ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 січня 2016 р. Справа № 903/1212/15

за позовом Ратнівського міжрайонного управління водного господарства

до Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації

треті особи , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області;

- Мизівська сільська рада;

- Поліська сільська рада

про стягнення 167419грн. 63коп.

Суддя Суряк О.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1 -представник, довіреність від 29.07.15р. №29

від відповідача: ОСОБА_2 -представник, довіреність від 07.12.15р. №2560/15/2-15

від третьої особи - головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області: ОСОБА_3, представник, довіреність від 04.01.2016р. №12-04/5-21

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - Ратнівське міжрайонне управління водного господарства звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації заборгованості за виконані будівельно- монтажні роботи згідно договорів підряду №10/13/79 від 14.10.2013р. та 10/13/80 від 10.09.13р. в сумі 174607грн. 12коп. , з них: 93159грн. основного боргу, 7184грн. 49коп. пені, 5117грн. 85коп. 3% річних, 69145,грн. 78коп. інфляційних нарахувань.

В судовому засіданні 01.12.15р. представником позивача подано пояснення до позовної заяви та клопотання , в якому він просив зменшити розмір позовних вимог на суму нарахованої пені в розмірі 7184,49грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Заява позивача про зменшення позовних вимог подана до прийняття рішення, відповідає вимогам ст.22 ГПК України та прийнята судом.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 167419грн. 63коп. , з них: 93156грн. основного боргу, 5117грн. 85коп. 3% річних, 69145грн. 78коп. інфляційних нарахувань.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву визнав суму основного боргу, однак просив суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 5117грн. 85коп. 3% річних, 7184грн. 49коп. пені, 69145грн. 78коп. інфляційних нарахувань, посилаючись на те, що порядок розрахунків та умови договорів відповідачем не порушені.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01.12.15р. залучено до участі у справі на стороні відповідача як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Мизівську сільську раду, Поліську сільську раду.

Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області в поясненні на позов зазначило, що станом на 01.01.2014р. відповідно до договору від 14.10.13р. № 10/13/79, укладеного між позивачем, відповідачем та Мизівською сільською радою, відповідач мав зареєстровані та неоплачені фінансові зобов'язання на суму 44 312,00грн; відповідно до договору від 10.09.13р. №10/13/80, укладеного між позивачем, відповідачем та Поліською сільською радою, відповідач мав зареєстровані та неоплачені фінансові зобов'язання на суму 48 844,00грн.

Мизівська сільська рада та Поліська сільська рада представників у судове засідання не направили, пояснень на позов не надали.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

14.10.2013р. та 10.09.2013р. між Департаментом агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації (Замовник-Розпорядник коштів), Мизівською сільською радою (Замовник власник меліоративної мережі), Поліською сільською радою (Замовник власник меліоративної мережі) та Ратнівським міжрайонним управлінням водного господарства (Виконавець) було укладено договори підряду №10/13/79 та №10/13/80 на здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території вищезазначених сільських рад.

Згідно розділу Предмет Договору замовники доручають, а виконавець забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь на території сільських рад (капітальний ремонт внутрішньогосподарської меліоративної мережі) власника меліоративної мережі (Мизівської та Поліської СР).

Склад та обсяги робіт, що доручаються виконавцю визначені проектно-кошторисною документацією, яка є невідємною частиною цього договору (пункт 1 договору).

Вартість виконаних робіт з капітального ремонту по договору №10/13/79 складає 44 312 грн., по договору №10/13/80 - 48844,00 грн. згідно протоколу погодження договірної ціни, підписаного та скріпленого печатками сторін (пункт 5 договорів).

Залучення до виконання робіт робочої сили повністю забезпечує Виконавець (пункт 14 договорів).

В розділі Фінансування робіт з капітального будівництва передбачено, що фінансування робіт здійснюється відповідно до ст. 2, 91 Бюджетного кодексу України, ст. 2 Закону України Про місцеві державні адміністрації, розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013 р. № 427 Про перерозподіл видатків та передачу бюджетних призначень, передбачених у 2013 р. Міністерству фінансів. Замовник розпорядник коштів здійснює фінансування даних заходів за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п.30 договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється протягом 7 днів з дати підписання акту приймання-передачі робіт.

Факт виконання позивачем робіт по договору №10/13/79 від 14.10.2013 року на суму 44312 грн. підтверджено довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2013р., типова форма КБ-3 та актом приймання виконаних будівельних робіт №79 від 06.11.2013р., типова форма КБ-2в (а.с.18-21); факт виконання робіт по договору №10/13/80 від 10.09.2013 року на суму 48844 грн. підтверджено довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за вересень та листопад 2013 року, типова форма КБ-3 та актом №80 від 06.11.2013 року, типова форма КБ-2в.

Зазначені довідки та акти підписано всіма сторонами договорів та скріплено їх печатками.

В п.26 розділу Проведення розрахунків за виконані роботи вказано, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися із урахуванням положень Загальних умов на підставі типових форм №КБ-2в, №КБ-3 проміжними платежами в міру виконання робіт за місяць.

Тобто, за умовами договорів сторони чітко визначили порядок розрахунків.

Однак, відповідач взяті на себе зобовязання щодо оплати робіт по договорах підряду №10/13/79 та №10/13/80 не виконав.

06.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією про погашення заборгованості за виконані роботи. Відповідач листом №60/17/2-15 від 13.01.2015 року повідомив, що кредиторська заборгованість департаменту за 2013 рік за виконані роботи буде погашена після виділення кошторисних призначень та асигнувань та послався на те що в свою чергу звертались до Міністерства фінансів України з даним питанням.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України, статті 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови договорів, а саме п.26, відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобовязання, а тому позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 5117грн. 85коп. та інфляційні втрати в сумі 69145,грн. 78коп. за період з січня 2014 по жовтень 2015 року включно.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в сумі 167 419,63 грн., з яких 93 156грн. основного боргу, 69 145,78 грн. інфляційні втрати, 5117,85грн. 3% річних.

Доводи відповідача у відзиві на позов на відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов'язання з огляду на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України", яка підлягає обов'язковому врахуванню в силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446, постанові Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 903/344/14.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України Про практику вирішення спорів, повязаних із виконанням договорів підряду № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., в якому передбачено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (постанова Вищого господарського суду України від 23.08.2012 № 15/5027/715/2011 р.).

Крім того, за умовами договорів проведення розрахунків за виконані роботи не повязано з поступленням бюджетних коштів (п.26).

Оскільки спір до розгляду справи в суді доведено з вини відповідача, судові витрати по справі на підставі ст.49 ГПК України, слід покласти на нього.

Господарський суд, керуючись, ст.ст. 11, 526, 599, 625 ,629, 837, 882 Цивільного кодексу України, ст. 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації (43005, Волинська обл.., м.Луцьк, пр.Перемоги, буд.14, ,) на користь Ратнівського міжрайонного управління водного господарства (44100,Волинська обл., смт. Ратне, вул. Шевченка, 36, ) 167419грн. 63коп. , з них: 93156грн. основного боргу, 5117грн. 85коп. 3% річних, 69145,грн. 78коп. інфляційних нарахувань, а також 2511грн. 30коп. витрат по сплаті судового збору

Повний текст рішення складено

18.01.2016

Суддя О. Г. Сур'як