ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 року Справа № 904/1927/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Широбокова Л.П. (доповідач)

суддів: Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л. (зміна складу колегії суддів відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати ОСОБА_1 від 15.01.2016р.)

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 29.12.2015р., представник;

представники відповідачів-1,2 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Птиця", смт. Білокуракине Луганської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015р. у справі №904/1927/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера",

м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю "Птиця", смт. Білокуракине Луганської області

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс",

м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 95 332,03 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015р. (суддя Мельниченко І.Ф.) позов задоволено. Стягнуто солідарно з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Птиця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 41 271,77 грн проіндексованої суми вартості товару, 49 264,15 грн процентів за користування товарним кредитом, 4 796,11 грн пені. Стягнуто з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Птиця" та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" по 953,32 грн судового збору з кожного.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Птиця" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що заборгованість перед Позивачем відсутня, що підтверджується виписками з банківських установ про перерахування коштів Позивачу та коригуючими накладними, в яких Позивач підтверджує відсутність заборгованості. Проте, Позивачем зарахування сум проведено згідно листів, а не на підставі зарахованих на рахунок підприємства коштів. Вказав, що спілкування з Позивачем відбувалося за телефонним зв`язком; кошти сплачувались за одним договором, а потім за проханням Позивача перекидались на інший договір. Звернув увагу, що перераховані платіжним дорученням №139 від 21.10.2014р. кошти 75 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості Позивачем взагалі зараховані не були. Вважає дії Позивача недобросовісними, оскільки він маніпулював сумами по договорах та заносив їх безпідставно на інші рахунки. З огляду на те, що судом порушені норми процесуального права (ст.ст. 4-2,4-3, 22,28, 36,33, 34 Господарського процесуального кодексу України), усі обставини справи не досліджені, перевага надана не первинним доказам, а розрахункам Позивача, вважає рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що уклав з Відповідачем-1 два договори купівлі продажу: №12864-С від 28.01.2014р. на суму 96 120,16 грн (товар отриманий на зазначену суму, оплата 91307,11 грн) та №12981 від 14.02.2014р. на суму 62 492,99 грн (товар отриманий, оплата 67 305,24 грн). Звернув увагу, що зарахував оплати в рахунок погашення боргу по договору, який був зазначений Відповідачем-1 у призначенні платежу, а Відповідачем-1 невірно проведений розрахунок заборгованості за договором №12981 від 14.02.2014р., оскільки враховано оплати, що були здійснені на інший договір - №12854-С від 28.01.2014р. З огляду на викладене, вважає рішення суду обґрунтованим та правомірним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р. у зв`язку з наявністю питань правильності розрахунку суми позову, що потребує спеціальних знань, провадження у справі було зупинено, справа направлена до Дніпропетровського науково дослідного інституту судових експертиз для проведення судової економічної експертизи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.12.2015р. провадження у справі поновлено у зв`язку із поверненням справи до суду без проведення експертизи. З листа інституту від 23.12.2015р. №4357/4358-15 вбачається, що експертиза проведена не була через відсутність оплати, яка була покладена на сторони порівну.

В судовому засіданні 18.01.2016р. повноважний представник Позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-1 явку повноважного представника в судове засідання 18.01.2016р. не забезпечив, електронною поштою надіслав до суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із хворобою директора товариства. Будь-яких додаткових доказів не надав.

Відповідач-2 відзив на апеляційну скаргу не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд зауважує, що в силу ст. 28 Господарського процесуального кодексу України коло представників юридичної особи не обмежено та директор підприємства не позбавлений права на надання повноважень представляти інтереси підприємства будь-якій особі шляхом підписання довіреності. Окрім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., учасником якої є Україна, справа має бути розглянута судом впродовж розумного строку.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що справа слухається апеляційним судом з 09.07.2015р. та відповідачі мали достатньо часу для надання своїх пояснень та доказів, клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

30.12.2015р. від Позивача до суду надійшло клопотання про заміну сторони (Позивача) у справі його правонаступником ТОВ «Агросфера ЛТД». В обґрунтування клопотання Позивач посилається на договір про відступлення права вимоги №12981-ВПВ від 13.10.2015р., відповідно до якого відступив право вимоги за договором №12981 від 14.02.2014р. новому кредитору - ТОВ «Агросфера ЛТД». Аналогічне клопотання також надійшло і від ТОВ «Агросфера ЛТД».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 14.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Агросфера" як продавцем (надалі - Позивач) та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю „Птиця як покупцем (надалі Відповідач-1) був укладений договір купівлі-продажу №12981 (далі - Договір) строком дії з моменту підписання до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до повного виконання Відповідачем-1 своїх зобов`язань за Договором.

Відповідно до п. 1 Договору Позивач зобов`язався передати Відповідачу, а останній прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив (надалі товар).

До Договору сторонами була підписана специфікація №1 від 06.03.2014р., в якій зазначено вид товару (засоби захисту рослин), його асортимент (сулам 5л, крейсер 1 кг, кольчуга плюс, т.к.с. (5л), ОСОБА_3 SC 10 л), кількість, ціна (загальна ціна з ПДВ 58 246,23 грн), умови оплати товару, а саме: товар продається на умовах надання Позивачем Відповідачу-1 товарного кредиту з відстрочкою платежу з наступним графіком його сплати:

- 10% від суми вартості всього товару по специфікації Відповідач-1 має сплатити до 25.08.2014р.,

- решту 90% від суми вартості всього товару по Специфікації Відповідач має сплатити до 25.10.2014р.

Відповідач-1 має право на коригування ціни на Товар, придбаного згідно специфікації в сторону зменшення, у розмірі 10%, лише при виконанні ним двох взаємопов'язаних умов, а саме:

- фактичне придбання всього об'єму Товару по даній специфікації, з дотримання кількості товару у розрізі асортименту за найменуванням;

- здійснення своєчасного розрахунку за придбаний товар у розмірі 85% від загальної суми вартості Товару належної до сплати, з урахуванням умов пунктів 4.7., 4.8. Договору.

У п. 4.7. Договору передбачено, якщо у періоди часу з моменту підписання Специфікації до відвантаження (поставки товару) та протягом всього строку користування Відповідачем-1 товарним кредитом (як правомірне користування, так і неправомірне) офіційний курс гривні до іноземної валюти - (долар США) зміниться в більшу або меншу сторону від офіційного курсу гривні до іноземної валюти - (долар США), що визначений у Специфікації до договору на момент її підписання, Відповідач-1 зобов'язаний сплатити Позивачу проіндексовану суму вартості товару у гривні по договору, як проданого на умовах товарного кредиту, так і на інших умовах.

Відповідно до п.4.8. Договору якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти - (долар США) (А1) існуючий на певну дату у періодах, про які йдеться мова у п. 4.7. Договору буде величиною меншою, ніж існуюча на ту ж дату ставка міжбанківського валютного курсу гривні до долара США, підтвердженого ПАТ "АКТАБАНК" чи/або ЗАТ "ПУМБ", чи/або ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" (ОСОБА_4 обирається за вибором Продавця), то Позивач має право на індексацію суми вартості товару у гривні (боргу), а Відповідач-1 зобов'язаний сплатити Позивачу уже проіндексовану суму вартості товару у гривні, з врахуванням ставки міжбанківського валютного курсу гривні до долара США, згідно наступної формули:

Проіндекована сума вартості товару у гривні встановлюється як (М1/А0)хСП=ПСП, де:

М1 - міжбанківський курс гривні до долара США на дату, коли мала місце його зміна в більшу або меншу сторону по відношенню до А0;

А0 - (при першій індексації суми вартості товару (боргу) - офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США, визначений у Специфікації до договору;

- (при кожній черговій індексації) - це курс гривні до іноземної валюти

долара США, який при попередній індексації суми вартості товару (боргу), був на місці показника М1.

СП - сума вартості товару (боргу), яка підлягає індексації (першій чи черговій) станом на:

- дату, коли грошові кошти від Покупця (оплата по договору) зараховані на розрахунковий рахунок Продавця;

- дату, вказану в умовах оплати у Специфікації, як останній день строку погашення товарного кредиту;

- дату, будь-яку послідуючу, яка йде після дати вказаної в умовах оплати у Специфікації, як строк погашення товарного кредиту.;

ПСП - проіндексована сума вартості товару (боргу).

Відповідно до п. 7.1. Договору за порушення строків оплати, обумовлених у Специфікації(ях) до договору, Відповідач-1 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати. Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

В п.7.2 Договору, сторонами встановлено, що за несвоєчасне погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються 35 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений та протягом 10-ти календарних днів, тобто, до моменту коли починає діяти інша процентна ставка, визначена у п. 7.3. Договору.

