ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" січня 2016 р.Справа № 922/227/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Семенові О.Є.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про вжиття заходів по забезпеченню позову (вх. № 20756) по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування", м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків, 3. Корпорації "Укренергоінжиніринг", м. Київ, 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво", м. Харків, 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ "Енергомаш", м.Харків .
про стягнення грошових коштів в розмірі 37462814,13 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 05.11.2013р.;

Представник відповідача 2 - ОСОБА_2, дов. від 11.01.2016р.;

Представники відповідачів 1, 3-5 - не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування", м. Харків; другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків, м. Харків; третього відповідача - Корпорації "Укренергоінжиніринг", м. Київ; четвертого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво", м. Харків; пятого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ "Енергомаш", м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 37462814,13 грн., з яких: 26500000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5618368,10 грн. - відсотки за користування кредитом, 56350,97 грн. - комісія за управління кредитом, 5288095,06 грн. - пеня. Підставою для звернення до господарського суду стало порушення першим та другим відповідачами умов генеральної кредитної угоди № 68111N4 від 21.07.2011р., в рамках якої було укладено кредитний договір № 68112К2 від 27.03.2012р., в забезпечення виконання зобов'язань за яким були укладені договори поруки між позивачем та відповідачами 3, 4, 5.

В рамках розгляду даної справи, позивач звернувся до господарського суду із заявою від 12.01.2015р. про вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно ТОВ "Завод енергетичного машинобудування", ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш", Корпорації "Укренергоінжиніринг", ТОВ "Електромашинобудівельне виробництво", ТОВ "БМУ "Енергомаш" та оголосити заборону на його відчуження.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2015р. відмовлено в застосуванні заходів до забезпеченню позову, у зв'язку з необгрунтуванням і непідтвердженням належними доказами необхідності такого забезпечення, а також недоведенням документально позивачем того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі.

У судовому засіданні 12.01.2016р. представник позивача повторно наполягав на розгляді заяви про вжиття заходів до забезпечення позову (вх. №20756) та просив суд її задовольнити.

Повторно розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи суд має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.

Відповідно п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно п. 7.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Так, суд зазначає, що наполягая на задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач наголошує на накладенні арешту на все майно боржників, не ідентифікувавши це майно, не вказавши його місцезнаходження, що унеможливлює визначення судом зазначеного майна.

Таким чином, ретельно дослідивши підстави, на які посилається заявник, суд дійшов висновку про те, що заява позивача не обґрунтована жодними доказами та позивачем не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, у зв'язку з чим суд відмовляє в її задоволенні, як необґрунтованої.

Керуючись ст.ст. 66, 67 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно відповідачів та оголошення заборони його відчуження (вх. № 20756) - відмовити.

Суддя ОСОБА_3
справа № 922/227/15