ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"14" січня 2016 р. Справа № 911/173/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» про забезпечення позову

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік», с.Велика Олександрівка

до Великоолександрівської сільської ради, с.Велика Олександрівка

про визнання обєктів прийнятих до експлуатації та визнання права власності на обєкти

Суддя А.Ю.Кошик

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» до Великоолександрівської сільської ради про визнання обєктів прийнятих до експлуатації та визнання права власності на обєкти.

Провадження у справі № 911/173/16 порушено ухвалою від 13.01.2016 року та призначено розгляд справи на 26.01.2016 року.

Одночасно з позовом, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» подано заяву від 25.12.2015 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та третім особам до остаточного вирішення спору вчиняти дії щодо обмеження чи заборони користування позивачем спірним майном.

Як вбачається з викладених у позові обставин, позивач є власником адміністративно-складського комплексу, розташованого за адресою: Київська область, Бориспільский район, с. Велика Олександрівка, вул. Київський Шлях, 121-А. Право власності на вказаний обєкт було набуто позивачем внаслідок приєднання до нього Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест ОСОБА_1», якому належало зазначене майно.

Позивач зазначає, що ТОВ «Бест ОСОБА_1» у 2013 році була проведена реконструкція обєктів нерухомості складського комплексу № 5 (перша черга - секції 1,2) та виробничо-складської бази (2-га черга склад № 5, КПП). Внаслідок проведеної реконструкції було створено новий єдиний обєкт права власності - адміністративно-складський комплекс.

Реконструкція складського комплексу № 5 (перша черга - секції 1,2) та виробничо-складської бази (2-га черга склад № 5, КПП) була проведена на підставі наступних Декларацій: про початок виконання будівельних робіт від 12.09.2012 року за №КС9 «Реконструкція складського комплексу №5 (друга черга секції 3-10»); про початок будівельних робіт від 12.06.2013 року за №КС47 «Реконструкція складського комплексу №5 (будівлі складу №5) під адміністративно складську будівлю»; про готовність обєкта до експлуатації від 11.06.2013 року за №КС28 «Реконструкція складського комплексу №5» (друга черга секції 3-10); про готовність обєкта до експлуатації від 26.06.2013 року за №КС49 «Реконструкція складського комплексу №5 (будівлі складу №5).

Однак, Державною архітектурно-будівельною інспекцією в Київській області реєстрація вказаних Декларацій була скасована згідно наказу від 03.06.2015 року № 84.

У звязку із скасування Декларацій на проведення реконструкції та про готовність обєкту до експлуатації, згідно з положеннями статті 376 Цивільного кодексу України, спірний обєкт нерухомості вважається самочинним будівництвом, що перешкоджає його експлуатації.

Оскільки обєкти нерухомості фактично побудовані, були введені в експлуатацію ще згідно Декларацій про готовність обєкта до експлуатації від 11.06.2013 року за №КС28 «Реконструкція складського комплексу №5» (друга черга секції 3-10); про готовність обєкта до експлуатації від 26.06.2013 року за №КС49 «Реконструкція складського комплексу №5 (будівлі складу №5), тобто фактично експлуатуються позивачем з червня 2013 року і в таких обєктах позивачем провадиться господарська діяльність, скасування реєстрації Декларації не відміняє факту будівництва та існування обєкту нерухомості.

Крім того, оскільки за скасованими Деклараціями відбувалась реконструкція існуючих (побудованих та прийнятих в експлуатацію) обєктів нерухомості, первинні обєкти в яких проводила реконструкція: складський комплекс - №5 (перша черг, секції - 1,2) та виробничо-складська база (2-га черга склад № 5, КПП) вважаються такими, що існують і належним чином введені в експлуатацію, що підтверджено Декларацією про початок виконання будівельних робіт від 05.07.2012 року № КС 1 та про готовність обєкта до експлуатації від 01.08.2012 року № КС 9, актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 17.10.2008 року, які є чинними на даний момент.

У звязку з чим, з метою встановлення наявності у позивача права власності на фактично збудований та існуючий обєкт нерухомості, позивачем подано позов про визнання права власності, який розглядається в матеріалах справи № 911/173/16.

Разом з тим, позивач зазначає, що до вирішення поданого ТОВ «Юніверсал Лоджистік» позову та встановлення факту права власності, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, безпосередньо повязаним з предметом спору. Без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача буде неможливим, для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до завдання позивачу та його контрагентам значних матеріальних збитків.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що у звязку із скасуванням вказаних вище Декларацій щодо введення в експлуатацію адміністративно-складського комплексу, останній має юридичний статус об'єкта, що не введений в експлуатацію, відповідно, експлуатація якого забороняється, що матиме наслідком відключення адміністративно-складського комплексу від інженерних мереж та комунікацій, заборони експлуатації комплексу, заборони забезпечення комплексу необхідними ресурсами для його функціонування: електропостачанням, газопостачанням, каналізацією, тощо.

Господарська діяльність позивача безпосередньо пов'язана із володінням та користуванням адміністративно-складським комплексом, який є унікальним, створений та використовується саме з метою забезпечення зберігання лікарських засобів. Зберігання лікарських засобів є складовою частиною оптової торгівлі лікарськими засобами, яка є ліцензованим видом діяльності і регулюється Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптове роздрібної торгівлі лікарськими засобами, затвердженими наказом МОЗ від 31.10.2011 року №723.

Приміщення спірного адміністративно-складського комплексу мають статус аптечних складів та Ліцензійними умовами встановлюються суворі вимоги щодо умов, яким вони повинні відповідати, зокрема, щодо: забезпечення наявності необхідних складових частин приміщення аптечного складу (виробничі приміщення, склад, побутові приміщення, службові приміщення, допоміжні приміщення); забезпечення цілодобово електрозабезпечення, опалення, освітлення, вентиляції, необхідної температури і вологості повітря; відповідності вимог будівельних матеріалів, тощо.

Позивач використовує вказаний обєкт права власності шляхом передачі його оренду і надання повязаних з цим супутніх послуг суб'єктам господарювання (вітчизняним та іноземним), що здійснюють діяльність з оптової торгівлі лікарськими засобами. Крім того, позивач надає вказаним вище субєктам митні брокерські послуги та, відповідно, має митний склад. Орендарі позивача є дочірніми компаніями великих світових фармацевтичних компаній, які отримали ліцензії на оптову торгівлю лікарськими засобами саме на вказаному обєкті і розташували на ньому аптечні склади.

У випадку заборони експлуатації комплексу, та як наслідок відключення від інженерних мереж, позивач не зможе забезпечити належне функціонування складського комплексу, та відповідно забезпечити умови зберігання лікарських засобів, які встановлені Ліцензійними умовами та вимогами виробників лікарських засобів.

У звязку з цим, лікарські засоби, які знаходяться в комплексі, будуть визначені як неякісні та заборонені до використання, що крім завдання значних майнових збитків у звязку із визнанням лікарських засобів неякісними, призведе до дефіциту та відсутності в лікарнях та аптеках України, у тому числі лікарських засобів, які є життєво необхідними. Також, неможливість експлуатації та функціонування комплексу призведе до позбавлення ліцензій орендарів позивача, що взагалі унеможливить на невизначений час ввезення в Україну та подальшу реалізацію орендарями позивача лікарських засобів.

Переміщення лікарських засобів в інші приміщення можливо виключно лише після отримання ліцензії на оптову торгівлю лікарськими за відповідним місцезнаходженням приміщень. Пунктом 1.11. Ліцензійних умов встановлено, що підставою для видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами є наявність матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, відповідність яких встановленим вимогам та заявленим у поданих заявником документах для одержання ліцензії характеристикам підлягає обов'язковій перевірці перед видачею ліцензії.

Таким чином, орендарі та клієнти позивача не зможуть вивезти лікарські засоби з зі спірної будівлі адміністративно-складського комплексу позивача до моменту знаходження приміщень, які будуть відповідати вимогам Ліцензійних умов, та отримання відповідних ліцензій на нові приміщення.

Дослідивши викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову обставини, судом встановлено, що приміщення адміністративно-складського комплексу існує, відповідає встановленим законодавством вимогам і фактично перебуває в експлуатації, а скасування реєстрації Декларацій про введення обєкту в експлуатацію (за наказом від 03.06.2015 року № 84 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області) спричинило такий юридичний статус обєкта нерухомості, який потребує встановлення факту права власності (в тому числі шляхом проведення відповідних експертних досліджень щодо стану такого обєкта та його відповідності будівельним нормам та стандартам). Невизначеність права власності створює загрозу порушення прав позивача, повязаних з володінням, користування та розпорядженням спірним обєктом та ймовірності завдання шкоди не лише інтересам позивача, а й його господарським контрагентам.

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов може бути забезпечено, у тому числі, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до абз.2 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України у п. 2 Постанови № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як передбачено п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України у п. 2 Постанови № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України у п. 2 Постанови № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, оскільки в позові ставиться питання про визнання за позивачем права власності на адміністративно-складський комплекс та факту прийняття його до експлуатації, повязаними з предметом спору заходами забезпечення позову є заборона відповідачу та іншим особам вчиняти наведені в заяві дії з підстав відсутності у позивача права власності на адміністративно-складський комплекс у звязку зі скасування реєстрації Декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкту до експлуатації (за наказом від 03.06.2015 року № 84 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області).

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки всупереч висновкам суду в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву позивача, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд вважає, що зазначені заявником заходи забезпечення позову не суперечать вимогам законодавства, а вжиття їх у справі є доцільним і обґрунтованим, у визначеному судом обсязі. Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом заборони відповідачу та іншим особам до остаточного вирішення спору вчиняти дії щодо обмеження чи заборони користування позивачем спірним майном з підстав відсутності у позивача права власності на адміністративно-складський комплекс у звязку зі скасування реєстрації Декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкту до експлуатації (за наказом від 03.06.2015 року № 84 Державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області).

Заходи по забезпеченню позову діють до скасування їх судом в порядку, передбаченому ст. 68 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам до остаточного вирішення спору вчиняти дії щодо заборони експлуатації Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» адміністративно-складського комплексу за адресою: Київська область, Бориспільський район, село В.Олександрівка, вул. Київський шлях, 121А, з підстав відсутності у позивача права власності на адміністративно-складський комплекс.

3. Заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам до остаточного вирішення спору вчиняти дії щодо припинення постачання до адміністративно-складського комплексу за адресою: Київська область, Бориспільський район, село В.Олександрівка, вул. Київський шлях, 121А необхідних для його функціонування ресурсів: води, газу, тепла, електроенергії, тощо з підстав відсутності у позивача права власності на адміністративно-складський комплекс.

4. Заборонити до остаточного вирішення спору Реєстраційній службі Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київській шлях, 79) та її посадовим особам, в тому реєстраторам, вчиняти дії за заявами будь-яких осіб, окрім Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік», щодо зміни або скасування права власності на адміністративно-складський комплекс за адресою: Київська область, Бориспільський р-н с. Велика Олександрівка, вул.Київський шлях, 121 А.

5. Заборонити відповідачу та іншим особам до остаточного вирішення спору вчиняти дії щодо скасування/припинення виданих дозволів, ліцензій, інших документів дозвільного характеру, які є підставою для здійснення господарської діяльності, функціонування та експлуатації адміністративно-складського комплексу за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Велика Олександрівка, вул. Київський шлях, 121А позивачем та іншими юридичними особами, які провадять господарську діяльність на території вказаного адміністративно-складського комплексу, з підстав відсутності у позивача права власності на адміністративно-складський комплекс.

Реквізити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» (08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Київський шлях, 121а, код 33594538).

Реквізити боржника Великоолександрівська сільська рада (08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Гагаріна, 11).

3. Дана ухвала набирає чинності з дня її винесення судом і виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, є виконавчим документом зі строком предявлення до виконання до 14.01.2017 року.

Суддя А.Ю. Кошик