РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/30681/15

За позовомВасильківської міської ради Київської області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт»
провнесення змін до договору та стягнення 104 595,81 грн.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Васильківська міська рада Київської області звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт» (надалі - ТОВ «Ресурс-Продукт») про внесення змін до договору та стягнення 104 595,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ухиляється від вчинення дій, спрямованих на внесення змін до Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р. та приведення умов зазначеного договору до вимог чинного законодавства. Крім того, позивач вказує на те, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за вказаним Договором в частині сплати орендної плати, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 104 595,81 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2015 р. порушено провадження у справі №910/30681/15, розгляд справи призначено на 24.12.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2015 р. у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 07.12.2015 р. та необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи було відкладено на 14.01.2016 р.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 14.01.2016 р. не з'явився, вимоги ухвал суду виконав частково, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 14.01.2016 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №411 (№97) згідно якого ухвала суду від 24.12.2015 р. отримана позивачем 30.12.2015 р.

Крім того, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт» було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

За приписами ст. 65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п. 11 листа №01-8/123 від 15.03.2007 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч. 4 ст. 89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 04080, м. Київ, Подільський район, вул. Костянтинівська, 64, офіс 315. Інших адрес вказаного учасника судового процесу матеріали справи не містять.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано, в тому числі, ухвалу від 24.12.2015 р. з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Наразі, конверт з вказаною вище ухвалою було повернуто на адресу суду з відміткою «Виїхали».

У відповідності до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Господарським судом також прийнято до уваги, що попередня судова кореспонденція, скерована на адресу відповідача, також була повернута до суду з відміткою «Виїхали».

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з огляду на позицію Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

До того ж, господарський суд зауважує, що інформація стосовно слухання господарським судом м. Києва справ є публічною та розміщується на офіційному сайті суду у мережі Інтернет. Таким чином, наведене вказує на наявність у відповідача можливості дізнатись про рух справи на веб-сайті суду.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою від 24.12.2015 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З приводу неявки сторін в судове засідання господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Судом також враховано, що ухвалою від 24.12.2015 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, незважаючи на те, що сторони в процесі розгляду справи не скористались всіма правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2011 р. між Васильківською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт» (орендар) на підставі рішення 8 сесії Васильківської міської ради шостого скликання №07.38-08-VІ від 01.04.2011 укладено Договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер :07:013:0427), яка знаходиться по вул. Прорізній, 2 в м. Василькові Київської області, а орендар прийняти вказану земельну ділянку в оренду. Вказаний договір зареєстровано Васильківським відділом Держкомзему 17.06.2011 р. за №00084.

Згідно п.п. 2, 3, 4 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,8254 га. На земельній ділянці знаходяться об'єкт нерухомого майна - виробничий корпус, який належать орендарю на підставі договору купівлі-продажу №2452 від 07.08.2008 р. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 145 135,15 грн. (62,73 грн. за 1 кв.м.).

Договір укладено терміном на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 6 Договору).

Відповідно до п.п. 7, 8, 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на розрахунковий рахунок орендодавця у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки, що становить 57 256,76 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати щомісяця протягом 30-ти календарних днів місяця, наступного за звітним.

Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п. 10 Договору).

Згідно п.п. 12, 13 Договору земельна ділянка передається в оренду під існуючим виробничим корпусом. Цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості.

Пунктом 26 Договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується в судовому порядку.

На виконання п. 1 Договору оренди позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення 1,8254 га, яка знаходиться по вул. Прорізній, 2 в м. Василькові, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 17.06.2011 р., підписаним та скріпленим печатками обох сторін Договору.

05.11.2013 між Васильківською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт» (орендар) на підставі рішення 31 сесії Васильківської міської ради шостого скликання №05.33-31-VІ від 02.11.2006 р. було укладено додаткову угоду №1 до Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р., згідно якої сторони погодили внести зміни до п. 4 Договору оренди від 17.06.2011 р. №00084 на земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер :07:013:0427) загальною площею 1,8254 га по вул. Прорізна, 2 під існуючим виробничим корпусом, а саме встановити розмір річної орендної плати за земельну ділянку 5% від нормативної грошової оцінки (1 262 811,72 грн.), що становить 63 140,59 грн. на рік.

Рішенням 33 позачергової сесії шостого скликання Васильківської міської ради №03.01-33п/ч-VI від 12.12.2012 р. встановлено розмір річної орендної плати за земельну ділянку при укладанні додаткової угоди №1 до Договору оренди №00084 від 17.06.2011 р. ТОВ «Ресурс-Продукт» в розмірі 8% нормативної грошової оцінки.

Судом встановлено, що листами №520/09-29 від 18.07.2013 р., №245/09-29 від 06.04.2015 р. та №53/01-10 від 03.08.2015 р. позивач просив відповідача звернутися до виконавчого комітету Васильківської міської ради для укладення Додаткової угоди до Договору оренди №00084 від 17.06.2011 р. по зміні річної орендної ставки за користування земельною ділянкою, а також сплатити заборгованість по Договору. Вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення, Додаткова угода не складена, зміни до договору оренди земельної ділянки не внесені.

Крім того, як вбачається з наявних матеріалів справи, станом на 18.12.2015 р., відповідач має перед позивачем борг зі сплати орендної плати за Договором оренди земельної ділянки від 17.06.2011 р. за період з грудня 2010 р. по липень 2015 р. у розмірі 104 595,81 грн.

Предметом позову, є вимоги позивача про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р. шляхом зобов'язання відповідача ТОВ «Ресурс-Продукт» укласти з позивачем Додаткову угоду до діючого Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р. та встановити розмір річної орендної плати за земельну ділянку в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також стягнення з відповідача 104 595,81 грн. заборгованості з орендної плати згідно Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2011 р.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з оренди землі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Приписами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно п. в) ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або оренду плату.

Відповідно до вимог статей 651, 652 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Орендна плата за землю визначена у ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість зміни умов договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

Приймаючи до уваги, що сторонами в договорі оренди (п. 10 Договору) передбачено можливість зміни розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 р. у справі №41/81пд та п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 р.

Крім того, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі №916/1736/14.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (стаття 1, абзац 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель»). Тобто, нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати, у зв'язку з чим зміна нормативно грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Зі змісту ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

Як визначено ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Суд встановив, що доказів визнання незаконним та скасування рішення 33 позачергової сесії шостого скликання Васильківської міської ради «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» №03.01-33п/ч-VI від 12.12.2012 р., яким встановлено розмір річної орендної плати за земельну ділянку при укладанні Додаткової угоди до Договору оренди №00084 від 17.06.2011 р. ТОВ «Ресурс-Продукт» в розмірі 8% нормативної грошової оцінки, до матеріалів справи не надано; станом на момент прийняття судового рішення Додаткова угода не складена, зміни до Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2011 р. не внесені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р. шляхом зобов'язання відповідача ТОВ «Ресурс-Продукт» укласти з позивачем Додаткову угоду до діючого Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р. та встановити розмір річної орендної плати за земельну ділянку в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором №00084 від 17.06.2011 р. у розмірі 104 595,81 грн., яка виникла за період з грудня 2010 р. по липень 2015 р., суд зазначає наступне.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю, згідно з ст. 21 Закону України «Про оренду землі», - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про плату за землю», використання землі в Україні є платним.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, як встановлено судом відповідач свого обов'язку по сплаті орендної плати у встановлені Договором терміни в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 104 595,81 грн.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, судом встановлено, що станом на час звернення з даним позовом до суду заборгованість відповідача за період з грудня 2010 р. по липень 2015 р. по сплаті орендної плати за Договором становить 104 595,81 грн., яку останнім станом на час прийняття судового рішення не погашено, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Васильківської міської ради Київської області задовольнити повністю.

2. Внести зміни до Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р. шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт» (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 64, офіс 315; ідентифікаційний код 34602525) укласти з Васильківською міською радою (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 2; ідентифікаційний код 34627780) Додаткову угоду до діючого Договору оренди земельної ділянки №00084 від 17.06.2011 р. та встановити розмір річної орендної плати за земельну ділянку в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Продукт» (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 64, офіс 315; ідентифікаційний код 34602525) на користь Васильківської міської ради (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 2; ідентифікаційний код 34627780) заборгованість з орендної плати згідно Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2011 р. у розмірі 104 595 (сто чотири тисячі п'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 2 786 (дві тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 94 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 19.01.2016 р.

Суддя В.О. Демидов