ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.01.16р. Справа № 904/9950/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберег плюс", м. Дніпропетровськ

до Управління житлово-комунального господарства Марганецької міської ради, м. Марганець, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 2 603 979,57 грн. за договором про закупівлю робіт за державні кошти

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача:не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 представник - дов. № 215 від 31.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оберег плюс" звернулося до господарського суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства Марганецької міської ради про стягнення суми основного боргу 1 416 657,31 грн., інфляційних втрат - 1 093 939,32 грн., 3% річних - 93 382,94 грн. за договором про закупівлю робіт за державні кошти № 39-З від 16.05.2012р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю робіт за державні кошти № 39-З від 16.05.2012р.

У судовому засіданні 01.12.2015р. оголошувалась перерва до 11.01.2016р.

Позивач у судове засідання 11.01.2016р. не направив свого повноважного представника, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач в ході розгляду справи надав клопотання, в якому просить припинити провадження по справі, у зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем вже розглядався господарський спір про стягнення заборгованості по договору № 39-З від 16.05.2012р. та з тих же підстав.

Позивач в якості одного з доказів у справі надав опис вкладення у цінний лист зі штемпелем поштового відділення від 05.06.2013р., в якому зазначив про направлення відповідачу рахунків фактури: №№ 34/39-З, 36/39-З, 37/39-З, 38/39-З, 40/39-З, 41/39-З, 42/39-З, 43/39-З від 04.06.2013р.

Відповідач, в свою чергу, зазначив, що вищевказаних рахунків-фактури на його адресу не надходило.

У судовому засіданні 01.12.2015р. суд витребовував у позивача докази, які б підтверджували прийняття на відправку поштового відправлення 05.06.2015р. на адресу Управління житлово-комунального господарства Марганецької міської ради, а саме: квитанцію або фіскальний чек.

Однак, позивач витребуваних судом документів не надав.

Запитом від 01.12.2015р. № 904/9950/15/68123/15 суд просив відділення Укрпошти Главпочтамп м. Дніпропетровська надати відомості щодо направлення 05.06.2015р. цінного листа з описом вкладення на адресу Управління житлово-комунального господарства Марганецької міської ради.

21.12.2015р. на адресу суду від відділення Укрпошти Главпочтамп м. Дніпропетровська надійшла відповідь, в якій останній повідомляє, що не може надати відомості про направлення цінного листа, оскільки опис вкладення ф.107 не є підтвердженням приймання поштового відправлення до пересилання.

Заслухавши в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду на підставі наступного.

Згідно "Правил надання послуг поштового зв'язк" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009р. № 270:

- ст. 122 "у заяві зазначається: вид, категорія та номер поштового відправлення, місце та дата прийняття, прізвище, ім'я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса відправника та адресата";

- "під час подання заяви відправник повинен пред'явити документ, що посвідчує особу, а також розрахунковий документ".

Опис вкладення ф.107 не є підтвердженням поштового відправлення до пересилання.

Підтвердженням про приймання та відправку поштового відправлення є квитанція (чек).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено захист прав і свобод людини і громадянина судом. Зокрема, частиною 4 цієї статті встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій України", cуд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписом п. 1 ст. 8 цього Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повното та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 36 ГПК України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду

За вимогами ст.38 ГПК України якщо подані сторонами документи є недостатніми, господарський суд зобовязаний витребувати від підприємств, організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

В силу вказаної норми обовязок доведення обставин покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.47 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. При цьому, в силу ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п.4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником після предявлення учасником рахунка на оплату робіт (далі рахунко) або після підписання сторонами акта виконаних робіт; або поетапної оплати замовником виконаних робіт.

Суд витребовував у позивача належні докази направлення відповідачу рахунків-фактур на оплату (фіскальний чек).

В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином (протокол судового засідання від 01.12.2015р.) пояснень щодо неможливості явки суду не надав.

Вимогу суду позивачем також не виконані, витребувані документи не надано, пояснень щодо неможливості виконання вимог суду позивачем також суду не надано.

Незявлення представника позивача в судове засідання та ненадання витребуваних судом документів перешкоджає вирішенню спору по суті, оскільки за наявності заперечень відповідача проти позову перешкоджає з'ясуванню та встановленню дійсних обставин справи та дійсних намірів позивача щодо предмета спору.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що строк розгляду справи закінчується, суд на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України вбачає підстави для залишення позову без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 81 ГПК України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку, тобто, в тому числі з дотриманням встановлених строків.

За змістом частини четвертої пункту 3.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 4.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 Господарського процесуального кодексу України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливе лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в судове засідання господарського суду без поважних причин.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його не з'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, про залишення позову без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберег плюс" залишити без розгляду.

Судові витрати покласти на позивача.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_2