ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.01.16р. Справа № 904/7448/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетав Авто", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

ввідповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", м. Дніпропетровськ

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробнича компанія "Ентоні", м. Дніпропетровськ

відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК ОСОБА_2", м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Національний банк України, м. Київ

про стягнення 742 864,35 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробнича компанія "Ентоні", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетав Авто", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", м. Дніпропетровськ

відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК ОСОБА_2", м. Дніпропетровськ

про визнання договору поруки № 76004/П2 від 05.09.2013 року припиненим

Головуючий суддя Колісник І.І.

Суддя Ліпинський О.В.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 22.12.2015 року, представник;

від відповідача-1: ОСОБА_4, довіреність № б/н від 14.09.2015 року, представник;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: не з'явився;

від відповідача-4: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк ОСОБА_1 (далі ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_5, Кредитор Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Сетав Авто солідарно з кожним поручителем окремо:

- з Товариством з обмеженою відповідальністю Автосервіс;

- з Товариством з обмеженою відповідальністю торгово-виробнича компанія Ентоні;

- з Товариством з обмеженою відповідальністю Пік Авто заборгованості за генеральним кредитним договором № 76004 від 05.09.2013 року у сумі 742864,35 грн., з яких:

250 000,00 грн. сума заборгованості по кредиту строкова;

250 000,00 грн. сума заборгованості за кредитом прострочена;

30 369,86 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

3 760,27 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту;

12 811,64 грн. сума заборгованості по нарахованим процентам з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року;

172 873,22 грн. сума заборгованості по процентам простроченим;

21 460,00 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів;

1 589,36 грн. 3% річних від суми прострочених процентів.

Позовні вимоги вмотивовані порушенням ТОВ Сетав Авто зобов'язань за кредитним договором в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів у загальній сумі 500 000,00 грн., на які позивач і нарахував:

пеню у сумі 30 369,86 грн. із заборгованості 250 000,00 грн. за несвоєчасне повернення кредиту (за першим траншем) за період з 10.06.2014 року по 09.12.2014 року;

пеню у сумі 21 460,00 грн. за несвоєчасне погашення процентів (за двома траншами) за загальний період з 13.05.2014 року по 29.07.2015 року;

проценти у сумі 12 811,64 грн. за період з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року (за двома траншами);

проценти у сумі 172 873,22 грн. (за двома траншами) за загальний період з 01.12.2013 року по 30.06.2015 року;

3% річних у сумі 3 760,27 грн. із заборгованості за кредитом у сумі 250 000,00 грн. за період з 10.06.2014 року по 09.12.2014 року;

3% річних у сумі 1 589,36 грн. за прострочення сплати процентів (за двома траншами) за загальний період з 13.05.2014 року по 29.07.2015 року.

В обгрунтування позовних вимог до ТОВ Автосервіс, ТОВ торгово-виробничої компанії Ентоні, ТОВ Пік Авто позивач посилається на наявність зобов'язань останніх як поручителів за договорами поруки № 76004/П1 від 05.09.2013 року, №76004/П2 від 05.09.2013 року, № 76004/П4 від 05.09.2013, що є засобом забезпечення повного виконання зобов'язань ТОВ "Сетав Авто" за спірним кредитним договором.

26.10.2015 року відповідач-1 подав письмове клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом міста Києва господарської справи № 910/26708/15 за позовом ТОВ Сетав Авто до ПАТ Дельта Банк, ПАТ Астра Банк про визнання недійсним кредитного договору № 76004 від 05.09.2013 року, обгрунтовуючи клопотання пов'язаністю справ (а.с. 148 150 том 1).

19.01.2016 року представник відповідача-1 подав заперечення проти позову у якому позовні вимоги не визнає з наступних підстав:

- відповідач-1 не був повідомлений про відступлення ПАТ «Астра Банк» прав вимоги за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк»;

- банком безпідставно та без попереднього повідомлення застосована процентна ставка за користування кредитом у розмірі 32,25% річних, у тому числі за порушення строків укладення договору страхування предмета іпотеки, а після усунення обставин, що стали для цього підставою, не змінив процентну ставку до попереднього рівня;

- банком не враховані платежі по кредиту 01.10.2013 року у сумі 4218,57 грн. та 01.11.2013 року у сумі 8917,80 грн.

Разом з тим представник відповідача-1 просить зменшити йому нараховані штрафні санкції, посилаючись при цьому на скрутне фінансове становище.

Відповідач-2 у письмовому відзиві на позов просить визнати припиненим договір поруки № 76004/П1 від 05.09.2013 року, укладений між ПАТ Астра Банк, ТОВ Автосервіс та ТОВ Сетав Авто.

В обґрунтування зазначає про те, що у звязку із заявленою 10.12.2014 року позивачем вимогою про дострокове повернення кредиту строк виконання основного зобовязання за кредитним договором настав на 31 календарний день з моменту предявлення позивачем вимоги, тобто 10.01.2015 року. З посиланням на частину четверту статті 559 Цивільного кодексу України вказує на те, що шестимісячний строк для звернення з позовом до поручителя закінчився 10.07.2015 року і який позивачем було пропущено (а.с.176 178 том 1).

Відповідач-4 письмового відзиву на позов не надав. 26.10.2015 року та 04.11.2015 року подав письмові клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом Дніпропетровської області господарської справи № 904/9144/15 за позовом ТОВ Пік Авто до ПАТ Дельта-Банк, ТОВ Сетав Авто про визнання припиненим укладеного з ним договору поруки № 76004/П4 від 05.09.2013 року (а.с. 162 164, 187 189 том 1).

Відповідач-3, не визнаючи позовні вимоги, 07.10.2015 року подав зустрічну позовну заяву до ПАТ Дельта-Банк, ТОВ Сетав Авто, ТОВ Автосервіс, ТОВ Пік Авто про визнання припиненим укладеного з ним договору поруки № 76004/П2 від 05.09.2013 року.

Обгрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ТОВ ТВК Ентоні (відповідач-3), посилаючись на статтю 559 Цивільного кодексу України, вважає, що строк поруки за укладеним із ним договором, припинився 09.07.2015 року, тобто до звернення позивача з позовом до суду (а.с. 72 75 том 1).

Ухвалою господарського суду від 07.10.2015 року зустрічна позовна заява прийнята для спільного розгляду з первісним позовом (а.с. 121-122 том 1).

ПАТ Дельта Банк зустрічний позов не визнає. При цьому посилається на те, що використання ним свого права вимагати дострокового повернення кредитних коштів не є зміною строку виконання основного зобовязання, а лише спонукає боржника повернути свою заборгованість до строку, встановленого кредитним договором 01.07.2016 року. Моментом припинення зобовязань поручителя є фактичне повне погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. На час звернення банку до суду з позовом кредитний договір не було розірвано, його дія не припинена, банк в односторонньому порядку договір кредиту не розривав та не встановлював новий термін виконання договору (а.с. 128 133 том 1).

Ухвалою господарського суду від 07.10.2015 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом до участі у справі залучено Національний банк України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом.

Третя особа у письмових поясненнях від 29.10.2015 року позовні вимоги ПАТ Дельта Банк підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с. 170 173 том 1).

Під час розгляду справи учасники судового процесу підтримали свої правові позиції, викладені у позовах, відзивах на позов та у заявлених клопотаннях.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду від 25.08.2015 року з призначенням розгляду справи на 16.09.2015 року, після чого розгляд справи відкладався на 01.10.2015 року? 26.10.20125 року, 04.11.2015 року у межах продовженого ухвалою господарського суду від 07.10.2015 року та на підставі клопотань позивача та відповідача-4 строку розгляду спору до 04.11.2015 року включно.

Ухвалою господарського суду від 04.11.2015 року відповідно до статті 4-6 Господарського процесуального кодексу України призначено колегіальний розгляд справи.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 05.11.2015 року для розгляду справи визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя Колісник І.І., судді Ліпинський О.В., Юзіков С.Г.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2015 року справа прийнята до провадження колегією суддів та призначена до розгляду у судовому засіданні 01.12.2015 року, після чого розгляд справи відкладався до 21.12.2015 року та до 19.01.2016 року у межах продовженого ухвалою господарського суду від 21.12.2015 року за клопотанням позивача за первісним позовом строку розгляду спору до 20.01.2016 року включно.

У судове засідання 19.01.2016 року представники відповідачів-2, 3, 4 та третьої особи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштової кореспонденції.

За таких обставин їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

У судовому засіданні 19.01.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Астра Банк" (далі - Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сетав Авто" (далі - Позичальник, Відповідач-1) укладено генеральний кредитний договір № 76004 (далі - Кредитний договір) відповідно до пункту 1.1. якого кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію, а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим договором та договорами про внесення змін та доповнень до цього договору. Надання суми кредиту в межах кредитної лінії здійснюється частинами - кредитними траншами в порядку та на умовах, визначених у договорах про внесення змін та доповнень до цього договору.

На момент укладення договору розмір кредитного ліміту становить 500 000,00 грн.

Пунктом 1.3. договору сторони встановили строк кредиту - з 05.09.2013 року по 01.07.2016 року включно. Наступний робочий день, що слідує за днем, який є останнім днем строку кредиту, встановлений в абзаці першому цього пункту договору, вважається днем початку періоду прострочення та повернення кредитних коштів з наслідками, передбаченими законодавством України та цим договором.

За змістом пунктів 1.4, 2.1. кредитного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів шляхом: перерахування грошових коштів з позичкового рахунку за реквізитами контрактів та/або договорів, укладених позичальником та пред'явлених ним кредитору, які вказані у клопотанні, у межах суми кредиту, вказаної у пункті 1.1. цього договору; перерахування коштів на поточний рахунок позичальника №7601 у гривні в АТ "Астра Банк".

Відповідно до пункту 2.2. кредитного договору моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідний рахунок кредитора всієї суми кредиту.

Згідно з підпунктом 1.6.1. пункту 1.6. кредитного договору сторони передбачили щомісячну сплату процентів за користування кредитом із розрахунку 21% річних.

При цьому нарахування процентів за користування кредитом згідно з підпунктом 1.6.1. цього договору здійснюється з дня надання кредиту відповідно до пункту 2.1. договору і до моменту його повернення, щомісяця, в останній робочий день кожного місяця та в день повного повернення кредиту, за звітний календарний місяць та за фактичну кількість днів користування кредитом. При розрахунку процентів день надання кредиту включається до розрахунку, а день повернення кредиту - не включається. При розрахунку процентів приймається фактична кількість днів у місяці, фактична кількість днів у році для кредитів у національній валюті та 360 днів у році для кредитів в іноземній валюті. Якщо день нарахування процентів є неробочим, проценти нараховуються в попередній робочий день.

Позичальник сплачує проценти у валюті кредиту в період з 1 по 10 (включно) число кожного місяця, наступного за звітним та в день повного повернення кредиту. Сплата процентів здійснюється шляхом договірного списання кредитором суми нарахованих процентів з поточного рахунку позичальника № 7601 у АТ "Астра Банк", МФО 380548.

Кредитор здійснює списання суми нарахованих процентів із суми залишку на рахунку, зазначеного у цьому пункті договору, на кінець кожного дня: починаючи з 1 числа кожного місяця, наступного за звітним та якщо на рахунку позичальника, зазначеного у цьому пункті договору, на день проведення договірного списання немає достатньої суми грошових коштів кожного наступного робочого дня протягом періоду щомісячної сплати процентів погашення поточної заборгованості по нарахованим процентам; в день повного повернення кредиту.

Сторонами договору передбачена можливість підвищення процентної ставки за користування кредитом. Зокрема, відповідно до підпункту 3.2.7. кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 3.2.3. - 3.2.6. цього договору розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з підпунктом 1.6.1. цього договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 32,25% річних.

Аналогічна процента ставка за користування кредитом встановлюється для позичальника і у разі невиконання ним вимог п. 3.2.16 та/або п. 3.2.17 кредитного договору, яка застосовується починаючи з 01 числа наступного місяця за звітним (якщо 01 число припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то починаючи з першого робочого дня).

Згідно з пунктом 6.4. договору кредитору надано безумовне право не надавати кредитні кошти за цим договором та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, завданих кредитору в результаті невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, а позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит, сплатити належні проценти, комісії, можливі штрафні санкції, а також відшкодувати завдані кредитору збитки у випадках (серед іншого) якщо позичальник порушує строки повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій до повного виконання усіх умов цього договору (пункт 8.9. договору).

05.09.2013 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору (далі - Додаткова угода № 1) згідно з яким кредитор надає позичальнику у межах відкритої згідно з генеральним кредитним договором відновлювальної кредитної лінії відновлювальний кредитний транш у сумі 250 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та у строк, що передбачені генеральним кредитним договором та цим договором. Надання кредиту здійснюється в порядку, визначеному в генеральному кредитному договорі (пункт 1 додаткової угоди № 1).

Строк кредитного траншу - з 05.09.2013 року по 06.06.2014 року.

Наступний робочий день, що слідує за днем, який є останнім днем строку кредиту, встановлений в абзаці першому цього пункту договору, вважається днем початку періоду прострочення по поверненню кредитних коштів з наслідками, передбаченими законодавством України та цим договором (пункт 2 додаткової угоди № 1).

05.09.2013 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору (далі - Додаткова угода № 2) згідно з яким кредитор надає позичальнику у межах відкритої згідно з генеральним кредитним договором відновлювальної кредитної лінії відновлювальний кредитний транш у сумі 250 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та у строк, що передбачені генеральним кредитним договором та цим договором. Надання кредиту здійснюється в порядку, визначеному в генеральному кредитному договорі (пункт 1 додаткової угоди № 2).

Строк кредитного траншу - з 05.09.2013 року по 01.07.2016 року.

Наступний робочий день, що слідує за днем, який є останнім днем строку кредиту, встановлений в абзаці першому цього пункту договору, вважається днем початку періоду прострочення по поверненню кредитних коштів з наслідками, передбаченими законодавством України та цим договором (пункт 2 додаткової угоди № 2).

У якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат у день укладення цього договору укладаються наступні договори забезпечення: іпотечний договір на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, буд. 93 та належить ОСОБА_6, договір поруки № 76004/П1, укладений з ТОВ "Автосервіс"; договір поруки №76004/П2, укладений з ТОВ ТВК "Ентоні"; договір поруки №76004/П3, укладений із ОСОБА_2; договір поруки № 76004, укладений з ТОВ "Пік Авто" (пункт 1.8. кредитного договору).

За укладеним між ПАТ "Астра Банк" та ПАТ "Дельта Банк" договором від 22.12.2013 року купівлі-продажу прав вимоги останній купив у ПАТ "Астра Банк" права вимоги за кредитним договором № 76004 від 05.09.2013 року. Передача прав вимоги оформлена відповідно до пункту 2.3. цього договору актом приймання-передачі прав вимоги.

З огляду на презумпцію правомірності договору, передбачену статтею 204 Цивільного кодексу України, даний договір є чинним.

Повідомлення відповідача-1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором підтверджується листом ПАТ "Астра Банк" № 13563/АВ-КМ/2 від 12.12.2013 року (а.с. 248 том 1)

Зобов'язання за кредитним договором ПАТ "Астра Банк" виконав належним чином, надавши позичальникові (відповідачу-1) обумовлені кредитним договором грошові кошти, що підтверджується: меморіальним ордером № 71412 від 13.09.2013 року на суму 217 400,00 грн.; меморіальним ордером № 78208 від 16.09.2013 року на суму 32 600,00 грн.; меморіальним ордером № 78226 від 16.09.2013 року на суму 82 280,00 грн.; меморіальним ордером № 89385 від 17.09.2013 року на суму 167 720,00 грн; меморіальним ордером № 78189 від 16.09.2013 року на суму 217 400,00 грн.; банківськими виписками по особовим рахункам з 05.09.20113 року по 02.12.2013 року (а.с. 1 - 9 том 2).

За умовами пункту 2 додаткової угоди № 1 до кредитного договору кредитні кошти у сумі 250 000,00 грн. за першим траншем мали бути повернуті відповідачем-1 - ТОВ "Сетав Авто" не пізніше 06.06.2014 року.

За умовами пункту 2 додаткової угоди № 2 до кредитного договору кредитні кошти у сумі 250 000,00 грн. за другим траншем мали бути повернуті відповідачем-1 - ТОВ "Сетав Авто" не пізніше 01.07.2016 року.

Згідно з пунктом 2.4. кредитного договору користування кредитними коштами є підставою для нарахування та щомісячної сплати відповідачем-1 процентів.

У зв'язку з порушенням умов кредитного договору позивач, як новий кредитор, посилаючись при цьому на договір від 22.12.2013 року купівлі-продажу прав вимоги, надіслав 10.12.2014 року на адресу відповідачів у справі претензію № 14115 від 09.12.2014 року з вимогою дострокового повернення кредиту за двома траншами кредитного договору у загальній сумі 500 000,00 грн. разом із нарахованими процентами та пенею.

Відповідно до поштового рекомендованого повідомлення вказану претензію відповідач-1 отримав 15.12.2014 року (а.с. 17 - 23 том 2).

Неповернення позивачеві позичальником - ТОВ "Сетав-Авто" кредитних коштів і є причиною виникнення спору.

Стаття 1054 Цивільного кодексу України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичадбник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Можливість заявляти вимогу щодо дострокового повернення кредитних коштів за обставин порушення умов кредитного договору передбачена пунктом 6.4. цього договору.

Згідно з пунктом 6.5. кредитного договору вимога про дострокове повернення кредиту згідно з пунктом 6.4. цього договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів після її відправлення.

Відправлення та отримання претензії з вимогою позивача про дострокове повернення кредитних коштів відповідач-1 не заперечує.

З огляду на відправлення претензії 10.12.2014 року вимога про дострокове повернення кредиту мала бути виконана відповідачем-1 не пізніше 09.01.2015 року.

Відповідач-1 жодних доказів на підтвердження своєчасної сплати грошових коштів у рахунок погашення кредиту за першим траншем та своєчасної сплати процентів за користування кредитом у цілому на час прийняття судового рішення не надав.

З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у сумі 500000,00 грн. за кредитним договором є правомірними.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку процентів у сумі 172 873,22 грн. (за двома траншами) за загальний період з 01.12.2013 року по 30.06.2015 року встановлено, що заявлена до стягнення сума підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Так, за період з 01.09.2014 року до 01.10.2014 року позивач нараховував проценти за підвищеною ставкою - 32,25% річних (замість 21%) відповідно до умов підпункту 3.2.7. кредитного договору у зв'язку з порушенням відповідачем-1 підпунктів 3.2.5, 3.2.6 цього договору в частині невиконання відповідачем-1 обов'язку страхування іпотечного майна у період з 05 до 14.09.2014 року.

За змістом вказаних підпунктів на відповідача-1 покладено обов'язок застрахувати майно, яке зазначене у пункті 4.1. цього договору, що передається у забезпечення за кредитним договором у страховій компанії, що рекомендована кредитором та надавати кредитору договори страхування і платіжні документи, що підтверджують оплату позичальником страхових платежів. При цьому передбачено страхування майна на увесь строк дії кредитного договору. Договори страхування укладаються щорічно не пізніше ніж за п'ять календарних днів до дати початку наступного року дії цього договору.

Пунктом 4.1. кредитного договору у якості майна вказано нежитлове приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, буд. 93, що належить ОСОБА_6 і яке є предметом укладеного з нею договору іпотеки.

За договором іпотеки від 05.09.2013 року, укладеним між ПАТ "Астра Банк" та ОСОБА_6 у порядку забезпечення виконання позичальником - ТОВ "Сетав Авто" зобовязань за кредитним договором № 76004 від 05.09.2013 року, саме на ОСОБА_6 як іпотекодавця покладений банком обов'язок застрахувати за свій власний кошт на користь іпотекодержателя предмет іпотеки (пункт 3.4. договору).

За частиною першою статті 528 Цивільного кодексу України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Отже, право покладати виконання свого обов'язку щодо страхування майна на іншу особу надане ОСОБА_6 як іпотекодавцю, а не банку.

Доказів стосовно досягнення домовленостей між ОСОБА_6 і відповідачем-1 щодо цього банк суду не надав.

До того ж банк не надав жодних доказів і на підтвердження надання відповідачеві-1 рекомендацій стосовно страхових компаній, з якими він мав би укласти такі договори страхування.

За таких підстав нарахування відповідачеві-1 процентів за підвищеною ставкою 11,25% річних (32,25 - 21,00 = 11,25) за період з 01.09.2014 року до 01.10.2014 року має бути виключене із загального розрахунку.

За вказаний період відповідно до розрахунку відповідача-1 нараховані проценти за ставкою 11,25% складають:

2311,64 грн. (вересень 2014 року) за першим траншем;

2311,64 грн. (вересень 2014 року) за другим траншем.

Усього - 4623,28 грн.

З 01.10.2014 року банком застосована підвищена процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 32,25% річних, що відповідає умовам підпункту 3.2.18. кредитного договору, за змістом якого підвищена процентна ставка застосовується до відповідача-1 у разі невиконання ним вимог п. 3.2.17, а саме неподання щомісячно до 10 числа наступного місяця довідки про рух грошових коштів по поточним рахункам в інших банках.

З 01.10.2014 року банком застосована підвищена процентна ставка за відсутність довідки про рух грошових коштів по поточним рахункам в інших банках з 01.09.2014 року, що відповідає умовам кредитного договору.

Правомірне застосування банком з 02.03.2015 року підвищеної процентної ставки також за фактом ненадання відповідачем-1 звітності за 4 квартал 2014 року, що відповідає вимогам підпунктам 3.2.6., 3.2.7. кредитного договору.

Заперечення відповідача-1 щодо цих порушень не спростовані ним відповідними доказами, які могли б довести надання банку таких довідок.

Стосовно заяви відповідача-1 про те, що після застосування підвищеної процентної ставки банк не відновив попередній розмір ставки, то відповідно до підпункту 3.2.19 кредитного договору питання встановлення процентної ставки на попередньому рівні, передбаченому пунктом 1.6.1 цього договору, після усунення позичальником порушень п.п. 3.2.3 3.2.6, 3.2.16 3.2.17, розглядається лише за заявою позичальника і не є безумовною підставою для її задоволення.

Таким чином, заявлена до стягнення заборгованість з процентів за загальний період з 01.12.2013 року по 30.06.2015 року (за двома траншами) фактично буде складати не 172873,22 грн., а 168249,94 грн. (172 873,22 - 4623,28 = 168249,94).

Заявлені позивачем до стягнення проценти у сумі 12 811,64 грн. за період з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року (за двома траншами) розраховані правильно, відповідно до умов кредитного договору, а тому є законними і обґрунтованими.

Частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу під неустойкою (штрафом, пенею) розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до пункту 5.1. кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами та/або комісіями позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Встановлений кредитним договором розмір пені узгоджується з нормативними положеннями статей 1, 3 Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. (із змін. і доп.) "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", за змістом яких розмір пені, встановлений за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Заявлена до стягнення пеня у сумі 30 369,86 грн. із заборгованості 250 000,00 грн. за несвоєчасне повернення кредиту (за першим траншем) за період з 10.06.2014 року по 09.12.2014 року нарахована позивачем без врахування шестимісячного строку нарахування, передбаченого частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

За обставин граничного строку повернення кредиту за додатковою угодою № 1 до кредитного договору не пізніше 06.06.2014 року, прострочка, а відтак і пеня повинні розраховуватися з 07.06.2014 року і обмежуватися 07.12.2014 року. Однак з урахуванням меж позовних вимог, передбачених статтею 83 Господарського процесуального кодексу України, розрахунок пені має охоплювати період з 10.06.2014 року по 07.12.2014 року за який пеня фактично складає 29986,30 грн.

Заявлена позивачем пеня у сумі 21 460,00 грн. за несвоєчасне погашення процентів (за двома траншами) за загальний період з 13.05.2014 року по 29.07.2015 року розрахована відповідно до умов договору, вимог чинного законодавства, а відтак є законною і обґрунтованою.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою розрахованих позивачем 3% річних у сумі 3 760,27 грн. із заборгованості за кредитом у сумі 250 000,00 грн. за період з 10.06.2014 року по 09.12.2014 року та 3% річних у сумі 1 589,36 грн. за прострочення сплати процентів (за двома траншами) за загальний період з 13.05.2014 року по 29.07.2015 року порушень не встановлено, а тому заявлені до стягнення 3% річних є правомірними.

Заперечення відповідача-1 проти розрахунку заборгованості у звязку з неприйняттям позивачем до уваги здійснених ним платежів по кредитному договору 01.10.2013 року у сумі 4218,57 грн. та 01.11.2013 року у сумі 8917,80 грн. спростовуються наданим позивачем у судовому засідання 19.01.2016 року детальним розрахунком, з якого вбачається що вказані платежі враховані ним при визначенні заборгованості по процентам та мали місце до періоду заборгованості, заявленої до стягнення.

Сплата відповідачем-1 вказаних сум саме у рахунок погашення процентів підтверджується наданими ним банківськими виписками (а.с. 35-36 том 2).

Оспорюючи розрахунок заборгованості позивача, відповідач-1 свого контррозрахунку суду не надав, звірку розрахунків на вимогу суду згідно з ухвалами від 25.08.2015 року, 16.09.2015 року, 26.10.2015 року не провів.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача-1 за кредитним договором з урахуванням позовних вимог складає 737857,51 грн., з яких:

250 000,00 грн. сума заборгованості по кредиту строкова;

250 000,00 грн. сума заборгованості за кредитом прострочена;

29 986,30 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

3 760,27 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту;

12 811,64 грн. сума заборгованості по нарахованим процентам з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року;

168 249,94 грн. сума заборгованості по процентам простроченим;

21 460,00 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів;

1 589,36 грн. 3% річних від суми прострочених процентів.

Стаття 553 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі статтею 554 цього ж Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

05.09.2013 року Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» за участю позичальника - ТОВ «Сетав Авто» були укладені договори поруки:

№ 76004/П1 з ТОВ «Автосервіс»;

№ 76004/П2 з ТОВ торгово-виробнича компанія «Ентоні»;

№ 76004/П4 з ТОВ «Пік Авто».

За аналогічними пунктами 1.2. вказаних договорів поручителі прийняли на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з умов генерального кредитного договору № 76004 від 05.09.2013 року з усіма змінами та доповненнями до нього.

Пунктами 1.4. договорів передбачено, що поручителі відповідають перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором в обсязі, передбаченому у п. 1.2. цих договорів, у тому числі й у разі предявлення банком вимоги до позичальника достроково виконати зобовязання за кредитним договором.

Сторони цих договорів встановили, що ці договори набувають чинності з моменту їх підписання усіма cторонами та втрачають свою дію з моменту повного виконання позичальником забезпеченого ним зобовязання за кредитним договором, у тому числі й зобовязань по сплаті неустойки та відшкодуванню збитків та/або належного виконання поручителем зобовязань за цим договором.

При цьому сторони зазначили, що строк закінчення цих договорів не вказується конкретно, так як він визначається моментом повернення суми кредиту за кредитним договором (пункт 5.1. договорів поруки).

За пунктом 5.2. договорів порука припиняється також у випадку, якщо банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Положення договорів про дію поруки до повного виконання усіх зобов'язань, забезпечених порукою, не може розглядатися як установлення строку дії поруки у розумінні статті 252 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

За таких обставин та відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пункт 5.2. договорів поруки відповідає зазначеному нормативному припису.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

З урахуванням викладеного, та приймаючи до уваги, що зобовязання з дострокового повернення кредитних коштів мали бути виконані відповідачем-1 не пізніше 09.01.2015 року, шестимісячний строк дії поруки відповідачів-2, 3, 4 сплинув 10.07.2015 року, тобто до звернення позивача з позовом до суду, яке мало місце 17.08.2015 року (а.с. 49 том 1).

За таких обставин позовні вимоги за первісним позовом до відповідачів-2, 3, 4 в частині солідарного стягнення заявленої до стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Відповідальність у межах визнаної судом заборгованості за кредитним договором має нести відповідач-1 одноосібно.

З цих же підстав зустрічний позов ТОВ «Ентоні» про визнання припиненим договору поруки № 76004/П2 від 05.09.2013 року підлягає задоволенню, але частково. Вимоги за цим позовом до ТОВ «Автосервіс» та ТОВ «Пік Авто» задоволенню не підлягають, оскільки зазначені особи не є сторонами договору поруки №76004/П2 від 05.09.2013 року, а відтак жодним чином не можуть бути причетними до порушення прав чи інтересів позивача за зустрічним позовом.

Заперечення ПАТ «Дельта Банк» проти зустрічного позову спростовується викладеним.

Заява відповідача-1 за первісним позовом про зменшення штрафних санкцій задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 частина перша статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, за змістом зазначених законодавчих норм та судового інтерпретаційного акту вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду і він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Приймаючи рішення за поданою відповідачем-1 заявою, суд враховує ту обставину, що посилання відповідача-1 на тяжке фінансове становище жодними доказами не обґрунтоване, а відтак не може бути прийняте до уваги.

Розрахована та заявлена до стягнення пеня не є надмірно великою у порівнянні до основної суми заборгованості.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За таких обставин обидві сторони, здійснюючи в однаковий період часу свою підприємницьку діяльність в рамках спірного договору, знаходились у рівних умовах з точки зору ризику своєї господарської діяльності.

Відповідач не позбавлений права на вирішення питання щодо зменшення штрафних санкцій безпосередньо з позивачем з використанням такого правового механізму, передбаченого статтею 605 Цивільного кодексу України, як припинення зобов'язання прощенням боргу тощо.

Заявлене відповідачем-1 за первісним позовом клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом міста Києва господарської справи № 910/26708/15 за позовом ТОВ Сетав Авто до ПАТ Дельта Банк, ПАТ Астра Банк про визнання недійсним кредитного договору № 76004 від 05.09.2013 року задоволенню не підлягає.

За змістом частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому повязаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на оцінку доказів у справі, щодо якої вирішується питання про зупинення. Зокрема, йдеться й про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга четверта статті 35 ГПК).

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, зупинення провадження у справі є правом суду, який на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, які є підставою для зупинення провадження.

З урахуванням характеру спору у цій справі не вбачається перешкод у самостійному встановленні обставин, оцінці доказів та вирішенню спору по суті.

Що стосується господарської справи № 910/26708/15, то господарським судом міста Києва вказана справа розглянута. Позов задоволений частково. Визнано недійсним пункт 3.2.14. генерального кредитного договору № 76004 від 05.09.2013 року, який на вирішення спору по суті у цій справі жодним чином не впливає. У визнанні вказаного договору недійсним в цілому відмовлено.

З цих же правових підстав суд відхиляє також і клопотання відповідача-4 за первісним позовом про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом Дніпропетровської області господарської справи № 904/9144/15 за позовом ТОВ Пік Авто до ПАТ Дельта-Банк, ТОВ Сетав Авто про визнання припиненим укладеного з ним договору поруки № 76004/П4 від 05.09.2013 року.

Щодо судового збору суд зазначає таке.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року (із змінами згідно з рішенням № 71 від 08.04.2015 року) "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_5 з 03.03.2015 року розпочата процедура виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_1.

Пунктом 22 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на час звернення позивача до суду) передбачено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України).

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218 гривень; у погодинному розмірі - 7,29 гривні.

З урахуванням ціни первісного позову у сумі 742 864,35 грн. та визнаної судом до стягнення заборгованості у сумі 737 857,51 грн., судовий збір має складати 14 757,15 грн. (737 857,51 х 2% = 14 757,15).

Відповідно до частини третьої статті 49 Господарського процесуального кодексу України та пункту 4.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору та у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Частиною четвертою статті 49 цього ж Кодексу встановлено, що стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

У спорах, що никають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог (частина перша статті 49 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом абзацу третього пункту 4.1. постанови пленуму Вищого господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013 року (із змін. і доп.) «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
З огляду на викладене судовий збір із майнових вимог, визнаних до стягнення за первісним позовом, підлягає стягненню з відповідача-1 в доход державного бюджету у сумі 14 757,15 грн.

З урахуванням часткового задоволення зустрічного позову сплачений судовий збір у сумі 1218,00 грн. розподіляється між позивачем за зустрічним позовом та відповідачами ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Сетав Авто» порівну по 406,00 грн. з кожного з них.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетав-Авто" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 66, ідентифікаційний код 30325941) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) заборгованість за кредитом у сумі 500 000,00 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 29 986,30 грн., 3% річних у сумі 3 760,27 грн. за прострочку у сплаті кредиту, заборгованість за процентами за період з 01.07.2015 року по 29.07.2015 року у сумі 12 811,64 грн., заборгованість за процентами простроченими у сумі 168 249,94 грн., пеню у сумі 21 460,00 грн. за несвоєчасне погашення процентів, 3% річних у сумі 1589,36 грн. за несвоєчасне погашення процентів.

У решті первісного позову про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та заборгованості за простроченими процентами відмовити.

У первісному позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії "Ентоні", Товариства з обмеженою відповідальністю "Пік Авто" відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетав-Авто" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 66, ідентифікаційний код 30325941) в доход державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, ідентифікаційний код 37989269, рахунок 3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, код банку за ), МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891, КБКД 22030001) судовий збір у сумі 14 757,15 грн.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати договір поруки № 76004/П2 від 05.09.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Астра Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Сетав Авто" та Товариством з обмеженою відповідальністю торгово-виробничою компанією "Ентоні" припиненим.

У зустрічному позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК ОСОБА_2" відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетав-Авто" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 66, ідентифікаційний код 30325941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії "Ентоні" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, буд. 93, ідентифікаційний код 31136840) судовий збір у сумі 406,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії "Ентоні" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, буд. 93, ідентифікаційний код 31136840) судовий збір у сумі 406,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.01.2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_7

Суддя О.В. Ліпинський

Суддя С.Г. Юзіков