ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р. Справа № 925/1827/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства Одеська залізниця, м. Одеса

до товариства з обмеженою відповідальністю Компанія-Агроінвест,

м. Черкаси

про стягнення 33 330 грн. 00 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося державне підприємство Одеська залізниця до товариства з обмеженою відповідальністю Компанія-Агроінвест про стягнення 33 330 грн. 00 коп. штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 03 грудня 2015 року.

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд зменшити розмір штрафу, оскільки сплата штрафу значно погіршить фінансове становище підприємства. Крім того відповідач зазначив, що допущене порушення компанії не завдало залізниці збитків. В звязку з чим просив суд позов задовольнити частково та стягнути з відповідача штраф у сумі однократного розміру провізної плати, яка складає 6 666 грн. 00 коп.

В судовому засіданні, яке відбулося 14 січня 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1827/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача 33 330 грн. 00 коп. штрафу, позивач стверджував, що відповідачем було невірно вказано масу вантажу в накладній від 13 жовтня 2015 року за №33762139, в звязку з чим згідно ст. 122 Статуту залізниць України (далі Статут) з відправника (відповідача) стягується штраф у розмірі визначеному ст. 118 Статуту.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 13 жовтня 2015 року товариством з обмеженою відповідальністю Компанія-Агроінвест за залізничною накладною №33762139 у вагон №59598268 ЗРВ зі станції Комарівці Південно Західної залізниці на станцію призначення Одеса-Порт Одеської залізниці на адресу одержувача публічного акціонерного товариства Укрелеваторпром було відвантажено насіння масляних культур не поіменовані в алфавіті, загальною масою 69 800 кг. Спосіб визначення маси на вагонних вагах (150т).

В Додатку 3 Пояснення щодо заповнення накладної до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 зазначено, що в графі 24 накладної Маса вантажу, визначена відправником заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). В графі 25 накладної Маса вантажу, визначена залізницею заповнюється, якщо масу вантажу визначено залізницею. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом)

З копії накладної №33762139 вбачається, що маса вантажу визначена відправником (графа 24 накладної).

З даних залізничної накладної вбачається, що навантаження вагону здійснювалося засобами відправника (відповідача у справі), правильність внесених до накладної відомостей підтверджено підписом представника вантажовідправника, у відповідності до п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

15 жовтня 2015 року було здійснено комісійне переважування маси вантажу на вагонних електромеханічних вагах ВВ 150 Э станції Котовськ, якою було встановлено, що фактична маса у вагоні брутто 81 100 кг., тара з документа 21 100 кг., нетто 60 000 кг, що менше на 9 800 кг, ніж вказано у перевізних документах.

Для засвідчення вищевказаних фактів згідно ст. 129 Статуту залізниць України та Правил складання актів, станцією Котовськ було складено комерційний акт АЭ №859245 (форми ГУ-22) від 15 жовтня 2015 року.

Вищевказаний акт був підписаний начальником ст. Котовськ, комерційним агентом та ДСКГ. Посада завідуючого вантажним двором не передбачена (про що вказано в комерційному акті).

Зауважень на складений комерційний акт вантажоотримувачем зафіксовано не було.

Статтею 129 Статуту передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно п. 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Комерційний акт підписаний посадовими особами залізниці, які відповідають за достовірність відомостей, зазначених у акті, що відповідає вимогам пункту 10 Правил складання актів.

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909 та ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати згідно зі статтею 118 цього Статуту, при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту визначено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як зазначалося вище, результати комісійного зважування вантажу у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України, пункту 2 Правил складання актів підтверджується комерційним актом АЭ №859245 від 15 жовтня 2015 року.

Відповідно до пункту 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до вищевказаних Правил складання актів на станції Котовськ відбулась комісійне зважування вантажу у вагоні №59598268 в результаті чого було складено комерційний акт АЭ №859245 від 15 жовтня 2015 року (а.с. 9), яким засвідчено, що при переважуванні вантажу на вагонних електромеханічних вагах станції виявлено невідповідність маси вантажу - у вагоні менше ніж в документі на 9 800 кг.

Згідно Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року N644 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за N 863/5084, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, в тому числі графу Маса вантажу визначена відправником та в яких вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). Правильність внесених у накладну відомостей представник відправника підтверджує своїм підписом.

Отже, саме на відправника покладається обов'язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість, до укладання договору перевезення, перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ.

Судом встановлено, що у накладній N33762139 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника відповідача ОСОБА_3.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймаючи рішення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесу всіх обставин справи в їх сукупності.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов наступних висновків:

перевезення вантажу здійснювалося залізничним транспортом по маршруту зазначеному в накладній;

в накладній саме відповідачем було зазначено масу вантажу 69 800 кг;

ваги на яких було здійснено перевірку маси вантажу були придатні для зважування та пройшли відповідну повірку;

факт розходження даних про масу вантажу вказаної у перевізних документах з даними виявленими при зважуванні на електромеханічних вагах підтверджується належним та допустимим доказом;

в добровільному порядку штраф відповідачем не сплачено, його розмір є вірним, строк сплати настав.

Однак, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити штраф до однократного розміру провізної плати, яка складає 6 666 грн. 00 коп., з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування вказаної норми є правом суду. При цьому застосування цієї процесуальної норми можливе лише у разі можливості застосування норми матеріальної. Така можливість передбачена частиною 3 статті 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Право застосування господарськими судами при прийнятті судових рішень пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України, частини 1 статті 233 ГК України, частини 3 статті 551 ЦК України передбачене в пункті 7 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29 квітня 2013 року №01-06/767/2013.

Такі правові позиції з аналогічного питання викладені в постановах Вищого господарського суду України від 05 квітня 2012 року у справі № 23/152 та від 26 вересня 2012 року у справі № 13/5026/725/2012.

В пункті 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд в даному випадку вважає за можливе скористатися правом передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та зменшити розмір штрафу до 6 666 грн. 00 коп.

При цьому судом враховано, відсутність збитків для позивача та надмірність розміру штрафу в порівнянні з перевізною платою, оскільки позивач в позовній заяві не вказав про наявність збитків та негативних наслідків для нього.

З урахуванням викладеного з відповідача підлягає стягненню 6 666 грн. 00 коп. штрафу, в решті вимог слід відмовити.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Така правова позиція підтримана і в п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Компанія -Агроінвест, вул. Добровольського,1, оф. 227, м. Черкаси, ідентифікаційний код 37715277 на користь державного підприємства Одеська залізниця, вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, ідентифікаційний код 01071315, п/р 1 в Одеській філії АБ Експрес-Банк, МФО 328801 6 666 грн. 00 коп. штрафу та 1 218 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 15 січня 2016 року.

Суддя А.В.Васянович