РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/30598/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ»

до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ФОРВАРД МЕГАПОЛІС»

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ПРАЙМ МЕГАПОЛІС»

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС»

4) Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВАНТ МЕГАПОЛІС»

5) Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ДІАМАНТ МЕГАПОЛІС»

6) Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ТЕНДЕНС АВТО»

7) Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО СКАЙЛАЙН МОТОРС»

про зміну умов договору

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Головіна О.І. (дов. №010-01/6986 від 31.08.2012 р.);

від третьої особи-1 - не з'явився;

від третьої особи-2 - Зіненко С.І. (дов. б/н від 13.01.2016 р.);

від третьої особи-3 - не з'явився;

від третьої особи-4 - не з'явився;

від третьої особи-5 - не з'явився;

від третьої особи-6 - не з'явився;

від третьої особи-7 - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

02.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про зміну умов договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку із різким зростанням курсу долару США до української гривні сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання Генеральної угоди та кредитного договору на умовах, які досягнуто сторонами при їх укладенні, у зв'язку з чим відповідно до ст. 652 ЦК України виникли підстави для внесення змін до генеральної угоди та кредитного договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2015 порушено провадження у справі №910/30598/15, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ФОРВАРД МЕГАПОЛІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ПРАЙМ МЕГАПОЛІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВАНТ МЕГАПОЛІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ДІАМАНТ МЕГАПОЛІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ТЕНДЕНС АВТО» та Товариство з обмеженою відповідальністю ««НІКО СКАЙЛАЙН МОТОРС», розгляд справи призначено на 24.12.2015.

23.12.2015 відповідачем через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що із суті кредитного договору та приписів ст. 652 ЦК України випливає, що зміна економічної ситуації та факт коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком позичальника, а тому обставини, на які посилається позивач, не є істотними в розумінні ст. 652 ЦК України та не можуть бути підставою для зміни умов генеральної угоди та кредитного договору. При цьому відповідач зазначив, що запропоновані позичальником зміни умов генеральної угоди та кредитного договору в частині встановлення ліміту кредитної лінії в доларах США призведуть до перевищення розміру фактичної кредитної заборгованості позичальника над загальним розміром забезпечення.

23.12.2015 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі інших відповідачів.

Розглянувши в судовому засіданні 24.12.2015 клопотання відповідача про залучення до участі у справі інших відповідачів, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні у зв'язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

У судовому засіданні 24.12.2015 у зв'язку із невиконанням позивачем та третіми особами вимог ухвали суду від 04.12.2015 та необхідністю витребування додаткових доказів розгляд справи відкладено до 14.01.2016.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 14.01.2016 не з'явився, при цьому, 13.01.2016 через загальний відділ суду позивачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване знаходженням уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» у тривалому відрядженні.

Представник відповідача в судове засідання 14.01.2016 з'явився, надав пояснення по суті справи. У вирішенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи 2 в судове засідання 14.01.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті справи, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовує неможливістю розгляду справи за відсутності представника позивача.

Представники третіх осіб 1, 3-7, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 14.01.2016 не з'явились, вимог ухвал суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши клопотання позивача та третьої особи 2 про відкладення розгляду справи, суд відмовив в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відрядження представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

З урахуванням викладених обставин, клопотання позивача №01/16 від 13.01.2016 р. та усне клопотання представника третьої особи 2 про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

22.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» (далі - позичальник-1), Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ФОРВАРД МЕГАПОЛІС» (далі - позичальник-2), Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ПРАЙМ МЕГАПОЛІС» (далі - позичальник-3), Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» (далі - позичальник-4), Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО АВАНТ МЕГАПОЛІС» (далі - позичальник-5), Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ДІАМАНТ МЕГАПОЛІС» (далі - позичальник-6), Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ТЕНДЕНС АВТО» (далі - позичальник-7), Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО СКАЙЛАЙН МОТОРС» (далі - позичальник-8) (далі - позичальники 1,2,3,4,5,6,7,8, разом та кожен окремо - позичальник) було укладено Генеральну кредитну угоду №27113N6 з метою врегулювання взаємовідносин між Банком та позичальником щодо фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності позичальника (далі - генеральна угода).

Пунктом 2.1 генеральної угоди сторони передбачили, що відповідно до положень та умов цієї Генеральної угоди Банк здійснює із позичальником кредитні операції в межах лімітів, визначених п. 2.2 цієї Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитних договорів, які укладаються за домовленістю сторін відповідно до положень цієї Генеральної угоди.

Відповідно до п.п. 2.2.1 п. 2.2 Генеральної угоди ліміт Генеральної угоди - 132 971 500,00 грн. Ліміт генеральної угоди поширюється на кредитні договори, які будуть укладені в рамках цієї Генеральної угоди та включені до додатка 1 до цієї Генеральної угоди протягом її дії, а також кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності цією Генеральною угодою, які є відповідними додатками до цієї Генеральної угоди згідно з додатком 1 до цієї Генеральної угоди.

