ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р.Справа № 916/3109/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Головея В.М., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 13.01.2016 р.:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Маріупольської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на рішення господарського суду Одеської області від 30.10.2015 року

по справі № 916/3109/15

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Маріупольської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік"

про стягнення 11007,94 доларів США, що еквівалентно 242307,81 грн.

У судовому засіданні 13.01.2016 р. згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Маріупольської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі також позивач, ДП "АМПУ" в особі Маріупольської філії, Адміністрація, скаржник) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік" (далі відповідач, ТОВ "Портінвест Лоджистік") про стягнення з останнього заборгованості у сумі 11007,94 доларів США, що еквівалентно 242307,81 грн., яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань з оплати послуг за договором про надання послуг від 30.12.2013 р. № 276-П-МАФ-13, а саме через несплату донарахованого позивачем податку на додану вартість на портові збори.

У правове обґрунтування позову ДП "АМПУ" в особі Маріупольської філії послалось на положення ст.ст. 526, 901, 903 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.10.2015 р. у справі № 916/3109/15 (суддя Волков Р.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано безпідставністю позовних вимог ДП "АМПУ" в особі Маріупольської філії.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

13.01.2016 р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача про подання доказів, в якому Товариство просило долучити до матеріалів справи податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 31.12.2015 р. № 28324/6/99-99-19-03-02-15. Дане клопотання задоволено колегією суддів, оскільки відповідач обґрунтував, згідно вимог ч. 1 ст. 101 ГПК України неможливість подання вказаного документа суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, а саме отримання зазначеного листа Державної фіскальної служби України після винесення оскаржуваного рішення.

У засіданні суду апеляційної інстанції 13.01.2016 р. представники сторін підтримали свої доводи та правові позиції щодо оскаржуваного рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 30.12.2013 р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Маріупольської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік" (ОСОБА_3) був укладений договір про надання послуг № 276-П-МАФ-13, згідно якого ОСОБА_3 діє в морському порту Маріуполь у відповідності до положень глави 31 ГК України, глави 5 розділу 4 КТМ України, як поважний представник судновласників, на підставі договорів доручення з останнім. До правовідносин ОСОБА_3 та судновласника застосовуються норми глави 68 ЦК України - «Доручення».

Згідно п.п. 2.1.1. ОСОБА_3 до обовязків Адміністрації відноситься проведення обслуговування суден згідно зі ЗЗ МПМ та КТМ України. Перелік послуг та вартість, що надаються Адміністрацією, визначений в додатку до договору, що є його невідємною частиною.

До обовязків ОСОБА_3 входить від імені та за дорученням судновласників сплачувати Адміністрації суми портових зборів та наданих послуг у відповідності з порядком, зазначеним у розділі 3 цього договору (п.п. 2.2.8, 3,2 ОСОБА_3).

Пунктом 3.11. ОСОБА_3 передбачено, що сплата за цим ОСОБА_3 проводиться Агентом:

- по суднах, що плавають під українським прапором, українських судновласників в гривнях по курсу Національного Банку України, що склався на день надання послуг;

- по суднах судновласників нерезидентів України в доларах США.

Податок на додану вартість сплачується згідно з діючим законодавством України.

Відповідно до п. 3.7 ОСОБА_3 сплачує остаточні дисбурсментські розрахунки впродовж 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунків (за умови відсутності заперечень за розрахунками Адміністрації).

У квітні та травні 2015 р. до морського порту Маріуполь заходили судна, агентування яких здійснював відповідач, у звязку з чим відповідно до умов ОСОБА_3 позивачем були нараховані до сплати суми портових зборів (без урахування ПДВ) та вартість послуг з обслуговування суден та виставлені рахунки. Відповідні рахунки агент оплатив в повному обсязі.

У подальшому Адміністрацією було здійснено донарахування ПДВ на портові збори та відповідні рахунки №№417-В від 18.04.2015 р., 415-В від 24.04.2015 р., 419-В від 28.04.2015 р., 451-В від 04.05.2015 р., 452-В від 07.05.2015 р. на загальну суму 91464,08 дол. США були вручені агенту, однак не оплачені ним.

З метою врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензіями від 12.05.2015 р. № 09/1/13-П, від 21.05.2015 р. № 09/1/14-П, від 27.05.2015 р. № 09/1/15-П щодо сплати заборгованості за ОСОБА_3, однак останній не повідомив позивача про результати розгляду цих претензій та не задовольнив вимоги позивача, що зумовило звернення Адміністрації з відповідним позовом.

Статтею 85 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Частинами 1-3 ст. 22 Закону України Про морські порти України визначено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в обємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону. Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики економічного розвитку (ч.1 ст. 115 КТМ України).

Згідно з ст. 116 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобовязуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Частиною 1 ст. 117 КТМ України передбачено, що морський агент виконує формальності та дії, повязані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, повязані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в України встановлені Порядком справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 р. за № 930/23462, пунктами 1.2, 1.3 якого передбачено, що згідно з частинами третьою - пятою статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача; канальний збір справляється на користь власника каналу; корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України "Про морські порти України". Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Порядок оподаткування податком на додану вартість, у тому числі визначення платників податку, умов реєстрації субєкта господарювання як платника податку на додану вартість, визначення бази оподаткування регламентується Податковим кодексом України.

КТМ України визначає два види морських перевезень - каботажне та міжнародне, відповідно і ставки портових зборів, визначені у додатках 2-6 до вказаного Порядку, є різними для суден у закордонному плаванні та суден у каботажному плаванні.

Стаття 131 КТМ України визначає ознаки каботажного перевезення та передбачає, що перевезення між портами України здійснюються суднами, що плавають під Державним прапором України, а також суднами, що плавають під іноземним прапором за умови одержання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту.

Стаття 132 КТМ України містить ознаки міжнародного перевезення та визначає, що перевезення між портами України й іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором. При цьому, згідно з ст. 133 КТМ України, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов'язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

Визначення "судно закордонного плавання" міститься у п. 54 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, згідно з яким судно закордонного плавання - українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

"Митною територією", відповідно до ст. 9 Митного кодексу України, є територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Таким чином, у розумінні КТМ України міжнародним морським перевезенням вантажу є перевезення вантажу між портами України й іноземними портами, а каботажним морським перевезенням вантажу є перевезення вантажу між портами України.

Отже, судна, розвантажені в нейтральних водах Чорного моря, тобто за межами митної території України із оформленням відповідних маніфестів, є суднами закордонного плавання, що здійснюють міжнародні перевезення.

Від виду перевезення (міжнародне чи каботажне) залежить нарахування ПДВ на портові збори: якщо перевезення є каботажним, то за загальним правилом ПДВ нараховується на суму портових зборів. якщо ж перевезення є міжнародним, то за спеціальним правилом п. 197.9 ст. 197 Податкового кодексу України діє звільнення від сплати ПДВ на суму портових зборів.

Так, п. 197.9 ст. 197 ПК України визначає, що звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Статтею 134 КТМ України встановлено, що договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: 1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.

Згідно Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженого наказом Міністерства Інфраструктури України від 27.06.2013 р. № 430, капітан судна, що прямує в порт, зобовязаний надавати капітану морського порту безпосередньо або через агента інформацію про підхід судна, яка містить такі дані: назву і прапор судна, тип судна, код ІМО, найменування/прізвище, імя та по батькові судновласника, порт виходу (попередній порт заходу), назви портів, до яких заходило судно під час попереднього рейсу, найбільшу довжину та ширину судна, висоту борту судна, фактичну осадку судна носом і кормою, кількість на борту пасажирів і членів екіпажу, вантажопідйомність судна, кількість і обєм трюмів, наявність і кількість твіндеків; найменування/прізвище, імя та по батькові агента, потребу в бункері, прісній воді, постачанні тощо, заявку на портові послуги, очікуваний час приходу, морські протести (пп. 2.1 Порядку).

Відповідно до пп. 4.3 цього Порядку для одержання дозволу на вихід з порту капітан судна предявляє уповноваженій особі служби капітана морського порту: загальну декларацію з поміткою Вихід/Departure, суднову роль, кваліфікаційні документи членів екіпажу (у разі змін з моменту приходу), список пасажирів (за наявності), копію виконавчого вантажного плану судна, схему розміщення вантажу, у разі завантаження вантажів, які потребують кріплення, розрахунок остійності та повздовжньої міцності корпусу судна протягом усього рейсу, розрахунок і схему кріплення палубних і великовагових вантажів.

Як вбачаться з матеріалів справи, послуги, що надавались Державним підприємством „Адміністрація морських портів України в особі Маріупольської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України відповідачу, були повязані з необхідністю перевезення вантажу з портів іноземних держав в український порт - Маріуполь, однак особливості водної акваторії даного порту України викликали необхідність для безпечного перевезення вантажу залучити допоміжні судна, на які був перевантажений вантаж в нейтральних водах Чорного моря.

Відтак, судова колегія дійшла висновку про те, що перевантаження імпортного вантажу у нейтральних водах є частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту, а судна з цим вантажем мають статус суден, які здійснюють міжнародне перевезення вантажу, внаслідок чого судновласники через своїх агентів не сплачують ПДВ при споживанні послуг, які сплачуються в складі портових зборів відповідно до п. 197.9 ст. 197 Податкового кодексу України, оскільки стягнення портових зборів як за міжнародне перевезення виключає можливість стягувати податок на додану вартість.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 11.11.2015 р. у справі № 916/1908/15.

За таких обставин, місцевий господарський суд цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні позову Адміністрації.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника як на доказ правомірності нарахування за спірним перевезенням податку на додану вартість наданий позивачем суду лист Державної фіскальної служби України від 07.09.2015 р. № 16744/6/99-99-19-03-02-14, згідно якого: … операції з надання послуг, які оплачуються відповідно до законодавства портовими зборами, суднам, що здійснюють перевезення вантажів на підставі документів щодо морського перевезення вантажів, у яких порт навантаження визначено Нейтральні води Чорного моря, оподатковуються ПДВ у загальному порядку, оскільки, по-перше, вказаний документ не є нормативним актом, який встановлює, змінює або припиняє певні правовідносини; по-друге, спірне перевезення здійснювалось саме з іноземної держави до порту України.

Крім того, згідно листа Державної фіскальної служби України від 31.12.2015 р. № 28324/6/99-99-19-03-02-15 перевезення морськими суднами вантажу з його перевантаженням (вивантаженням) у нейтральних водах з основного судна на інше та з перетином державного кордону є частиною міжнародного перевезення вантажу з українського порту до іноземного порту або з іноземного порту до українського порту, а судна з цим вантажем мають статус суден закордонного плавання, які здійснюють міжнародні перевезення. Отже, оскільки перевезення морськими суднами вантажу з його перевантаженням (вивантаженням) у нейтральних водах з основного судна на інше та з перетином державного кордону відносяться до міжнародних, операції з постачання послуг, що надаються таким суднам та оплачуються відповідно до законодавства портовими зборами, звільняються від оподаткування ПДВ згідно з пунктом 197.9 статті 197 Податкового кодексу України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції.

За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 30.10.2015 року у справі № 916/3109/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький