РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016Справа №910/27451/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до Київської міської клінічної лікарні № 3 про стягнення 767841,41 грн,

за участю представників:

від позивача: Левченко В.І. (довіреність від 11.11.2015 № 91/2015/11/11-8);

від відповідача: Кисельова І.В. (довіреність від 10.11.2015 № 1940),

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» із позовом до Київської міської клінічної лікарні № 3, яким заявлено позовні вимоги про стягнення з останнього 1635646,73 грн, з яких: 876978,35 грн - сума основної заборгованості; 73875,73 грн - 3 % річних; 684792,65 грн - втрати від інфляції.

Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов'язання за угодою від 25.12.2013 № 011-13 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 прийнято позов ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/27451/15.

До господарського суду 16 листопада 2015 року від відповідача надійшов відзив, яким останній проти позову заперечив, оскільки у останнього перед позивачем існує переплата. Також відповідач зазначив, що він є бюджетною та неприбутковою установою, а фінансування з місцевого бюджету м. Києва здійснюється невчасно і не у повному обсязі, а тому відповідач просить суд зменшити розмір позовних вимог щодо стягнення 3 % річних та втрат від інфляції.

09 грудня 2015 року до суду надійшло клопотання позивача від 09.12.2015 про долучення до матеріалів справи довідки про надходження коштів від відповідача та копії листа останнього від 20.11.2015 № 2016. З вказаної довідки вбачається, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість у сумі 9173,03 грн.

У судовому засіданні 12 січня 2016 року повноважений представник позивача звернувся до суду із заявою від 12.01.2016 № 94/11/189 про зменшення позовних вимог в частині основного боргу до 9173,03 грн, решта позовних вимог залишена без змін.

Заяву позивача від 12.01.2016 судом задоволено, а тому спір розглядається з урахуванням зменшення позовних вимог.

Також у даному судовому засіданні повноважним представником відповідача надано суду заяву від 12.01.2016, якою останній визнав позов, а саме: суму основної заборгованості в сумі 9173,03 грн; 3 % річних в сумі 73875,73 грн та втрати від інфляції в сумі 684792,65 грн.

У судовому засіданні 12 січня 2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши повноважних представників сторін спору, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (далі - кредитор) та Київської міської клінічної лікарні № 3 (далі - боржник) укладено угоду від 25.12.2013 № 011-13 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію (далі - угода).

Відповідно до п. 1 угоди боржник визнає та підтверджує заборгованість перед кредитором за договорами щодо постачання теплової енергії у гарячій воді, зазначеними в реєстрі (додаток № 1), який є невід'ємною частиною цієї угоди, станом на 01 грудня 2013 року загальною сумою 4306785,78грн.

Згідно з п. 2 угоди зобов'язується сплатити зазначену у п.1. цієї угоди суму заборгованості протягом січня-серпня 2014 року щомісячними платежами не менше 538348,22 грн до 25 числа кожного місяця за реквізитами кредитора (вказані у даному пункті угоди).

Як визначено у п. 3 угоди, боржник разом із сплатою суми, зазначеної у п. 1 цієї угоди, зобов'язується оплачувати поточне споживання згідно з договором на постачання теплової енергії у гарячій воді.

У відповідності до п. 3 угоди, вона є невід'ємною частиною договорів, зазначених в реєстрі.

У реєстрі договорів, який є додатком № 1 до угоди, зазначено договір від 01.01.2004 № 690222 на постачання теплової енергії у гарячій воді. Також з вказаного додатку вбачається, що станом на 01 грудня 2013 року у відповідача перед позивачем існувала заборгованість в сумі 4306785,78 грн.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Спір між сторонами справи виник, як стверджує позивач, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання за угодою, останній у встановлені угодою терміни заборгованість у повному обсязі не погасив.

У зв'язку із наведеними обставинами позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 9173,03 грн, а також 3 % річних в сумі 73875,73 грн та втрати від інфляції в сумі 684792,65 грн.

Як зазначалося вище, відповідач в особі свого повноважного представника визнав позов повністю, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Частиною 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом, у свою чергу, встановлено, що представник відповідача, згідно наявної в матеріалах справи довіреності від 10.11.2015 № 1940, має право на визнання позову, і такі дії не суперечать законодавству, а також не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Суд з приводу заяви відповідача щодо зменшення нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 551 ЦК України, ч 1 ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Тобто зменшення судом індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми законодавством не передбачено, а тому заява відповідача про зменшення вказаних вимог задоволенню не підлягає.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 9173,03 грн, 3 % річних в сумі 73875,73 грн та втрати від інфляції в сумі 684792,65 грн у повному обсязі. При цьому, судом перевірено розрахунок нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України, здійснених позивачем, та визнано їх вірними і обґрунтованими.

За приписами ч. 5 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київської міської клінічної лікарні № 3 (02125, м. Київ, вул. Петра Запорожця, будинок 26; ідентифікаційний код 05415958) на користь публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 00131305) основну заборгованість в сумі 9173,03 (дев'ять тисяч сто сімдесят три) грн 03 коп.; 3 % річних в сумі 73875,73 (сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят п'ять) грн 73 коп.; втрати від інфляції в сумі 684792,65 (шістсот вісімдесят чотири тисячі сімсот дев'яносто дві) грн 65 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 11517,62 (одинадцять тисяч п'ятсот сімнадцять) грн 62 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18 січня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань