ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 року Справа № 910/4993/15-г

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К. (зміна складу колегії суддів на підставі розпорядження секретаря судової палати від 15.01.2016р.)

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

позивача - Журікова І.В., дов. № б/н від 12.12.2014р.;

відповідача - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Кривий Ріг

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року по справі № 910/4993/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр Еспрессо Хаус», м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Кривий Ріг

про стягнення 64 750,00 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року у справі № 910/4993/15-г (суддя Ярошенко В.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр Еспрессо Хаус», м.Дніпропетровськ до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Кривий Ріг про стягнення 64 750 грн. позов було задоволено повністю, стягнено з відповідача на користь позивача 8750 грн. заборгованості з орендної плати, 8750 грн. додаткового платежу, 17500 грн. вартості неповернутого обладнання, 29750 грн. неустойки, 1827 грн. судового збору (а.с.37-39).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань по повній та своєчасній сплаті орендних платежів, неповерненням орендованого майна після розірвання договору оренди; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст. ст.173, 175, 193, 216, 218, 285 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 629, 762, 764, 782, 785 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м.Кривий Ріг, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом в оскаржуваному рішенні вказано про те, що відповідач був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, але скаржник зазначає, про те, що жодного повідомлення про призначення судового засідання не отримував та не був присутнім в судовому засіданні 12.05.2015р. при винесенні рішення;

- крім того, в рішенні господарського суду зазначено, що договір № 13К був укладений між сторонами 18.12.2012р., але акт приймання-передачі датований 18.12.2014р., станом на 16.09.2013р. договір оренди обладнання вже був розірваним; отже, на думку скаржниці, з неї не може бути стягнуто заборгованість, оскільки позивачем («орендодавцем») не було виконано обов`язку з передачі майна.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.96 ГПК України не скористався, але представник в судовому засіданні 14.01.2016р. проти її задоволення заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції скаржниця (відповідач по справі) не з»явилась, про час та місце судового засідання 19.01.2016р. була сповіщена належним чином та своєчасно, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2015р.(11.12.2015р.); правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст..22 ГПК України, відповідачка не скористалась.

Враховуючи факт належного сповіщення відповідачки про час та місце судового засідання , те, що будь-які клопотання від останньої про подальше відкладення розгляду справи не надходили, то колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кедр Еспрессо Хаус», м.Дніпропетровськ («орендодавець» за договором, позивач по справі) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, м.Кривий Ріг («орендар» за договором, відповідач по справі, скаржник) був укладений договір оренди обладнання № 13К, відповідно до якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, «орендодавець» зобов'язався передати «орендарю», а «орендар» зобов'язався прийняти у строкове платне користування обладнання для приготування кавовмісних напоїв у кількості та в асортименті, згідно актів приймання-передачі майна, які є невід`ємними частинами даного договору (далі - майно), та зобов'язався платити орендодавцю орендну плату; також «орендодавець» зобов`язався поставляти, а «орендар» купувати у «орендодавця» каву, чай (далі - товар) на умовах, передбачених цим договором (п.п.1.1-1.3 р.1 договору (а.с.9-10)).

Пунктами 1.4-1.6 р.1 договору сторонами узгоджено, що передача майна, що орендується, здійснюється сторонами у відповідності з актом приймання-передачі; мета оренди - використання майна за його цільовим призначенням - приготування кавовмісних напоїв із товару, придбаного у «орендодавця»; майно є власністю «орендодавця» і не може бути передано третім особам за будь-якими угодами; право власності на майно може бути передано «орендарю» тільки в разі повної фактичної оплати «орендарем» його вартості, а також всіх інших платежів, передбачених договором (в тому числі орендну плату/, штраф, пеню й інше).

Пунктами 2.1-2.2 р.2 договору визначено, що майно, яке орендується, вважається переданим «орендарю» з моменту підписання актів приймання-передачі майна, що орендується; договір дійсний з дати його підписання й до спливу дванадцяти календарних місяців з моменту прийняття майна, що орендується «орендарем», згідно акту приймання-передачі і розповсюджується на все обладнання, яке передане «орендодавцем» «орендарю» за цим договором.

Відповідно до п. 3.1 р.3 договору розмір щомісячної орендної плати з урахуванням ПДВ складає 5% від вартості усього обладнання, що знаходиться в оренді у орендатора і розраховується за формулою: А=В*0, 05*І, де А - щомісячна орендна плата, В - сума вартості усіх одиниць обладнання, зазначених в актах приймання-передачі, переданих в оренду «орендарю» згідно усіх актів приймання-передачі, І - індекс інфляції згідно офіційних даних Держкомстат.

Пунктами 3.2-3.4 р.3 договору сторонами узгоджено, що орендна плата нараховується за весь період дії договору з першого по останній день місяця, у тому числі за місяці, в яких майно було передано в оренду або повернуто «орендодавцеві» згідно актів прийому-передачі, незалежно від кількості днів фактичного знаходження майна в оренді; у разі затримки повернення устаткування «орендарем», орендна плата нараховується до моменту його фактичного повернення або переходу права власності згідно п.1.6 договору, у випадках передбачених цим договором; «орендар» оплачує орендну плату в гривнах на розрахунковий рахунок «орендодавця» в строк до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, що слідує за місяцем, в якому орендувалося майно; орендна плата оплачується «орендарем» на підставі договору без надання «орендодавцем» рахунків на оплату.

Відповідно до п. 4.4 р.4 договору «орендодавець» має право розірвати договір в односторонньому порядку при невиконанні або неналежному виконанні «орендарем» зобов'язань за договором.

Згідно з п. 6.2 р.6 договору в період дії даного договору «орендар» зобов'язаний використовувати на майні, що орендується, товар придбаний тільки у «орендодавця».

Підпунктом 6.3.1 п.6.3 р.6 договору передбачено обов'язок «орендаря» щомісячно купувати та використовувати на обладнанні каву придбану тільки у «орендодавця» в кількості не меншій ніж 8 кг на місяць.

Пунктом 6.5 р.6 договору визначено, що в разі виконання «орендарем» умов п.п. 6.3.1 договору, а також інших договірних зобов'язань належним чином, оренда плата за наступний місяць, з урахуванням ПДВ, складає 1 грн. на місяць за кожну одиницю обладнання.

Пунктами 7.1, 7.2 р.7 договору встановлено, що повернення майна «орендар» здійснює своїми силами та за свій рахунок протягом 3-х робочих днів з моменту розірвання або закінчення терміну дії договору, разом з тарою, упакуванням та технічною документацією (комплектно) згідно з актом приймання-передачі на юридичну адресу «орендодавця» або на адресу та способом, обумовленим сторонами; повернення майна, яке орендується, здійснюється шляхом його передачі уповноваженому представнику «орендодавця».

Відповідно до п.п.8.4.4 п.8.4 р.8 договору при невиконанні або неналежному виконанні основоположних умов договору, а саме п. 5.1, 5.3, 5.6, 5.7, 5.7.1, 5.9, 6.2 договору, «орендар» сплачує «орендодавцю», крім обов'язкових платежів, додатковий платіж у розмірі десяти орендних плат, розрахованих згідно п. 3.1 договору, за кожен випадок порушення.

Підпунктом 8.4.5 п.8.4 р.8 договору встановлено, що у випадку затримки повернення майна «орендарем», більш ніж на 14 календарних днів, майно вважається втраченим або іншим згідно ч. 4 ст. 285 ГК України, що призвело до неможливості його повернення; у таких випадках «орендар» зобов'язаний сплатити «орендодавцю» повну вартість майна з урахуванням індексу інфляції протягом 5-ти банківських днів з моменту направлення вимоги про сплату.

Згідно з п.9.5 р.9 договору у випадку невиконання або неналежного виконання «орендарем» умов договору і зобов'язань передбачених договором, «орендодавець» має право в односторонньому порядку розірвати діючий договір; в такому випадку «орендодавець» письмово повідомляє «орендаря» про розірвання договору оренди; документи (повідомлення про вручення цінного листа або опис вкладення в цінний лист), що підтверджують факт відправлення зазначеного повідомлення, свідчать про розірвання договору; у даному випадку «орендар» зобов'язаний своїми силами та за свій рахунок повернути майно, що орендується, згідно умов п. 7.1 договору протягом 10-ти робочих днів з моменту відправки повідомлення про розірвання договору.

На виконання умов договору 18.12.2012р. позивач передав відповідачу обладнання: кавомашину Brasilia 205 qv п/а, заводський номер 218300, в кількості 1 шт. за ціною 15000 грн. та кавомлин Brasilia RR 45 S заводський номер 155269, в кількості 1 шт. за ціною 2500 грн., всього на суму 17500 грн., яке було прийнято відповідачем без будь-яких зауважень щодо кількості, якості, робочого стану обладнання, що підтверджується актом приймання-передачі від 18.12.2012 (а.с.14). Обладнання було поставлено за адресою: м.Київ, вул.Кудряшова, 20-а, клуб «Рублевка».

Відповідачка свої договірні зобов`язання з купівлі кави та чаю у позивача, повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування обладнанням не виконувала, докази протилежного відсутні, тому, 16.09.2013р. листом № 102 позивач повідомив відповідачку про розірвання договору, повернення майна та сплату заборгованості з орендної плати, який було надіслано на адресу відповідачки та на адресу поставки обладнання (а.с.12-13).

Отже, договір оренди обладнання від 18.12.2012 № 13К відповідно було розірвано 17.09.2013р., строк його дії склав 10 місяців.

Відповідачка в 10-денний строк, визначений умовами договору (п.п.7.1, 9.5), тобто до 27.09.2013р., обладнання не повернула, заборгованість з орендних платежів не сплатила, що і стало підставою звернення позивача з позовом до господарського суду (а.с.3-5).

Оскільки відповідачка не купувала у позивача продукцію (каву та чай), нарахування орендної плати позивачем здійснено в розмірі передбаченому п.3.1 договору, тобто 5% від вартості обладнання (17500 грн.), що дорівнює 875 грн. щомісячно та загальна сума заборгованості становить 8 750 грн. за 10 місяців. Крім того, позивачем нараховано відповідачу додатковий платіж у розмірі 8750 грн. на підставі умов п. 8.4.4 договору, 17500 грн. вартості неповернутого обладнання та неустойка у розмірі 29750 грн.

Аналізуючи умови договору № 13К суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що він має змішану правову природу, як договору оренди обладнання, так і договору поставки продукції.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Частиною 1 ст.759 ЦК України регламентовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд; у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі; якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір); до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Враховуючи, що орендна плата не сплачувалась відповідачкою, доказів протилежного матеріали справи не містять, з травня по вересень 2013 року кава у позивача не купувалась, після розірвання договору позивачем обладнання відповідачкою не повернуто в строки обумовлені договором - протягом 10 днів з моменту надіслання повідомлення, тобто не пізніше 27.09.2013р., так і в подальшому, то господарським судом правомірно задоволено позов та стягнено з відповідачки на користь позивача 8750 грн. заборгованості з орендної плати, 8750 грн. додаткового платежу згідно з п.8.4.4 договору, 17 500 грн. вартості неповернутого обладнання та 29 750 грн. неустойки згідно ст.785 ЦК України.

Щодо доводів скаржника про отримання обладнання за актом приймання-передачі 18.12.2014р., як зазначено в рішенні господарського суду, то вони спростовані матеріалами справи, а саме актом приймання-передачі від 18.12.2012р., а суд першої інстанції не позбавлений виправити допущену описку відповідно до ст.89 ГПК України.

Щодо доводів скаржника про неналежне повідомлення про місце та час судового засідання, то вони не приймаються колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльності юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління та обліку ( в ред. ЗУ від 23.12.2015 року № 901-VIІІ).

Згідно зі ст.1 Закону України від 15.05.2003 року № 755-1V "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції ЗУ від 09.04.2015р. № 319-VІІІ, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) місцезнаходження юридичної особи це - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Частинами 1, 2 ст.17 цього ж Закону передбачено, що відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України; при цьому до Єдиного державного реєстру вносяться, зокрема, відомості щодо ім`я фізичної особи, місця проживання та такі відомості вважаються достовірними згідно з ч.1 ст.18 цього Закону (в редакції від 09.04.2015р., що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) та можуть бути використані у справі з 3-ю особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно витягу із ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 25.02.2015р., наданого позивачем, місцезнаходженням відповідачки є АДРЕСА_1, за якою і було здійснено надсилання кореспонденції господарським судом Дніпропетровської області. Зазначена кореспонденція в подальшому була повернута поштовим відділенням без вручення за закінченням терміну зберігання та в зв`язку з вибуттям адресату.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (зі змінами та доповненнями), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 12.05.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Кривий Ріг Дніпропетрвоської області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року у справі № 910/4993/15-г - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.01.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко