ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.16р. Справа № 904/8853/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О.", (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 57 635,44 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (далі-позивач) звернулось до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд" (далі-відповідач) про стягнення 57 635,44 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 45 093,33 грн. - основний борг, 12 175,19 грн. - штраф, 366,92 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 295 від 05.05.15р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2015р. порушено провадження у справі № 904/8853/15 та прийнято позовну заяву до розгляду.

Представником позивача надано до господарського суду копію витягу з Держреєстру на відповідача.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № НОМЕР_1 станом 21.10.2015 року юридичне місцезнаходження відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд") - 49038, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27 - куди і направлялась ухвала суду.

17 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд" подало до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." про стягнення 18 105,49 грн., в якій просить суд:

- відстрочити Товариству з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд" сплату судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі;

- прийняти дану зустрічну позовну заяву до свого провадження;

- змінити договір № 295 від 05.05.2015р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." шляхом викладення абзацу 1 пункту 5.6. договору в наступній редакції: "Покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, за вирахуванням сум, які передбачені даним договором, які настануть після спливу 365 (трьохсот шістдесяти п'яти) банківських днів з моменту поставки товару, шляхом перераховування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Покупець здійснює оплату два рази на тиждень по робочих вівторках та четвергам (в день, який настане раніше після спливу строку оплати)".

Господарський суд Дніпропетровської області на підставі ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 17.11.15р. відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд" 01 грудня 2015 року надіслало до суду апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.15р. про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви по справі № 904/8853/15.

Ухвалою господарського суду від 01.12.15р. зупинено провадження у справі № 904/8853/15 до повернення справи з Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд ухвалою від 10.12.15р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.15р. у справі № 904/8853/15 повернув заявнику без розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.15р. поновлено провадження у справі № 904/8853/15 з 12.01.16р. та справу призначено до розгляду в засіданні.

Представник позивача та відповідача у судове засідання не з'явились, витребувані судом документи не надали, причину неявки суду не повідомили, але були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, що також підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись до господарського суду та знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин господарський суд вважає, що позивач та відповідач не скористались своїм правом на участь представників у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд", як покупець, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Л.К.О.", як постачальник, було укладено договір поставки № 295.

Договір діє з моменту його підписання сторонами до 31.12.2015 року. Дія договору припиняється з закінченням терміну його дії та після виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Дія договору автоматично продовжується кожного разу на наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії договору за один місяць до закінчення терміну дії договору (п.п. 9.1., 9.3., 9.4. договору).

Згідно п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах DDP (рампа торгового центру в місці поставки - згідно замовлення покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов договору. Товар, що не підлягає поставці за цим договором, визначається специфікацією (додаток № 3), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Постачальник зобов'язується прийняти від покупця замовлення (додаток № 1) на постачання товару та здійснити постачання товару на умовах DDP (в редакції ІНКОТЕРМС 2010) з вивантаженням товару на рампу в місці доставки, за адресою, вказаною в замовленні, своїми транспортними засобами та за свій рахунок (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.4. договору, в разі неможливості постачання товару, зміни або ротації асортименту, постачальник зобов'язаний не пізніше ніж за 30 календарних днів повідомити про це покупця та надати нову специфікацію, підписану уповноваженою особою постачальника.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарно-транспортної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі покупця "Приймання товару". В разі повернення товару право власності на товар переходить від покупця до постачальника в момент підписання товарної, або товарно-транспортної накладної (п. 2.7. договору).

Загальну суму договору складає сума товару, отриманого по всім накладним покупцем, та сума послуг, наданих покупцем на користь постачальника (п. 5.1. договору).

Позивач зазначає, що зі свого боку виконав свої зобов'язання за даним договором належним чином й у повному обсязі. На підтвердження факту поставки товару є підписані сторонами товарно-транспортні накладні ВН-26764 від 15.05.15р. та ВН-26765 від 15.05.15р. (а.с. 39-41).

Відповідно до п. 5.6. договору та протоколу розбіжностей до договору, покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, за вирахуванням сум, які передбачені даним договором, в платіжні дні покупця (по вівторках та четвергах), які настануть після спливу 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Позивач зазначає, що товар було поставлено в повному обсязі 15 травня 2015 року, а кінцевим терміном його оплати необхідно вважати - 16.06.15р.

Проте, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання щодо оплати отриманого на умовах зазначеного договору товару за товарно-транспортними накладними, які додаються до позовної заяви, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем в розмірі 45 093,33 грн., який до цього часу не сплачений відповідачем в повному обсязі.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за спірним договором станом на дату подання позовної заяви до суду становить у загальному розмірі 45 093,33 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45 093,33грн.

Доказів виконання по оплаті за договором № 295 від 05.05.15р. на загальну суму 45 093,33 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 6 ст. 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 46 093,33 грн.

У відповідності до п. 6.13. протоколу розбіжностей до договору № 295 від 05.05.15р. у випадку прострочення терміну розрахунків за відвантажену продукцію, покупець сплачує штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за весь час прострочення.

На підставі п. 6.13. протоколу розбіжностей до договору № 295 від 05.05.15р. позивач просить стягнути з відповідача штраф у сумі 12 175,19 грн., згідно розрахунку який вказаний у позовній заяві (а.с. 4).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За ст.ст. 611, 549, 551 Цивільного кодексу України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок штрафу відповідає вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення 27% штрафу у сумі 12 175,19 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач розрахував та заявив до стягнення з відповідача за період з 17.06.15р. по 23.09.15р. 3% річних у сумі 366,92 грн., згідно розрахунку (а.с. 5).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, вимогу позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 366,92 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Викладене є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор Рітейл Трейд" (юридична адреса: 49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 27; фактична адреса: 69097, м. Запоріжжя, пр. Радянський, буд. 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 35; ) - 45 093 (сорок п'ять тисяч дев'яносто три) грн. 33 коп. основного боргу, 12 175 (дванадцять тисяч сто сімдесят п'ять) грн. 19 коп. штрафу, 366 (триста шістдесят шість) грн. 92 коп. 3% річних, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.01.16р.

Суддя ОСОБА_1