ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Справа № 914/2003/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Борденюк Є.М. - головуючого, Ковтонюк Л.В., Кривди Д.С. (доповідача),
за участю представників:
позивачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином),
відповідачаОСОБА_4, представник,
третьої особине з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_5
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 10.11.2015
у справі№ 914/2003/15 Господарського суду Львівської області
за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_5,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаЛьвівська міська рада,
продемонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди,

Розпорядженням Секретаря четвертої судової палати Вищого господарського суду України від 18.01.2016 №05-05/118 у зв'язку з відпусткою судді Могил С.К. сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України в такому складі: суддя Борденюк Є.М. - головуючий, судді Ковтонюк Л.В., Кривда Д.С. для розгляду касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 у справі № 914/2003/15.

ВСТАНОВИВ:

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом про зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за власний рахунок демонтувати тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.2015 (суддя М.Синчук), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 (судді: Марко Р.І. - головуючий, Костів Т.С., Гнатюк Г.М.), позовні вимоги задоволено повністю; зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 демонтувати тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради 1218 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаргу мотивовано доводами про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи.

Відводів складу суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановили суди попередніх інстанцій, 16.04.2009 між Львівською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на підставі ухвали Львівської міської ради №899 від 07.06.2007 "Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення м. Львова" та ухвали Львівської міської ради № 2311 від 18.12.2008 "Про затвердження Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм як частини Програми комплексного благоустрою території міста" було укладено договір оренди землі, яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для обслуговування малої архітектурної форми (п. 1 договору).

В п.8 договору сторони погодили, що договір укладений на 5 років до 18.12.2013. Після закінчення договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

04.06.2015 між Львівською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованою у Львівській міській раді від 16.04.2009, зі змінами від 27.05.2011.

Згідно з додатковою угодою Львівська міська рада з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 погодилися про внесення змін в договір оренди землі, а саме: пункт 1 викласти у наступній редакції: "Орендодавець на підставі ухвал Львівської міської ради від 26.07.2012 №1675 "Про затвердження Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м.Львові( зі змінами), від 25.12.2014 №4250 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м Львова", від 23.04.2015 №4526 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові", від 23.04.2015 №4527 "Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території Львова" надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_1, для розміщення тимчасової споруди".

28.04.2015 працівниками Шевченківської районної адміністрації та КП "Адміністративнотехнічного управління", у присутності відповідача, було виявлено факт самовільного встановлення відповідачем тимчасової споруди торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням від 29.04.2015 Шевченківської районної адміністрації "Про демонтаж тимчасової споруди торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1" зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 в термін до 27.05.2015.

Актом від 28.05.2015, складеним працівниками Шевченківської районної адміністрації та КП "Адміністративно-технічного управління", у присутності відповідача, було зафіксовано факт невиконання відповідачем п.1 Розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 29.04.2015 "Про демонтаж тимчасової споруди торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1", та встановлено, що станом на 28.05.2015 тимчасову споруду торговельного призначення відповідачем у добровільному порядку не демонтовано, в зв'язку з чим Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради заявлено позовні вимоги до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про демонтаж тимчасової споруди.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

За частинами 1 та 4 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Також згідно із частиною 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні " акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах своїх повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до приписів статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди; встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки; відхилення від паспорта прив'язки тимчасової споруди не допускається, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу; розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Аналогічні приписи закріплені і в Положенні про порядок розміщення тимчасових споруд і підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженому ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526.

Згідно з п.2.1 зазначеного Положення розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив'язки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив'язки, та плану земельної ділянки або схемі прив'язки.

Самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив'язки тимчасової споруди (п.1.3).

Демонтажу, згідно з п.7.2.1 Положення, підлягають самовільно встановлені тимчасові споруди.

За змістом п.7.3 Положення при виявлені самовільно встановленої тимчасової споруди складається акт та районна адміністрація, на території якої розташована тимчасова споруда приймає рішення про її демонтаж у 10-денний термін.

Пунктом 7.8 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд і підприємницької діяльності у м. Львові районним адміністраціям надано право на звернення до суду з позовом про примусовий демонтаж тимчасової споруди, встановленої з порушенням цих Правил..

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо із актів цивільного законодавства, а у випадках, встановлених цими актами - безпосередньо з актів органів центральної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими у справі доказами.

Як встановлено апеляційним господарським судом, у відповідача відсутній паспорт прив'язки тимчасової споруди на АДРЕСА_1.

Посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що без скасування останнього та основного дозвільного документа - дозволу №5-6412 від 17.06.2009 не можна стверджувати про недостатність документів для розміщення спірної тимчасової споруди, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, термін дії цього дозволу - до 18.12.2013.

Касаційна інстанція не приймає до уваги, як такі, що не мають істотного значення для правильного вирішення спору, посилання скаржника в обґрунтування своїх заперечень на ухвалу Львівської міської ради від 23.04.2015 №4527, п.5 якої надано час до 30.09.2015 на приведення документації на розміщення тимчасових споруд у відповідність до законодавства України, оскільки, як встановив суд апеляційної інстанції, як на момент складання акта від 28.04.2015 та винесення розпорядження "Про демонтаж тимчасової споруди торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1", так і на момент вирішення справи в суді апеляційної інстанції, відповідачем не отримано паспорт прив'язки тимчасової споруди, а отже, відповідно до чинного законодавства, така споруда вважається самовільно встановленою.

Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, вищенаведених висновків судів попередніх інстанції не спростовують та по суті зводяться до заперечень щодо здійсненої судами оцінки доказів у справі та намагання довести інші обставини, ніж встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, в той час як згідно з вимогами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції лише перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Оцінка та перевірка обставин справи і доказів не віднесена до повноважень касаційної інстанції.

За таких обставин, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів визнає, що апеляційним господарським судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування переглянутої постанови апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 у справі № 914/2003/15 залишити без змін.

Головуючий Є. Борденюк

Судді Л. Ковтонюк

Д. Кривда