6 вагонів.

За змістом договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №25 від 30.01.13 року, що укладений між сторонами (надалі-договір-2), між залізницею та вантажовласником здійснюється електронний документообіг.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобовязана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом (ст. 46 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажо-одержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно п. 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу у розмірі, встановленому Тарифним керівництвом №1.

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф. ГУ-23.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися начальником станції і вантажовласником щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями (п.4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п. 6 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами).

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п.8 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

В квітні-червні 2014 року на адресу ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість" надходили власні порожні вагони під навантаження за повними перевізними документами як вантаж на своїх осях. Про прибуття вагонів на станцію Бучач залізницею повідомлено одержувача, про що зроблено запис у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження.

Вагони затримувалися на місцях загального користування в очікуванні звільнення фронтів навантаження. Про затримку вагонів позивачем складено акти загальної форми ГУ-23, у яких зазначено про участь у їх складенні представників відповідача, що відмовлялись від підписання актів, про що, в свою чергу, позивачем складено відповідні акти загальної форми.

Факт затримки вагонів з вини відповідача підтверджується актами загальної форми ГУ-23 відповідно до вимог п.3 Правил складання актів та п.8 Правил користування вагонами.

За затримку вагонів в очікуванні подачі під навантаження протягом квітня червня 2014 року станцією Бучач відповідачеві нараховано плату за користування вагонами в сумі 69 902 грн. 64 коп. Окрім того, відповідно до відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу №28050278 від 28.05.14 року та відомості плати за користування вагонами №28069004 відповідачу нараховано 5 612 грн. 64 коп. плати за маневрову роботу. Підставою для нарахування маневрової роботи на підїзній колії відповідача було письмове замовлення останнього від 28.02.14 року. Розміри та порядок нарахування плати за подачу та забирання вагонів та збору за маневрову роботу визначено за Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, затвердженим наказом Мінтрансзвязку України від 26.03.2009 року №317.

Позивач зазначає, що відповідно договору-2 для проведення розрахунків і обліку сплачених сум залізниця відкрила для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням семизначного коду №7410165 та протягом квітня-червня 2014 року з попередньої оплати, внесеної відповідачем, залізницею списано плати за користування, зборів за подачу забирання вагонів та маневрову роботу на загальну суму 93 025 грн. 92 коп., що оспорена відповідачем у судовому порядку; до господарського суду Львівської області поданий позов, який мотивований тим, що залізниця безпідставно списала з вантажосласника кошти в односторонньому порядку, без узгодження з ним, на підставі відомостей плати за користування вагонами (форма ГУ-46а), відомостей плати за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу (ГУ 46а), накопичувальних карток (форма ФДУ 92), що знаходились на рахунку в ТехП платника залізничоного тарифу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.11.2014 року у справі №914/3311/14 позовні вимоги задоволено частково; з ДГТО "Львівська залізниця" на користь ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість" стягнуто 75 515 грн. 28 коп. неправомірно стягнутих грошових коштів; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезазначеним рішенням, яке на момент розгляду даної справи набрало законної сили, встановлено, що відповідач безпідставно списав в безспірному порядку з особового рахунку позивача кошті у розмірі 75 515 грн. 28 коп. з ПДВ, оскільки відомості плати за користування вагонами (форми ГУ-46а), відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (ГУ-46а), та накопичувальні картки (форма ФДУ-92) підписані вантажовласником з зауваженнями, а відтак безакцептне списання залізницею зазначених коштів суперечить встановленому законодавством порядку.

23.03.2015 року відокремленим підрозділом "Тернопільська дирекція залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця" на виконання вищезазначеного рішення перераховано на рахунок Галицького відділу ДВС ЛМУЮ стягнуті на користь ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість" кошти в сумі 75 515 грн. 28 коп. (платіжне доручення №497 від 23.03.15 року).

Позивач зазначає, що оскільки тривав судовий розгляд справи про повернення платежів та до 23.03.2015 року списані із особового рахунку кошти перебували на рахунку залізниці, були відсутні підстави для звернення із вимогою про стягнення вказаних платежів у судовому порядку, з огляду на що просив місцевий господарський суд визнати поважними причини пропущення строку позовної давності та захистити його порушене право.

Згідно ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів ст. 137 Статуту залізниць України. Зазначений строк обчислюється з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідач заявив про застосування позовної давності при вирішенні спору.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Стосовно наведених позивачем причин пропуску позовної давності слід зазначити, що вчинення залізницею в межах її строку неправомірних дій, що встановлено судовим рішенням поважною причиною пропуску такого строку, на думку колегії суддів, не є та місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 року у справі №904/4242/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя М.О. Дармін

(Повний текст постанови складено 12.01.2016 року)