Згідно з п.п. 2.2.2 п. 2.2 Генеральної угоди ліміт заборгованості за кредитним договором встановлюється в рамках ліміту Генеральної угоди та визначається у відповідному Кредитному договорі. Загальна сума всіх чинних лімітів заборгованості за кредитними договорами в будь-який момент дії цієї Генеральної угоди не може перевищувати ліміт Генеральної угоди, зазначений у п.п. 2.2.1 цієї Генеральної угоди.

У випадку, якщо у будь-яку дату з будь-якої причини сума основного боргу у гривневому еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ на поточну дату, за всіма кредитними договорами перевищуватиме ліміт Генеральної угоди, зазначений у п.п. 2.2.1 цієї Генеральної угоди, позичальник зобов'язується погасити кредит у сумі, що призводить до такого перевищення, протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня відправлення банком позичальнику повідомлення про необхідність такого погашення. Таке погашення здійснюється у валюті кредиту відповідно до заборгованості.

Строк користування кредитом за цією Генеральною угодою - до 21.11.2020 включно (п. 2.3 генеральної угоди).

Надання кредиту здійснюється у порядку, визначеному у відповідному кредитному договорі (п. 2.5 Генеральної угоди).

За приписами п.п. 9.2.11 п. 9.1 Генеральної угоди позичальник підтвердив та погодився з тим, що є та буде спроможним реалізувати проект у повному обсязі відповідно до розробленого позичальником плану його реалізації.

Крім того, п.п. 9.2.12 п. 9.1 Генеральної угоди позичальник підтвердив та погодився з тим, що перед укладенням цієї Генеральної угоди йому повідомлено банком усю необхідну інформацію щодо умов надання кредиту. Позичальник ознайомлений з усіма положеннями цієї Генеральної угоди, у тому числі зі своїми обов'язками та необхідністю їх належного і своєчасного виконання, відповідальністю тощо. У позичальника відсутні заперечення щодо будь-яких відповідних умов цієї Генеральної угоди.

Відповідно до п. 12.2.1 п. 12.2 будь-які зміни та доповнення до цієї Генеральної угоди можуть бути внесені тільки за згодою сторін та оформлюються, якщо інше не передбачено цією Генеральною угодою, додатковими угодами (правочинами), які підписуються повноважними представниками сторін та скріплюються відбитками печаток сторін.

Крім того, в межах лімітів, визначених п. 2.2 Генеральної угоди, та у відповідності з іншими її умовами, 22.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» (далі - позичальник) укладено кредитний договір № 27113К28 із внесеними змінами та доповненнями (далі - кредитний договір), відповідно до п. 2.1, п. 2.2 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором. Кредит надається позичальнику шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3 кредитного договору ліміт кредитної лінії - еквівалент 120 000 000,00 грн. Валюта кредитування - долари США. Сума основного боргу у валюті кредиту в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на кожну поточну дату не може перевищувати суму ліміту кредитної лінії, зазначену в першому абзаці цього підпункту договору.

Ліміт кредитної лінії протягом строку дії цього договору може бути змінений у порядку, що передбачений п. 4.1 цього договору (п. 2.3.2 кредитного договору).

Згідно з п.п. 2.5, 5.5 кредитного договору кредит надається позичальнику на рефінансування заборгованості позичальника перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором від 11.02.2013 № 29/1/13-К у сумі 7 550 000,00 доларів США, а також на часткове фінансування інвестиційного проекту з завершення будівництва мультибрендового автомобільного центру «Автомобільний Мегаполіс НІКО».

За умовами п. 4.1 кредитного договору Банк має право здійснювати протягом дії цього договору перегляд ліміту кредитної лінії. У разі здійснення Банком перегляду ліміту кредитної лінії та прийняття Банком рішення щодо його зменшення, банк надсилає позичальнику відповідне повідомлення та проект додаткової угоди щодо встановлення нового розміру ліміту кредитної лінії та зміни графіка зміни ліміту заборгованості (додаток № 1 до кредитного договору). У разі не підписання та не повернення до Банку позичальником такої додаткової угоди кінцевим терміном погашення кредиту у повному обсязі вважається дата, що настає раніше: дата, зазначена у п. 2.4 цього договору, або дата, що настає через 30 календарних днів після дати, у яку відповідно до п.п. 4.1.2 цього договору така додаткова угода мала бути підписана та повернута позичальником до Банку.

Пунктом 5.10 кредитного договору сторони погодили, що Банк припиняє надання кредиту, зокрема, у випадках, коли позичальником порушено виконання будь-якого зобов'язання за цим договором (крім зазначених у пп. пп. 9.2.12, 9.2.15-9.2.17, 9.2.19-9.2.20, 9.2.14.2-9.2.14.5, 9.2.13.3, 9.2.27-9.2.28 цього договору) та/або порушено виконання будь-якого зобов'язання за Генеральною угодою, крім зобов'язань, за невиконання яких згідно з умовами цього договору передбачено зменшення ліміту заборгованості, збільшення розміру комісії за управління або застосування штрафної санкції.

Відповідно до п. п. 11.2.12, 11.2.14 кредитного договору позичальник підтвердив, що є та буде спроможним реалізувати проект у повному обсязі відповідно до розробленого позичальником плану його реалізації; перед укладенням цього договору позичальнику повідомлено Банком усю необхідну інформацію щодо умов надання кредиту; позичальник ознайомлений з усіма положеннями цього договору, у тому числі зі своїми обов'язками та необхідністю їх належного і своєчасного виконання, відповідальністю тощо; у позичальника відсутні заперечення щодо будь-яких відповідних умов цього договору.

Протягом грудня 2013 року позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 12 234 360,00 доларів США, які було направлено на рефінансування заборгованості в ПАТ «Златобанк» (7 550 000,00 доларів США) та на фінансування витрат по проекту (4 684 360,00 доларів США), що підтверджується заявою на перерахування кредитних коштів в іноземній валюті №2 від 10.12.2013, заявами про продаж отриманої у кредит іноземної валюти №1 від 11.12.2013, №4 від 18.12.2013, №6 від 24.12.2013, платіжним дорученням №2 від 10.12.2013, меморіальними валютними ордерами №7470 від 11.12.2013, №6188 від 18.12.2013, №7056 від 24.12.2013, випискою по позичковому рахунку №3852 від 12.10.2015, які знаходяться в матеріалах справи.

29.07.2014 додатковою угодою №27113N6-3 були внесені зміни до Генеральної угоди, зокрема, відповідно до яких перший абзац п. 2.2.1 Генеральної угоди було викладено в наступній редакції: ліміт Генеральної угоди - 173 394 640,00 грн.

Крім того, 29.07.2014 додатковою угодою №27113К28-4 були внесені зміни до кредитного договору, зокрема, відповідно до яких перший абзац п. 2.3.1 кредитного договору було викладено в наступній редакції: ліміт кредитної лінії - 161 794 640,00 грн.

Також, додатковою угодою № 27113К28-4 від 29.07.2014 сторони виклали в новій редакції додаток №1 до кредитного договору, яким передбачили, що за період з 22.11.2013 по 30.06.2014 сума надання кредиту - 12 234 360,00 доларів США; за період з 01.07.2014 по 30.09.2014 сума надання кредиту - 1 415 640,00 доларів США.

05.08.2014 Банком було видано позичальнику кредит у розмірі еквіваленту 7 675 083,51 грн. (629 980,00 доларів США), що підтверджується заявою про продаж отриманої у кредит іноземної валюти №10 від 05.08.2014, меморіальним валютним ордером №1659 від 05.08.2014, випискою по позичковому рахунку №3852 від 12.10.2015.

Посилаючись на перевищення розміру гривневого еквіваленту фактичної заборгованості (302 545 503,50 грн.) над встановленим лімітом (161 794 640,00 грн.) та порушення розміру покриття кредиту забезпеченням (фактичне покриття складає 58% при встановлено в Генеральній угоді розмірі 100%); невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань (не оформлення в строк до 15.09.2014 в іпотеку Банку нерухомість, що відноситься до проекту (п. 7.2.32 Генеральної угоди), не підтримування розміру співвідношення депозиту до суми заборгованості за кредитним договором із значенням не менше ніж 0,0315 до1,00 (п. 5.1.8 кредитного договору)), Банком припинено надання кредитних коштів за кредитним договором, про що повідомлено позивача листом від 03.11.2014 № 040-06/5074.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частина четверта цієї статті визначає, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.05.2011 у справі №3-47гс11/53/325-09, від 27.02.2012 у справі №2/52-09/3-9гс12, від 19.02.2014 у справі №6-167цс13.

Разом з тим суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт одночасного існування всіх чотирьох умов для внесення змін до спірних договорів, передбачених частинами другою та четвертою статті 652 ЦК України.

Крім того, згідно зі ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України, а відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема, долару США, встановлюється щоденно.

Таким чином законодавством України не закріплена стабільність курсу гривні до іноземних валют, а при укладанні Генеральної угоди та кредитного договору позичальнику були відомі усі умови договорів.

Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для зміни кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник міг передбачити в момент укладання договорів можливість зміни курсу гривні України до долара США.

Отже, із суті кредитного договору та приписів ст. 652 ЦК України випливає, що зміна економічної ситуації та факт коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком позичальника, а тому обставини, на які посилається позивач, не є істотними в розумінні ст. 652 ЦК України та не можуть бути підставами для зміни умов Генеральної угоди та кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 у справі №6-93цс11.

З огляду на наведене, позивачем не доведено належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, якими сторони керувалися при укладенні Генеральної угоди та кредитного договору, та не доведено наявність одночасно усіх чотирьох умов, встановлених ст. 652 ЦК України, одночасне існування яких є підставою для внесення змін до договору, а тому підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 15.01.2016

Суддя В.О. Демидов