РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016Справа №910/29540/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
до Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування"
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 25361,30 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Бондар І.П. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - позивач) заявлено позов до Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 25361,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №235355Га/14дп від 17.09.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2015 порушено провадження у справі №910/29540/15, розгляд справи призначено на 21.12.2015.

15.12.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 21.12.2015 подав додаткові документи до матеріалів справи.

Представник відповідача в засіданні господарського суду 21.12.2015 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив у повному обсязі, з тих підстав, що позивач не надав необхідних документів для отримання страхового відшкодування, а тому позов є передчасним.

На підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.12.2015 оголошено перерву до 11.01.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 11.01.2016 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також подав додаткові документи до матеріалів справи та письмові пояснення на відзив.

Відповідач в засідання господарського суду 11.01.2016 свого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.01.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.09.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, та ОСОБА_2, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №235355Га/14дп, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 18.09.2014 до 17.09.2015.

08.03.2015 приблизно о 14 год. 00 хв. в м. Дніпропетровську по пр. Перемоги в районі е/о №213, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2, під час руху не витримала безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_4 Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 у справі №199/1821/15-п (провадження №3/199/784/15) встановлено порушення ОСОБА_3 вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України та визнано її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

10.03.2015 власник застрахованого автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій просив виплатити відшкодування згідно з умовами страхування на рахунок станції техобслуговування ФОП ОСОБА_5

При цьому відповідно до заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування від 10.03.2015, ОСОБА_2 просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_6

Відповідно до рахунку №7 від 11.03.2015, виставленого СТО - ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 26431,30 грн.

Крім того, згідно зі Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №07/03/15 від 29.03.2015, що складений оцінювачем ОСОБА_7 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №16647/14 від 04.07.2014), на дату оцінки отримано наступне значення вартості матеріального збиту завданого власнику транспортного засобу автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, що складає 29242,83 грн.

Позивач, з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №235355Га/14дп від 17.09.2014, склав страховий акт №1.003.15.03253/VESKO6102 від 13.03.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 25361,30 грн. на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_6

На підставі складеного страхового акту №1.003.15.03253/VESKO6102 від 13.03.2015 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 25361,30 грн. на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_6, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №163 080 від 16.03.2015.

В подальшому, за фактом ремонту автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, станцією техобслуговування ФОП ОСОБА_6 було складено акт виконаних робіт № від 18.04.2015 на загальну суму 26431,30 грн.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» виплативши страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 за договором майнового страхування (шляхом перерахування грошових коштів на СТО), отримало від останнього права кредитора, а не регресу до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається, а не ст. 1191 ЦК України, на які посилається позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ОСОБА_3 та знаходився під її керуванням.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 в ДТП встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ОСОБА_3 як власником даного транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Публічним акціонерним товариством «ХДІ страхування», згідно із наявним в матеріалах справи полісом серії АС №2143454, строк дії якого з 24.06.2014 по 23.06.2015 включно. За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., а франшиза - 0 грн.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані збитки, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є саме Публічне акціонерне товариство "ХДІ страхування".

Представник позивача направляв на адресу відповідача вимогу №7505/03253/УБК від 11.08.2015 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у загальному розмірі 25361,30 грн.

У відповідь Публічне акціонерне товариство "ХДІ страхування" направило на адресу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» лист, в якому просило надати ряд документів і пояснень, а також зазначило, що розгляд претензії зупиняється до одержання належних чином засвідчених документів.

До того ж, у відзиві на позовну заяву відповідач наголошує на тому, що оскільки позивач не надав необхідних документів для отримання страхового відшкодування, позов є передчасним.

Проте, суд не погоджується з такою позицією ПАТ "ХДІ страхування", з огляду на наступне.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач у справі, що розглядається, отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2014 року у справі №3-165гс14 та від 15 квітня 2015 року у справі №3-49гс15.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 26431,30 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах фактичних витрат - 25361,30 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АС №2143454 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» витрати в розмірі 25361,30 грн.

Як встановлено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми, а його доводи, викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищенаведеним.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" (03150, м. Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 102; ідентифікаційний код 22868348) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ідентифікаційний код 20474912) страхове відшкодування в розмірі 25361 (двадцять п'ять тисяч триста шістдесят одну) грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.01.16

Суддя О.А. Грєхова