ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р.Справа № 916/4546/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача1: не з'явився;

Від відповідача2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4546/15:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС";

До відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРООЛІЯ";

про стягнення 104 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (далі Позивач) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" (далі- Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРООЛІЯ" (далі- Відповідач 2) із позовом про стягнення 104 грн. посилаючись на наступне.

Протягом лютого - квітня 2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1» було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю УКРАГРООЛІЯ насіння с/г культур (далі - Товар) на загальну суму 229104 (двісті двадцять евять тисяч сто чотири) гривні 00 копійок.

Факт підтвердження поставки та отримання Товару підтверджується нижчезазначеними документами:

- видаткова накладна №РН-КИ00046 від 27.02.2008 року на суму 69 120,00 гривень (згідно довіреності суворої форми звітності серії ЯОЛ №498111 від 27 лютого 2008 року);

- видаткова накладна №РН-КИ00109 від 17.03.2008 року на суму 87 264,00 гривень (згідно довіреності суворої форми звітності серії ЯОЛ №498113 від 14 березня 2008 року);

- видаткова накладна №РН-КИ00198 від 02.04.2008 року на суму 72 720,00 гривень (згідно довіреності суворої форми звітності серії ЯОЛ №498116 від 31 березня 2008 року).

TOB «ТРИДЕНТА АГРО» виконало свої обовязки щодо строків поставки, кількості та якості поставленого товару у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару від ТОВ УКРАГРООЛІЯ не надходило.

Отож, з огляду на вищевказане Позивач зазначає, що між підприємствами ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та Відповідача-2 були наявні договірні відносини, передбачені цивільним га господарським законодавством.

Позивач зазначає, що обовязок Відповідача-2 оплатити товар в сумі 229104.00 гри, виник внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобовязань (стаття 538 ЦК України), в тому числі по факту отримання товару за правочином поставки.

Погашення заборгованості вартості отриманого товару зі сторони Відповідача підтверджується наступними документами:

- банківська виписка від 07.02.2008 року на суму 114 000,00 грн.;

- банківська виписка від 22.05.2008 року на суму 10 000,00 грн.;

- банківська виписка від 25.05.2008 року на суму 8 000,00 грн.;

- банківська виписка від 28.07.2008 року на суму 10 000,00 грн.;

- банківська виписка від 04.08.2008 року на суму 10 000,00 грн.;

- банківська виписка від 14.08.2008 року на суму 10 000,00 грн.;

- банківська виписка від 29.08.2008 року на суму 10 000,00 грн.;

- банківська виписка від 11.09.2008 року на суму 10 000,00 грн.;

- банківська виписка від 17.09.2008 року на суму 11 000,00 грн.;

Таким чином, заборгованість ТОВ УКРАГРООЛІЯ перед ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО за поставлений товар становить 36104 (тридцять шість тисяч сто чотири) гривні 00 копійок, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків (копія у матеріалах справи).

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про іаміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням, (стаття 515 Цивільного кодексу України).

26 січня 2011 року між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО та ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА чОМПАНІЯ було укладено Угоду №НЮК-24-ТА про заміну кредитора у зобовязанні відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої, Первісний федитор (ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО) відступає Новому кредитору (ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ) право вимоги виконання Товариством з обмеженою йдповідальністю УКРАГРООЛІЯ (), зобовязання щодо сплати розміру аборгованості, 3%-річних, інфляційних витрат, набутих Первісним кредитором на підставі іокументів первинного бухгалтерського обліку у звязку із неналежним, несвоєчасним та іеповним виконанням Відповідачем-2 грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого овару.

Відповідно до умов Угоди №НЮК-24-ТА про заміну кредитора у зобовязанні відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості, 3%-річних, інфляційних витрат за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару (пункт 1.2., 2.3. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО було передано ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ УКРАГРООЛІЯ обумовленого зобов'язання. У відповідності до ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ УКРАГРООЛІЯ про зазначені вище обставини.

10 червня 2012 року між ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» було укладено Угоду №11/06-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що Первісний кредитор (ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ) відступає Новому кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»») право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю УКРАГРООЛІЯ (), зобовязання щодо сплати розміру заборгованості, 3%-річних, інфляційних витрат, набутих Первісним кредитором на підставі документів первинного бухгалтерського обліку та згідно Угоди №57-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 12 січня 2011 року, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ УКРАГРООЛІЯ грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до умов Угоди №11/06-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 10 червня 2012 року, Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості, 3%-річних, інфляційних витрат за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару (пункт 1.2., 2.3. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ було передано Позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання Відповідачем-2 обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ «НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ» повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ УКРАГРООЛІЯ про зазначені вище обставини.

Таким чином, Позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги, котрі Позивач заявляє у даному позові, зводяться до стягненні та отриманні заборгованості від ТОВ УКРАГРООЛІЯ згідно документів первинного бухгалтерського обліку у розмірі 36104 (тридцять шість тисяч сто чотири) гривні 00 копійок.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №11/06-12 про заміну кредитора у юбовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 10 червня 2012 року, 28 січня 2014 року між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та ТОВ «СОВАГРО» Поручитель) було укладено Договір поруки №28-01-2014, за умовами якого Поручитель юручається перед Кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженою йдповідальністю УКРАГРООЛІЯ () щодо виконання грошового рбовязання щодо сплати розміру заборгованості у звязку із неналежним, несвоєчасним та іеповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно документів первинного бухгалтерського обліку та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується юсновний договір»), - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі юзуміють Угоду №11/06-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в юрядку ст. 512-519 ЦК України) від 10 червня 2012 року, укладену згідно документів грвинного бухгалтерського обліку.

У розділах 3 та 4 Договору поруки Поручителем та кредитором погоджено обсяг Ідповідальності Поручителя та розмір поруки:

- Пункт 3.1. - Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою розміру заборгованості у сумі 36104 (тридцять шість тисяч сто чотири) гривні 00 копійок.

- Пункт 4.1. - У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов'язку за основною угодою, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач звернувся до Відповідача-1 із вимогою вих. №17-02/14 від 17 лютого 2014 року, котра була одержана Відповідачем-1 21 лютого 2014 року, проте до сьогодні не виконана.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Враховуючи те, що ні відповідач-2 в повному обсязі, ні відповідач-1 в сумі 36104,00 грн., не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою №11/06-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 10 червня 2012 року, укладену згідно документів первинного бухгалтерського обліку, позивач за захистом свого права звернувся до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до викладеного вище, керуючись ст.ст. 6, 11, 509, 512-519, 526, 533, 536, 610, ч.І ст. 612, 625-629, 655, 692-694 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 202 Господарського кодексу України, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить позов задовольнити та солідарно стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «СОВАГРО» () та Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАГРООЛІЯ () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» () 36104 (тридцять шість тисяч сто чотири) гривні 00 копійок заборгованості згідно документів первинного бухгалтерського обліку, Угоди №11/06-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 10 червня 2012 року та на підставі договору поруки №28-01-2014 від 28 січня 2014 року.

Представники відповідачів в жодне засідання суду не зявились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи за адресою вказаною у позові та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (поштові повідомлення повернуті з позначкою «фірма не зареєстрована» та «за закінченням терміну зберігання» у справі).

Відповідач 1 надав відзив на позов, згідно якого зазначає, що він визнає позовні вимоги, які стосуються ТОВ «СОВАГРО» проте у звязку зі скрутним фінансовим становищем не взмозі їх задовольнити.

Відповідач 2 відзив на позов не надав.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленум Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, - 3.9.1. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд розглядує справу за наявними в ній матеріалами за приписами ст.75 ГПК України.

В засіданні суду 11.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення за правилами ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як випливає з матеріалів справи, приведені Позивачем обставини справи цілком підтверджуються наданими доказами: вказаним Договором, видатковими накладними, довіреностями до них, банківськими виписками, угодами про заміну кредитора, вимогою позивача.

Проаналізувавши вказані докази, суд приймає їх до уваги як такі що доводять правомірність вимог Позивача. Вказані докази сумніву у суду не викликають.

Посилання Позивача на вищенаведені ним норми ЦК та ГК України суд вважає правильним, оскільки саме цими нормами ЦК та ГК України регулюються правовідносини по даному спору.

Зворотнього відповідачами в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і тому підлягаючими задоволенню повністю з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" - задовольнити повністю.

Солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОВАГРО» (65012, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 2-А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАГРООЛІЯ (27613, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Кандаурове, вул. Леніна, буд. 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, вул. Ак. Заболотного, буд. 38, оф. 23, ) суму основного боргу у розмірі 36104 (тридцять шість тисяч сто чотири) гривні 00 копійок та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Никифорчука М.І. з 13.01.2016р. по 20.01.2016р. включно на лікарняному, повний текст рішенння складено та підписано 21 січня 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук