ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016р. Справа№ 914/3976/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Обєднання співвласників багатоквартирних будинків Наш оберіг, м. Львів

про: стягнення 24 807,72 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. №14-182 від 15.07.2014 року,

відповідача: ОСОБА_2 наказ №1 від 01.09.2009 р.

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м.Київ до Обєднання співвласників багатоквартирних будинків „Наш оберіг, м.Львів про стягнення 24807,72грн. Ухвалою від 23.11.2015р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.12.2015р.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 18.01.2016 р. представник позивача зявився, позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Вимоги ухвали суду виконав частково.

В судове засідання 18.01.2016 р. представник відповідача зявився, позов визнає із підстав викладених у відзиві (вх.. №1829/16 від 18.01.2016 р.). Несплату коштів позивачу в добровільному порядку пояснює важким фінансовим становищем.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В судовому засіданні 18.01.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, суд встановив:

30.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як продавцем та Обєднання співвласників багатоквартирних будинків Наш оберіг, як покупцем, було укладено договір №2550/15-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу (далі- Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору № 2550/15-ТЕ-21 від 30.12.2014 р. продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього Договору.

У відповідності до п. 2.1. Договору, продавець передає Покупцеві з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. газ обсягом до 80000,00 тис. куб. (вісімдесять тисяч куб.).

На виконання умов договору постачальник поставив, а відповідач прийняв природний газ за період з січня по квітень 2015 р. на загальну суму 78 121,21 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які долучені до позовної заяви, а саме: акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р. за спожитий газ у січні 2015 року; акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2015 р. за спожитий газ у лютому 2015 року; акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2015 р. за спожитий газ у березні 2015 року; акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2015 р. за спожитий газ у квітні 2015 року. Таким чином позивач із своєї сторони виконав умови Договору.

Ціна за 1000 куб .м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1 091,00 грн., крім того ПДВ -20%, всього з ПДВ- 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1 309,20 грн.(п. 5.2. Договору).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, в порушення умов договору, відповідачем не вчасно і не в повному розмірі проводились розрахунки по договору за поставлений позивачем і прийнятий відповідачем природний газ, останній порушив умови договору та внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 6 000,21 грн. за цей період.

Відповідно до п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Таким чином, з врахуванням здійснених відповідачем проплат, непогашеною по Договору на час прийняття рішення у справі залишилась основна заборгованість в сумі 6 000,21 грн., що не заперечується представником відповідача в судовому засіданні 18.01.2016 р.

Відповідно до п.7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів при умові іх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідач свої зобовязання за договором поставки природного газу не виконував належним чином, за поставлений природний газ розрахувався несвоєчасно, чим порушив умови п 6.1. вказаного Договору.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та договору, крім основної заборгованості позивачем нараховано відповідачу до стягнення: 5 792,91 грн. - пені; 12710,05 грн. - інфляційних втрат та 304,54 грн. - 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідача.

Станом на день розгляду справи у суді, сторони доказів сплати заявленої до стягнення заборгованості в повному обсязі не представив. Відповідач документально не спростував позовні вимоги і не заперечив проти позову.

При прийняття рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України, визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 179 ГК України, вказує, що майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не надано доказів погашення наявної заборгованості в повному обсязі за Договором №2550/15-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу від 30.12.2014 р. перевіривши розрахунки здійснені позивачем, суд прийшов до висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 6 000,21 грн. підлягає до задоволення, так як позивач виконав свої договірні зобовязання своєчасно і в повному обсязі перед відповідачем, а відповідач не оплатив позивачу за отриманий природний газ за спірний період всю суму, яка належала до сплати.

Згідно ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки Відповідачем, виходячи з норм ст.ст. 173, 193, 275 ГКУ та ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 612, 629, 714 ЦК України, допущено порушення грошових зобовязань (з оплати вартості спожитого газу у встановлений строк), то перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, заявленідо стягнення в позовній заяві, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 710,05 грн. інфляційних втрат та 304,54 грн. - 3% річних є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами першою і третьою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що відповідачем було допущене порушення умов Договору щодо оплати коштів за отриманий природний газ, а саме прострочення термінів оплати (п.6.1. Договору).

Відповідно до п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Відповідно до п.7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів при умові іх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Таким чином, перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення 5 792,91 грн. пені є обгрутованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник з його вини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирних будинків Наш оберіг (адреса:79067, м. Львів, вул. Тракт Глинянський, 153 А; код ЄДРПОУ № 36183057) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ № 20077720) 6 000,21 грн. основного боргу, 12 710,05 грн. - інфляційних втрат, 304,54 грн. - 3% річних, 5 792,91 грн. - пені та 1 218,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3.Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 21.01.2016 р.

Суддя Долінська О.З.