ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 січня 2016 р. Справа № 903/1208/15
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Арт", с.Драгомирчани, Тисменицький район, Івано-Франківська область

до приватного підприємства "Кінг Айс", с.Липини, Луцький район, Волинська область

про стягнення 46 802,83 грн.

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 46 802,83 грн., з них: 25521 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 4 від 19.11.2013 року товар, 2301,51 грн. пені, 1314,03 грн. процентів річних, 17684,29 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору поставки № 4 від 19.11.2013 року щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 19.11.2015р. суддею Пахолюк В.А. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.12.2015р., зобовязано позивача подати суду: письмові пояснення про те, чи мали місце між сторонами правовідносини за іншими договорами; оригінали всіх первинних документів, що підтверджують поставку відповідачу товару за договором № 4 від 19.11.2013 р. надати суду для огляду в судове засідання, в т.ч. замовлень відповідача, як це передбачено розділом 1 договору № 4 від 19.11.2013 р.; чіткий, розгорнутий розрахунок ціни позову; провести з відповідачем взаємозвірку по розрахунках, для чого направити на адресу відповідача ОСОБА_1 взаємозвірки, докази направлення подати суду; оригінали платіжних документів про сплату судового збору та направлення відповідачу позовної заяви з додатками; відповідача - письмові обґрунтовані доводи та заперечення по суті та предмету спору, в т.ч. щодо нарахування штрафних санкцій; провести з позивачем взаємозвірку по розрахунках.

У зв'язку із перебуванням судді Пахолюк В.А. на лікарняному на підставі розпорядження №01-3/202 від 04.12.2015р. відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.12.2015р. справу розподілено судді Якушевій І.О.

07.12.2015р. менеджер зі збуту ПП "Кінг Айс" через канцелярію суду подав клопотання №31 від 07.12.2015р., в якому просив розгляд справи відкласти, посилаючись на те, що ПП "Кінг Айс" з позовом не згідне, директор ПП "Кінг Айс" перебуває у відрядженні, є необхідність в отриманні правової допомоги адвоката; у звязку з перебуванням директора у відрядженні, необхідністю отримання правової допомоги адвоката він просив розгляд справи відкласти на іншу дату.

В судове засідання 07.12.2015р. представник позивача не з'явився, вимог ухвали суду від 19.11.2015р. не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

З метою забезпечення відповідачу права на захист судом клопотання відповідача було задоволено, розгляд справи відкладено на 23.12.2015р., зобовязано позивача подати суду письмові пояснення, про те, на яку загальну суму позивачем було передано товар відповідачу, за якими видатковими накладними, вказати загальну суму оплати; розрахунок заборгованості наростаючим підсумком з врахуванням проплат, виконаний в одній таблиці; зобовязано відповідача подати суду письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження.

14.12.2015р. до господарського суду надійшло клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Арт" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 10.12.2015р., в якому представник позивача просив суд забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 23.12.2015р. на 09 год. 30 хв., в режимі відеоконференції та визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час судового засідання - господарський суд Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 17.12.2015р. клопотання представника ТзОВ "Іва-Арт" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено.

На виконання вимог ухвали суду від 07.12.2015р. представник позивача 22.12.2015р. надіслав господарському суду електронною поштою пояснення б/н від 18.12.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 23.12.2015р. позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засіданні 23.12.2015р. не з'явився, вимог ухвали суду від 07.12.2015р. не виконав.

Ухвалу суду від 07.12.2015р. було надіслано відповідачу за місцем державної реєстрації, яке зазначене в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 45601, Волинська обл., Луцький район, с. Липини, вул. Окружна, 32А.

Проте, ухвала суду від 07.12.2015р. повернулась до суду із поштовою відміткою: За закінченням терміну зберігання.

У зв'язку з необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів розгляд справи було відкладено на 05.01.2016р., зобовязано позивача подати суду розрахунок заборгованості наростаючим підсумком з врахуванням проплат (виконаний в одній таблиці) без врахування передачі товару за видатковими накладними №ФР-5701 від 06.11.2013р., №ФР-6609 від 04.12.2013р.; належним чином завірені докази на підтвердження оплати в розмірі 24150,90 грн.; розрахунок пені, процентів річних, інфляційних втрат без врахування заборгованості за товар, переданий за видатковими накладними №ФР-5701 від 06.11.2013р., №ФР-6609 від 04.12.2013р.; розрахунок збитків, завданих інфляцією, з врахуванням рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у абз. 3, 4 п. 3.2. постанови №14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за видатковими накладними №ФР-6609 від 04.12.2013р., №447 від 22.01.2014р. інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості, на яку вже нараховані інфляційні); письмові пояснення про те, коли було укладено додаток до договору поставки № 4 від 19.11.2013 року; письмові пояснення про те, чи укладалися між ТзОВ "Іва - Арт" та ПП "Кінг Айс" інші договори, окрім договору поставки № 4 від 19.11.2013 року; зобовязано відповідача подати суду письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження.

04.01.2016р. до господарського суду надійшло клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Арт" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 28.12.2015р., в якому представник позивача просив суд забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 05.01.2016р. на 15 год. 30 хв., в режимі відеоконференції та визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час судового засідання - господарський суд Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 05.01.2015р. клопотання представника ТзОВ "Іва-Арт" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишено без задоволення.

В судове засідання 05.01.2016р. представники сторін не з'явились, вимог ухвали суду від 23.12.2015р. не виконали.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути спір за відсутності представників сторін, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

19.11.2013р. року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Іва - Арт" як постачальником і відповідачем - приватним підприємством "Кінг Айс" як покупцем було укладено договір поставки №4, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов'язується систематично поставляти та передавати у власність покупцю певний товар згідно з накладними, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що поставка товару здійснюється на підставі узгодженого з постачальником замовлення покупця, в якому вказується дата замовлення, назва покупця, місце доставки товару, найменування, асортимент, кількість замовленого товару та строк його поставки.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 договору товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за кількістю і якістю з моменту підписання представниками сторін видаткових накладних на відпуск окремих партій товару.

Перехід права власності на товар, а також перехід ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару від постачальника до покупця відбувається в момент підписання сторонами видаткових накладних на товар.

Згідно з п.п. 3.1., 4.1. договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, яка діяла на момент поставки та вказана у видаткових накладних на відпуск товару.

Загальну суму договору становить сума всіх видаткових накладних на всі партії товару.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що умови розрахунків та форми оплати за отриманий товар можуть бути змінені за умови взаємної згоди сторін шляхом підписання додаткової угоди до даного договору.

У пункті 7 додатку до договору поставки без номера та дати сторони погодили, що розрахунок за поставлений товар проводиться протягом 21 банківського дня.

На виконання умов договору поставки №4 від 19.11.2013р. позивач передав відповідачу товар на загальну суму 30468 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних №6275 від 23.11.2013р. на суму 17755 грн., №447 від 22.01.2014p. на суму 12713 грн.

Відповідач частково здійснив оплату за переданий товар в розмірі 19000 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий за договором №4 від 19.11.2013р. товар на час розгляду справи становить 11468 грн. (30468-19000) грн.

Доказів, які б спростовували цю заборгованість, або доказів її оплати відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв'язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару в повному обсязі вимога позивача про стягнення з відповідача 11468 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить також стягнути з відповідача 1721 грн. заборгованості за товар, переданий за видатковою накладною №ФР-5701, 12332 грн. заборгованості за товар, переданий за видатковою накладною №ФР-6609, а всього за обома цими видатковими накладними заборгованість на суму 14053 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 14053 грн. заборгованості слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивачем до позовної заяви не додано та матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт передачі відповідачу товару на суму 14053 грн., а тому позов у цій частині до задоволення не підлягає.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за поставлений товар покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Враховуючи п. 7 додатку до договору щодо строку оплати, товар за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р. мав бути оплачений до 24.12.2013р.

Перевіривши розрахунок пені, виконаний позивачем, встановлено, що в частині нарахування пені за прострочку оплати товару, переданого за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р., він виконаний невірно, а тому судом зроблено перерахунок.

У звязку із несвоєчасною оплатою товару, переданого за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р., з відповідача на підставі п. 6.2 договору підлягає до стягнення 214,83 грн. пені за період з 24.12.2013р. по 26.03.2014р., виходячи з розрахунку:

- за період з 24.12.2013р. по 27.12.2013р.: 17755 грн. х 13% / 365 днів х 4 дні = 25,29 грн.;

- за період з 28.12.2013р. по 23.01.2014р.: 10755 грн. х 13% / 365 днів х 27 дні = 103,42 грн.;

- за період з 24.01.2014р. по 03.03.2014р.: 5755 грн. х 13% / 365 днів х 39 дні = 79,94 грн.;

- за період з 04.03.2014р. по 26.03.2014р.: 755 грн. х 13% / 365 днів х 23 дні = 6,18 грн.

Пеня в розмірі 69,42 грн. (284,25-214,83) за прострочення оплати товару за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р. нарахована позивачем безпідставно.

Розрахунок пені в розмірі 1145,33 грн. за період з 20.02.2014р. по 20.08.2014р. за прострочку оплати товару, переданого за видатковою накладною №447 від 22.01.2014p., виконаний позивачем вірно.

Таким чином, всього з відповідача підлягає до стягнення 1360,16 грн. (1145,33+214,83) пені.

В позові про стягнення 941,35 грн. (69,42+852,54) пені слід відмовити як заявленої до стягнення безпідставно.

Разом з цим, судом встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення пені, оскільки відповідно до ч.2 ст.258, ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи умову п. 7 додатку до договору, з огляду на приписи п.п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, з вимогою про стягнення пені за прострочку оплати товару за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р. позивач повинен був звернутися до 24.12.2014 року, за видатковою накладною №447 від 22.01.2014p. до 20.02.2015р.

Однак, позовну заяву до суду було надіслано позивачем лише 12.11.2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Заяви відповідача про застосування позовної давності не надходило.

Оскільки заяви про застосування позовної давності від відповідача не надходило, суд не застосовує позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із протсрочкою оплати грошового зобовязання за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р. з відповідача підлягає до стягнення 49,54 грн. процентів річних за період з 24.12.2013р. по 26.03.2014р., виходячи з розрахунку:

- за період з 24.12.2013р. по 27.12.2013р.: 17755 грн. х 3% х 4 дні / 365 днів = 5,84 грн.;

- за період з 28.12.2013р. по 23.01.2014р.: 10755 грн. х 3% х 27 днів / 365 днів = 23,87 грн.;

- за період з 24.01.2014р. по 03.03.2014р.: 5755 грн. х 3% х 39 днів / 365 днів = 18,45 грн.;

- за період з 04.03.2014р. по 26.03.2014р.: 755 грн. х 3% х 23 дні / 365 днів = 1,43 грн. (проте, позивач нараховує 1,38 грн., а тому суд бере до уваги суму в розмірі 1,38 грн.).

Всього з відповідача за прострочку оплати товару за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р. слід стягнути 49,54 грн. (5,84+23,87+18,45+1,38) процентів річних.

У стягненні 15,69 грн. (65,23-49,54) процентів річних, що нараховані позивачем за прострочку оплати товару за цією накладною, слід відмовити як нарахованих безпідставно.

У звязку із прострочкою виконання грошового зобовязання за видатковою накладною №447 від 22.01.2014p. з відповідача підлягає до стягнення 602,84 грн. процентів річних за період з 20.02.2014р. по 02.11.2015р.

Таким чином, всього з відповідача підлягає до стягнення 652,38 грн. (49,54+602,84) процентів річних.

У стягненні 661,65 грн. процентів річних слід відмовити як нарахованих безпідставно.

Крім цього, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить також стягнути з відповідача 146,34 грн. збитків, завданих інфляцією, нараховуючи їх за період грудень 2013р. березень 2014р., за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р., та 9705,15 грн. за період лютий 2014р. вересень 2015р. за видатковою накладною №447 від 22.01.2014p.

Перевіривши за допомогою системи «Ліга-Закон» розрахунок інфляційних, виконаних позивачем, встановлено, що позивач розраховує їх невірно, оскільки нараховує від суми заборгованості, яка вже включає інфляційні, тобто нараховує інфляцію на інфляцію.

Разом з цим, враховуючи умову п.7 додатку до договору поставки №4 від 19.11.2013р. щодо строків оплати товару, прострочка в оплаті за товар, отриманий на підставі видаткової накладної №6275 від 23.11.2013р., виникла 24.12.2013р., на підставі видаткової накладної №447 від 22.01.2014p. 20.02.2014р., тобто, в обох випадках після 15-го числа місяця.

Однак, незважаючи на це, позивач включає до розрахунку ті місяці, за якими про строчка в оплаті за товар виникла після 15-го числа місяця.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п.3.1, 3.2 постанови №14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації суди мають враховувати також рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Згідно з цими рекомендаціями, а також згідно з розясненнями, наведеними в інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р., індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця , а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Враховуючи наведені розяснення, судом зроблено перерахунок інфляційних: за прострочку оплати товару за видатковою накладною №6275 від 23.11.2013р. з відповідача підлягає до стягнення 57,57 грн. (21,51+34,53+1,53) збитків, завданих інфляцією, за січень 2014р. березень 2014р., виходячи з розрахунку:

- за січень 2014р.: 10755 грн. х 100,2%= 10776,51 грн.; 10776,51 грн. - 10755 грн. = 21,51 грн.;

- за лютий 2014р.: 5755 грн. х 100,6% = 5789,53 грн.; 5789,53 грн. - 5755 грн. = 34,53 грн.;

- за березень 2014р.: 755 грн. х 102,2% = 771,61 грн.; 771,61 грн. - 755 грн. = 16,61 грн., проте позивач нараховує лише 1,53 грн., судом взято до уваги саме цю суму.

За прострочку оплати товару за видатковою накладною №447 від 22.01.2014p. з відповідача підлягає до стягнення 7823,20 грн. (274,30+1593,30+5955,60) збитків, завданих інфляцією, виходячи з розрахунку:

- за березень 2014р.: 12468 грн. х 102,2% = 12742,30 грн.; 12742,30 грн. - 12468 грн. = 274,30 грн.;

- за період квітень 2014р. - вересень 2014р.: 12468 х 112,8% (заокруглене число сукупного індексу інфляції за цей період) = 14061,30 грн., 14061,30 грн. - 12468 грн. = 1593,30 грн.;

- за період жовтень 2014р. - вересень 2015р.: 11468 х 151,9% (заокруглене число сукупного індексу інфляції за цей період) = 17423,60 грн., 17423,60 грн. - 11468 грн. = 5955,60 грн.

Отже, всього з відповідача слід стягнути 7880,77 грн. (57,57+7823,20) збитків, завданих інфляцією.

В позові про стягнення 9785,52 грн. збитків, завданих інфляцією, слід відмовити як нарахованих безпідставно.

У звязку із задоволенням позову на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України покладаються судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 261 ,267, 526, 599, 610, 611, 612, 655, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "Кінг Айс" (45601, Волинська обл., Луцький район, село Липини, вул. Окружна, будинок 32А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Арт" (77454, Івано-Франківська обл., Тисменицький район, село Драгомирчани, вул. Миру, 66, ) 11468 грн. заборгованості, 1360 грн. 16 коп. пені, 652 грн. 38 коп. процентів річних, 7880 грн. 77 коп. збитків, завданих інфляцією, 555 грн. 91 коп. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 14053 грн. заборгованості, 941 грн. 35 коп. пені, 661 грн. 65 коп. процентів річних, 9785 грн. 52 коп. збитків, завданих інфляцією, відмовити.

Суддя І. О. Якушева