Згідно п. 7.3. Договору, якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних за користування товарним кредитом.

На виконання умов Договору та специфікації до нього Позивач поставив на адресу Відповідача-1 товар, загальна сума якого на момент поставки склала 62 492,99 грн, що підтверджується видатковими накладними №270302/11 від 27.03.2014р. на суму 3 368,08 грн, №210305/11 від 21.03.2014р. на суму 59 124,91 грн. Товар прийнятий Відповідачем-1 без зауважень підтверджується підписом уповноваженого довіреністю №5 від 20.03.2014р. представника ОСОБА_5 в графі «прийняв» зазначених накладних (а.с. 21-22).

Відповідач -1 здійснив оплату наступним чином:

- платіжним дорученням №105 від 29.08.2014р. - 8 904,00 грн з призначенням платежу: часткова оплата згідно Договору купівлі-продажу №12854-С від 28.01.2014р..

- листом від 24.09.2014р. Відповідач-1 просив зарахувати платіж у сумі 8 904,00 грн як часткову оплату по договору купівлі-продажу №12981 від 14.02.2014р. (Договору) Вказану суму Позивач зарахував 24.09.2014р. як часткове погашення проіндексованого на дату платежу боргу по товарному кредиту по договору купівлі-продажу №12981 від 14.02.2014р.

- платіжним дорученням №180 від 17.12.2014р. - 74 708,35 грн з призначенням платежу: оплата згідна Договору купівлі-продажу кредиторська заборгованість.

- листом від 17.12.2014р. Відповідач-1 просив зарахувати суму 58401,24 грн як оплату по Договору купівлі-продажу №12981 від 14.02.2014р. Вказану суму Позивач зарахував як часткове погашення проіндексованого на дату платежу боргу по товарному кредиту по Договору купівлі-продажу №12981 від 14.02.2014р.

З вказаними зарахуваннями згодні обидві сторони (відзив позивача (а.с.174, розрахунок апелянта від 17.08.2015р.- а.с. 200).

У зв`язку із тим, що умовами Договору було передбачено продаж товару у кредит із перерахунком його вартості в разі зміни курсу долара США, Позивач нарахував Відповідачу-1 проіндексовану суму вартості товару (курсову різницю) 41 271,77 грн, проценти за користування товарним кредитом 49264,15 грн, пеню 4 796,11 грн, які покупець не сплатив, що і стало підставою звернення із позовом.

Відповідач-1 не погодився із розрахунком Позивача. Відповідно до наданих ним розрахунків заборгованість по оплаті товару згідно Договору відсутня (вартість товару по договору складає 62492,99 грн, а сплачено - 67 305,24 грн, що на 4 812,25 грн більше, ніж передбачено умовами Договору). Проценти за користування товарним кредитом складають: на суму 6 249,30 грн за період з 25.08.2014р. по 28.08.2014р. 41,95 грн; на суму 53 529,92 грн за період з 26.10.2014р. по 16.12.2014р. 22 071,93 грн (всього сума процентів за договором складає 22 113,88 грн). Пеня по договору за загальний період прострочення з 25.08.2014р. по 16.12.2014р. становить 2073,26 грн. Таким чином, враховуючи переплату по договору, вважає правомірним стягнення відсотків за користування товарним кредитом 17 301,63 грн та пені 2 073,26 грн.

У зв`язку із вирішенням питання правильності розрахунку суми позову, що потребує спеціальних знань, апеляційним судом було призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науководослідному інституту судових експертиз (ухвала суду від 17.08.2015р.).

Проте, з огляду на відсутність оплати експертизи, остання проведена не була. Справа розглядається судом за наявними доказами.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, а також принцип свободи договору, закріплений частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з Відповідача-1 недоплаченої вартості товару в сумі 41 271,77 грн, процентів за користування товарним кредитом 49 264,15 грн, пені 4 796,11 грн.

Так, судом визнаний вірним розрахунок Позивача, з якого вбачається, що проіндексована сума боргу з урахуванням курсів гривні до долару США (06.03.2014р. 9,4489 грн (визначений також у специфікації), 21.03.2014р 10,1090 грн, 26.08.2014р. 14,00 грн, 24.09.2014р. 12,95 грн, 27.10.2014р. 12,95 грн, 17.12.2014р. 15,76 грн) та оплат Відповідача-1 згідно листів про зміну призначення платежів (враховані Позивачем 24.09.2014р. 8 904,00 грн та 58 401,24 грн 17.12.2014р.) буде становити 41 271,77 грн. При цьому Позивачем вірно враховано, що строк оплати по Договору згідно умов специфікації є наступним до 25.08.2014р. 5 824,62 грн (10 % від вартості товару по специфікації) та до 25.10.2014р. 52 421,61 грн (90 % від вартості товару по специфікації).

Апеляційний суд також зазначає, що підстави для врахування коштів у сумі 75 000,00 грн, перерахованих Відповідачем-1 Позивачу платіжним дорученням №139 від 21.10.2014р. (а.с. 82) з призначенням платежу «згідно договору купівліпродажу №12854-С від 28.01.2014р.» в рахунок оплати по спірному Договору відсутні, оскільки доказів направлення листа від 03.11.2014р. (а.с. 73) про зміну призначення цього платежу Відповідачем-1 не надано, та ним самим вказана сума не враховується в оплату за спірним договором (контр розрахунок, а.с.200).

Відсотки за користування товарним кредитом у сукупності за загальний період з 27.08.2014р. по 05.03.2015р., розраховані на суму заборгованості у кожному періоді, становлять 49 264,15 грн. Пеня за вказаний період - 4 796,11 грн та вірно розраховані позивачем.

Наданий відповідачем-1 розрахунок заборгованості (а.с.200) суд вважає помилковим та відхиляє, оскільки у наданому ним розрахунку не враховані умови пунктів 4.7., 4.8. Договору щодо визначення ціни з врахуванням зміни курсу долара США до національної валюти.

Інших порушень матеріального чи процесуального права судом першої інстанції також не встановлено.

Матеріалами справи доведено, що 14.02.2014р. між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Гран Поліс" як поручителем (надалі - Відповідач-2) був укладений договір поруки №12981-ПОР, відповідно до умов якого Відповідач-2 зобов`язався перед Позивачем відповідати за порушення Відповідачем-1 зобов'язань перед Позивачем по Договору, що включає: погашення товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості в сумі та у строк згідно основного договору; погашення суми, на яку збільшено вартість товару, у зв`язку із застосуванням способу зміни ціни на товар (індексація) згідно умов основного договору; сплату процентів за користування товарним кредитом у відповідності до основного договору та процентів за користування грошовими коштами; сплату неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами Договору, а також сплату усіх можливих судових та/або господарських витрат, пов'язаних з розглядом справ, предметами яких, будуть вимоги Кредитора, пов'язані з виконанням Договору.

В п. 5.1 договору поруки сторони передбачили, що за порушення Відповідачем-1 зобов`язання, забезпеченого порукою, Відповідач-1 та Відповідач-2 відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідач-2 відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і Відповідач-1.

Відповідно до п. 8.1 договір поруки набирає чинності з дати його підписання та діє протягом 4- х років.

Стаття 553 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про солідарне стягнення з Відповідачів 41 271, 77 грн - проіндексованої вартості товару за Договором, 49 264, 15 грн - процентів за користування товарним кредитом, 4 796, 11 грн пені є правомірними.

В мотивувальній частині рішення суд припустився помилки щодо розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів, а саме вказав по 1271,04 грн з кожного. В той час, як судові витрати будуть складати по 953,32 грн з кожного. Втім, в резолютивній частині рішення суд правильно стягнув судові витрати з відповідачів та наведена помилка не вплинула на прийняття судом вірного рішення в цій частині і не є підставою для зміни рішення.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Як зазначено у п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" статтею 25 Господарського процесуального кодексу України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України).

Отже, беручи до уваги надані докази заміни кредитора у зобов`язанні (договір про відступлення права вимоги №12981-ВПВ від 13.10.2015р., який є чинним, та за яким правонаступником ТОВ Агросфера є ТОВ Агросфера ЛТД щодо права вимоги за договором купівлі продажу №12981 від 14.02.2014р.) апеляційний суд доходить висновку про правомірність заявлених вимог та наявність правових підстав для заміни сторони у справі (Позивача з ТОВ «Агросфера» на його правонаступника ТОВ «Агросфера ЛТД»).

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 25, 44-49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Замінити Позивача ТОВ «Агросфера» на його правонаступника ТОВ «Агросфера ЛТД», (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1).

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Птиця", смт. Білокуракине Луганської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015р. у справі № 904/1927/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складено 22.01.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна