ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 року Справа № 912/3655/14
Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),
суддів: Чоха Л.В., Антонік С.Г.
при секретарі Мудрак О.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Поолонець О.А., довіреність № 1249 від 04.08.2015р., представник
від відповідача: Галкін В.В., селищний голова, посвідчення № 2 від 01.12.10р. (був присутній у судових засіданнях 03.06.2015р. та 15.06.2015р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги квартирно-експлуатаційного відділу на рішення господарського суду Кіровоградської області від 19.02.2015р. у справі №912/3655/14
за позовом: квартирно-експлуатаційного відділу м. Кіровограда
до відповідача: Лісівської селищної ради
про стягнення 104 051,18 грн,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.02.2015р. у справі №912/3655/14 (головуючий суддя Макаренко Т.В., судді Коваленко Н.М., Колодій С.Б.) в задоволені позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 19.02.2015р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Посилається на те, що судом не взято до уваги наявність доказів завдання збитків квартирно-експлуатаційному відділу, а саме висновки повноважних державних контролюючих органів
Відповідач у відзиві просив рішення господарського суду Кіровоградської області у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. провадження у справі було зупинено у зв`язку з необхідністю призначення бухгалтерсько-економічної експертизи.
23.12.2015р. на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду справу було повернуто Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз без проведення експертизи, оскільки станом на 15.12.2015р. попередню оплату квартирно-експлуатаційним відділом м.Кіровограда не здійснено.
В судовому засіданні 18.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровоград діє на підставі "Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровоград" затвердженого наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 15.04.2013 № 61. Згідно вказаного Положення на КЕВ м. Кіровоград покладається забезпечення військових частин комунальними послугами, у т.ч. водопостачання.
Рішенням Олександрівської районної ради від 18.12.2007 визначено виконавцем - надання послуг теплопостачання та водовідведення для населення військового містечка "Кіровоград-25" квартирно - експлуатаційний відділ м. Кіровоград.
Позивач здійснює господарську діяльність по наданню послуг водопостачання військовій частині № 0981 та с. Лісове Олександрівського району Кіровоградської області, добуваючи воду з артезіанської свердловини, на підставі свідоцтва про реєстрацію КЕВ м. Кіровоград як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах № 157 від 13.07.2010.
Надання послуг по водопостачанню саме за розміром вказаного тарифу підтверджується договорами "про надання послуг з водопостачання" № 63 від 01.01.2010 та від 01.01.2013, які укладено між позивачем (водопостачальна організація) та комунальним підприємством "Лісове" Лісівської селищної ради (а.с. 63, 65).
Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення збитків, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в сумі 281 949,00 грн. за період з 01.01.2011 по 01.06.2013 на підставі нерентабельності розміру тарифів, який був затверджений рішенням Олександрійської районної ради та який не включав витрати КЕВ м. Кіровоград на видобування та транспортування води, які складали: в 2011 - 2 грн. 43,5 коп, в 2012 - 3 грн. 33 коп., в 2013 - 4 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ на видобування та постачання 1 м. куб води.
На підтвердження вищезазначеного позивачем було надано акт Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області № 08-09/196 від 01.08.2013, складений під час ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Кіровоград за період з 01.01.2011р. по 01.06.2013р. (а.с. 37-43), розрахунок вартості послуг з централізованого водопостачання для споживачів селища Лісове Олександрівського району Кіровоградської області за 2011 рік (а.с. 59) та Аудиторський звіт про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності КЕВ м.Кіровоград за період з 01.01.2010 по 31.10.2012, який було складено Територіальним Південним Управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України.
Позивач з цього приводу не одноразово звертався до Лісівської селищної ради з пропозицією затвердити новий розмір тарифів на послуги водопостачання (а.с. 29-33).
Статтею 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів віднесено встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.
Статтею 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", передбачено також, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов`язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Також дана норма Закону передбачає, що видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов`язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відповідна сільська, селищна, міська рада передбачає у відповідному місцевому бюджеті. Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.
Приписами ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні`передбачено: 1. Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом. 2. Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.
Згідно з частиною першою ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо) понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.
Статтею 224 ГК України також встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Пунктом 9 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов`язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку.
Судом першої інстанції правомірно зазначено, що матеріали справи не містять доказів існування відповідного судового рішення про зобов`язання відповідача щодо затвердження нових розмірів тарифів на водопостачання.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що судом не взято до уваги наявність доказів завдання збитків квартирно-експлуатаційному відділу, а саме висновки повноважних державних контролюючих органів, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки це питання потребує спеціальних знань, у зв`язку з чим апеляційним судом була призначена бухгалтерсько-економічну експертизу, однак позивачем обов`язок щодо оплати виставленого Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз не виконано, у зв`язку з чим вказану експертизу проведено не було.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок господарського суду про недоведеність заявленого позову щодо відшкодування шкоди (збитків) відповідно до вимог ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є правомірним та обґрунтованим.
За таких обставин суд повно та обґрунтовано дійшов до висновку щодо відмови в задоволені позовних вимог.
Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Кіровоградської області від 19.02.2015р. у справі №912/3655/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 20.01.2016 року.