ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа № 909/727/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Кузь В.Л.

судді Галушко Н.А.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Друзюк М.М.

розглянувши апеляційну скаргу № 198 від 22.10.15 Державного підприємства Теплокомуненерго, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.15

у справі № 909/727/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача Державного підприємства Теплокомуненерго, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості на суму в 33 716,90 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність № 14-127 від 13.05.14);

від відповідача не зявився ;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/727/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В. та судді Галушко Н.А.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.15 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.12.15.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.15 у справі № 909/727/15 (суддя Шкіндер П.А.) позов задоволено, стягнуто з ДП «Теплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 4 244,63 грн. інфляційних втрат, 24 272,92 грн. пені, 5 199,35 грн. - 3% річних та 1827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.15 у справі № 909/727/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову про стягнення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат.

Скаржник зазначає про те, що суд першої інстанції застосував санкції за неналежне виконання договірних зобовязань без належних доказів, адже в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на прострочку термінів оплати за газ, а також платіжні доручення або інші платіжні вимоги, з огляду на те, що порядок розрахунків між сторонами є безготівковий і проводиться банківськими установами з рахунку відповідача в автоматичному режимі.

Крім того, апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягали в розгляді справи за відсутності представника відповідача, незважаючи на подане ним клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача в судових засіданнях навели свої доводи та міркування з приводу поданої апеляційної скарги, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін з підстав його законності та обґрунтованості.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судових засіданнях не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судових засідань.

З огляду на те, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.15 участь представників сторін обовязковою не визнавалася, клопотань від скаржника на розгляд суду перед судовим засіданням від 12.01.16 не надходило, розгляд апеляційної скарги відкладався у звязку з неявкою скаржника, повідомленого належним чином про час та місце слухання справи в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 12.01.16. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення частково апеляційної скарги, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 28.12.12 між ПАТ НАК Нафтогаз України (продавець) та ДП Теплокомуненерго ( покупець) був укладений договір № 13/2380-Б0-15 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов'язується передати покупцеві у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач передав у власність, а відповідач прийняв за період з січня по грудень 2013 року природний газ на загальну суму 2 267 397,37 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.13 на суму 494 008,83 грн., від 28.02.13 на суму 391 730,32 грн., від 31.03.13 на суму 432 278,12 грн., від 30.04.13 на суму 181 649,21 грн., від 31.10.13 на суму 160 566,64 грн., від 30.11.13 на суму 234 364,06 грн., від 31.12.13 на суму 372 800,19 грн.

Як зазначає позивач, основна заборгованість у відповідача відсутня, проте протягом періоду поставки покупцем в порушення п. 6.1 договору поставки несвоєчасно проводились розрахунки за поставлений природний газ.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами договору купівлі-продажу природного газу №13/2380-БО-15 від 28.12.12 сторони узгодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та договором (п. 7.1.).

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки (в тому числі і пені); відшкодування збитків.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України, а також договором, укладеним між сторонами.

Зокрема, пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Відповідно до п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Як вбачається з розрахунку, доданого до позовної заяви, позивачем за невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань по своєчасній оплаті поставленого газу у відповідності з п. 7.2 договору, ст. 625 ЦК України за порушення строків виконання грошового зобовязання за договором, було здійснено нарахування:

24 272,92 грн. пені та 5 199,35 грн. 3 % річних нарахованих за період з 14.02.13-14.03.14;

4 244,63 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з жовтня 2013 року по грудень 2013 року.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат, Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову щодо стягнення з відповідача 4 244,63 грн. інфляційних втрат.

Разом з цим, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду не погоджується з доводами позивача та висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача нарахованої пені та 3 % річних, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 599 та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як роз'яснено в п. 1.9 та абзаці 3 п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Таким чином, за змістом ст.ст. 599,612 ЦК України, день виконання зобов'язання не може входити до періоду прострочення його виконання, оскільки цього дня зобов'язання боржника, хоч і з порушенням строку виконання, але припиняється (Дана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 20.10.15 у справі № 908/997/15-г).

День фактичної оплати заборгованості не включається до часу прострочення виконання грошового зобов'язання при здійсненні розрахунку суми 3 % річних, оскільки відповідний розрахунок здійснюється у днях, протягом яких не виконувалось (неналежно виконувалось) грошове зобов'язання. День фактичної оплати заборгованості не може вважатись днем, протягом якого не виконувалось грошове зобов'язання. (Дана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 12.03.15 у справі № 904/7361/14).

Оскільки позивачем у розрахунку пені та 3 % річних допущено помилки, які судом першої інстанції не виправлені, апеляційний суд, провівши розрахунок пені та 3 % річних, встановив, що до зазначеної суми безпідставно включено 883,10 грн. пені та 186,33 грн. - 3 % річних, які нараховані за дні фактичної сплати відповідачем суми заборгованості.

Таким чином, сума пені та 3 % річних, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 23 389,82 грн. та 5 013,02 грн. відповідно, з виключенням із розрахунку днів, коли були здійснені відповідачем оплати.

Стосовно доводів скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на прострочку термінів платежів, судова колегія зазначає, що позивачем до матеріалів позовної заяви були додані належним чином засвідчені копії договору купівлі-продажу природного газу, актів приймання-передачі природного газу, розрахунок суми заборгованості та довідка про операції по ДП «Теплокомуненерго» з 01.01.13 по 28.02.15 із зазначенням даних про проведення відповідачем оплат за поставлений газ відповідно до актів передачі газу.

Натомість, звертаючись до господарського суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, відповідач не підтвердив повну сплату ним вартості отриманого природного газу в строки, передбачені договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.12, або ж погашення суми основного боргу в інші строки, ніж ті, які були зазначені позивачем у довідці про операції по ДП «Теплокомуненерго» з 01.01.13 по 28.02.15.

Стосовно посилань скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права внаслідок незадоволення судом клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 05.10.15, що в свою чергу унеможливило подання ним акту звірки розрахунків, в якому жодних претензій щодо неналежного виконання зобовязання сторонами не має, судова колегія зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи в суді першої інстанції відклався тричі, крім того, ухвалою суду від 03.08.15 було продовжено строк вирішення спору в порядку, передбаченому ст. 69 ГПК України, а ухвалою суду 22.09.15 було відкладено розгляд справи на 06.10.15 з метою витребування доказів у справі. Таким чином, з моменту порушення провадження у справі (ухвала суду від 02.07.15) та до 06.10.15 у відповідача було достатньо часу для подання всіх документів, що підтверджують заперечення проти позовних вимог. Окрім цього, клопотання відповідача від 05.10.15 було документально необґрунтованим.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до акту звіряння розрахунків, доданого до апеляційної скарги, сума боргу відповідача перед позивачем за жовтень 2013 року по спірному договору станом на 31.10.13 становить 160 566,64 грн., що не суперечить даним розрахунку позивача.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду щодо задоволення позову про стягнення 883,10 грн. пені та 186,33 грн. 3 % річних підлягає скасуванню, в позові в цій частині слід відмовити .

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу № 198 від 22.10.15 ДП «Теплокомуненерго», смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область задоволити частково.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.15 у справі № 909/727/15 скасувати в частині стягнення 883,10 грн. пені та 186,33 грн. 3 % річних. В цій частині прийняти нове рішення в позові відмовити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ДП «Теплокомуненерго» (вул. Б.Хмельницького,14, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область, ) на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України» (вул. Хмельницького,6, м. Київ, 01001, ) 23 389,82 грн. пені, 5 013,02 грн. 3 % річних ,4 244,63 грн. інфляційних втрат, 1769,05 грн. судового збору».

2.Стягнути з ПАТ НАК «Нафтогаз України» (вул. Хмельницького,6, м. Київ, 01001, ) на користь ДП «Теплокомуненерго» (вул. Б.Хмельницького,14, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область, ) 63,74 грн. судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку.

Решта суми судового збору за перегляд рішення суду в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Місцевому господарському суду видати накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 14.01.16.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.