РІШЕННЯ

13.01.2016 Справа №910/29995/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/29995/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м. Київ,

до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Одеса,

про стягнення 32 075,58 грн.,

без участі представників сторін, у зв'язку з їх неявкою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПАТ «СК «УСГ») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі - ПАТ «УТСК») про стягнення: 22 038,95 грн. страхового відшкодування в порядку регресу; 561,54 грн. 3 % річних; 9 675,09 грн. втрат від інфляції, а всього 32 075,58 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29995/15; призначено до розгляду на 13.01.2016; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1.

12.01.2016 позивач подав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи та розгляд справи без участі повноважного представника позивача.

Учасники процесу у судове засідання 13.01.2016 не з'явилися, про причини неявки повноважних представників відповідач і третя особа суд не повідомили; вимоги ухвали суду не виконали.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

До матеріалів справи долучено конверт з копією ухвали суду, який було повернуто поштою без вручення з адреси третьої особи.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2013 ПАТ «СК «УСГ» (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «ПРО-фарма» (далі - Товариство; страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 28-5000-00039 (далі - Договір), предметом якого є: майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом, автомобілем «Шкода» (державний номер НОМЕР_1).

02.10.2013 о 15 год. 30 хв. у м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Шкода», автомобіля «ВАЗ» (державний номер НОМЕР_2) та автомобіля «Мерседес» (державний номер НОМЕР_3) під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого три автомобілі отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 пункту 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 19.11.2013 зі справи № 523/15707/13-ц ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

04.10.2013 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

13.11.2013 ПАТ «СК «УСГ» складено страховий акт № ПСКА-3380 і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 23 038,95 грн.

На підставі страхового акта позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 23 038,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.11.2013 № 20798.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника «Мерседес» як страхувальника на момент ДТП була застрахована ПАТ «УТСК» за полісом № АС/2292556, за якими ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 1 000 грн.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Позивач 25.07.2014 надіслав відповідачу заяву від 18.07.2014 № 698АПС про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 23 038,95 грн.

Вказана заява залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Позивач просить суд стягнути 22 038,95 грн. (23 038,95 грн. - 1 000 грн. франшизи).

Вказані вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 561,54 грн. 3% річних та 9 675,09 грн. втрат від інфляції, посилаючись на прострочення останнім строку виплати страхового відшкодування.

Суд не погоджується з доводами позивача, виходячи з такого.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, до позивача, як страховика, перейшло право вимоги лише в межах фактично понесених ним затрат.

Регресні вимоги по суті є лише відшкодуванням безпосередніх затрат з виплати страхового відшкодування і в даному, випадку виплата коштів в порядку регресу не забезпечується 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат відсутні і в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код: 22945712) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А; ідентифікаційний код: 30859524): 22 038 (двадцять дві тисячі тридцять вісім) грн. 95 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та 836 (вісімсот тридцять шість) грн. 88 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 18.01.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук