номер провадження справи 19/145/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 Справа № 908/5971/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 30/1; фактична адреса: 94700, Луганська область, м. Ровеньки, вул. Комуністична, 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (69006, м. Запоріжжя, Північне шосе, 69-А)

про внесення змін до ОСОБА_1

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю № б/н від 29.12.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 07.12.15. звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про внесення змін до ОСОБА_1 поставки № 144/14-4РА від 31.01.14., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК», а саме до п. 5.3 ОСОБА_1 та п. 5 Специфікації № 4/4 від 01.08.14. в частині відстрочення виконання зобовязання щодо оплати отриманої продукції до втрати чинності Закону України № 1669-VII від 02.09.14. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, в звязку з істотною зміною обставин, до п. 5.3 ОСОБА_1 поставки підлягають внесенню зміни.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.12.15. порушено провадження у справі № 908/5971/15, справі присвоєно номер провадження 19/145/15, судове засідання призначено на 16.12.15. о 11-00.

Представник позивача в судове засідання 16.12.15. не зявився, вимоги ухвали суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.12.15. надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та зазначає, що внесення змін до ОСОБА_1, який вже закінчив свою дію не передбачено чинним законодавством України.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.12.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.12.15. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено розгляд справи № 908/5971/15, судове засідання призначено на 13.01.16. о 11-30.

Представник позивача в судове засіданні 13.01.16. повторно не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.01.16. заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд в задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» відмовити повністю.

Відповідно до п.п. 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, позивач є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджала вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/5971/15.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

31.01.14. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (далі Постачальник) укладено Договір поставки № 144/14-4РА (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 ОСОБА_1 зазначено, що Постачальник зобовязується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі ОСОБА_3), в асортименті, кількості, строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному ОСОБА_1 та Специфікаціях, що є невідємними частинами до ОСОБА_1. .

Пунктом 5.3 ОСОБА_1 передбачено, що розрахунки за постачаєму Постачальником ОСОБА_3 за даним ОСОБА_1 здійснюється Покупцем, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної ОСОБА_3, якщо інший строк та порядок оплати не обумовлений сторонами в Специфікаціях до даного ОСОБА_1.

Відповідно до специфікації № 4/4 від 01.08.14. до ОСОБА_1, умовами оплати ОСОБА_3 передбачено відстрочку платежу 60 календарних днів з моменту приймання ОСОБА_3.

Як вбачається з видаткової накладної № РН-10/08/15 від 08.10.14. та специфікації № 4/4 від 01.08.14. до ОСОБА_1, відповідач 08.10.14. поставив позивачу ОСОБА_3 на загальну суму 184358,04 грн.

Позивач вказує на те, що в звязку з загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України, проведенням антитерористичної операції, фактичним знаходженням підприємства в зоні проведення антитерористичної операції, введенням в дію Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області, позивач обмежений щодо можливостей з отримання необхідних для безперебійного функціонування підприємства товарно-матеріальних цінностей, а також позбавлений можливості щодо реалізації вже добутої вугільної продукції, що призвело до важкого економічного стану Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ».

Позивач посилається на те, що він обмежений щодо можливостей з отримання необхідних для безперебійного функціонування підприємства товарно-матеріальних цінностей, а також позбавлений можливості щодо реалізації вже добутої вугільної продукції, що призвело до важкого економічного стану позивача.

Позивач зазначає, що не має можливості передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження, зокрема масові заворушення, захоплення будівель державних установ, проведення бойових та військових дій, введення тимчасових заходів на період проведення антитерористичної операції, а тому в момент укладення договору виходив з того, що така зміна обставин не настане.

Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», в звязку з істотною зміною обставин, подальше виконання ОСОБА_1, без відповідних змін, порушує співвідношення матеріальних інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні ОСОБА_1, оскільки позивач та відповідач знаходяться в різних економічно-соціальних умовах

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що в звязку проведенням антитерористичної операції сталась істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання п. 5.3 ОСОБА_1, в звязку з чим на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України виникли підстави для внесення змін до ОСОБА_1 в частині відстрочення оплати отриманої продукції до закінчення проведення антитерористичної операції.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом 8.1 ОСОБА_1 встановлено, що даний Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони прийшли до згоди, що в разі належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії ОСОБА_1 встановлений до 31.12.14. включно.

В разі невиконання (неналежного виконання) сторонами своїх зобовязань по даному ОСОБА_1, строк дії ОСОБА_1 продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобовязань.

Таким чином, вбачається, що дія даного ОСОБА_1 продовжується до виконання сторонами своїх зобовязань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач поставив позивачу ОСОБА_3 на загальну суму 184358,04 грн., про що свідчить належним чином підписана сторонами видаткова накладна №РН-10/08/15 від 08.10.14.

Пунктом 5.3 ОСОБА_1 передбачено, що розрахунки за постачаєму Постачальником ОСОБА_3 за даним ОСОБА_1 здійснюється Покупцем, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної ОСОБА_3, якщо інший строк та порядок оплати не обумовлений сторонами в Специфікаціях до даного ОСОБА_1.

Відповідно до специфікації № 4/4 від 01.08.14. до ОСОБА_1, умовами оплати ОСОБА_3 передбачено відстрочку платежу 60 календарних днів з моменту приймання ОСОБА_3.

Таким чином, позивач повинен був перерахувати грошові кошти в сумі 184358,04 грн. на користь відповідача до 07.12.14.

Судом встановлено, що позивачем було оплачено частково відповідачу за поставлену продукцію в розмірі 75000,00 грн., що підтверджується банківською випискою №БВ-0002915 від 29.12.14., яка міститься в матеріалах справи.

Також рішенням Господарського суду Луганської області від 08.12.15. у справі № 913/993/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» заборгованість в сумі 109357,04 грн. по оплаті продукції за ОСОБА_1 № 144/14-4РА від 31.01.14., пеню в сумі 8296,36 грн., втрати від інфляції в сумі 45234,42 грн., три проценти річних в сумі 2768,38 грн., витрати на судовий збір в сумі 2443,75 грн.

Зі змісту ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України вбачається, що питання зміни договору, допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України вбачається, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, в ході виконання договору можуть виявлятися обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначені його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Інтереси сторін можуть порушуватися будь якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.

Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому, зміна або розірвання договору можлива лише за наявності чотирьох умов, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Вищого господарського суду України від 18.05.10. у справі № 7/210.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відтак, в ході виконання ОСОБА_1 можуть відбуватись і такі зміни зовнішніх обставин, що істотно впливають на інтереси сторін і не могли бути передбачені сторонами при укладанні ОСОБА_1 навіть при всій необхідній завбачливості з їх боку.

Істотну зміну обставин треба відрізняти від обставин непереборної сили. Непереборна сила тягне неможливість виконання зобовязань і є підставою для звільнення сторони від відповідальності за невиконання. Істотна зміна обставин не тягне неможливості виконання, така можливість зберігається, але таке виконання стає вкрай невигідним для однієї з сторін і порушує її інтереси.

Судом встановлено, що обставинами, на які посилається позивач і якими обґрунтовує свої вимоги позивач, є проведення антитерористичної операції, що призвело до загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України та підприємстві позивача, внаслідок чого останній не може виконувати взяті за ОСОБА_1 зобовязання на тих умовах, які містяться в ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що істотна зміна обставин, на яку посилається позивач, повязана з початком проведення операції на території Донецької, Луганської та Харківської областей для внесення змін до ОСОБА_1 відсутня.

Позивачем не надано суду доказів в обґрунтування наявності зміни обставин, що є істотними, які б звільняли його від виконання ОСОБА_1.

Однак суд вважає, що позивачем не надано суду доказів в обґрунтування наявності зміни обставин, які б звільняли його від виконання ОСОБА_1. Ризик є однією з ознак підприємства, що вбачається зі ст. 42 Господарського кодексу України, відповідно до якої, підприємство це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 44 Господарського кодексу України встановлено, що принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності.

Отже, вказані позивачем обставини щодо ОСОБА_1 поставки охоплюються його підприємським ризиком.

Порушення співвідношення майнових інтересів є також необхідною умовою для внесення змін до ОСОБА_1 в судовому порядку. Це порушення також може відбуватись у вигляді значного зменшення вартості отриманого за ОСОБА_1 або значного зростання вартості відшкодування, що призводить до порушення еквівалентності обміну. При цьому зменшення цінності виконання повинно мати обєктивні ознаки його виміру. Упротилежному випадку має місце не обєктивний факт порушення співвідношення обміну, а проста зміна ставлення чи думки сторони щодо доцільності виконання відповідного ОСОБА_1. В даному разі доказів порушення співвідношення інтересів сторін спірного ОСОБА_1 позивачем не надано.

Слід зазначити, що обставина на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, а саме проведення антитерорестичної операції, в рівній мірі стосується як позивача так і відповідача.

Пункт 4 ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України визначає однією з необхідних умов, за наявності якої можливе внесення змін до ОСОБА_1 за рішенням суду те, що із суті ОСОБА_1 або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, враховуючи вищевикладене вбачається, що виконання позивачем зобовязань за ОСОБА_1 свідчить про факт відсутності істотної умови обставин, яка б повністю унеможливлювала виконання позивачем ОСОБА_1 та відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що проведення антитерористичної операції не може бути визнано судом як істотна зміна обставин, яка є підставою для зміни ОСОБА_1 в порядку ст. 652 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 4-3 осподарського кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Обовязок доведення покладається законом на позивача.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, з наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи позивача у справі.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не обґрунтовано та належними засобами доказування не доведено суду існування фактів для внесення змін до ОСОБА_1 в порядку ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ».

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.01.16.

Суддя І.В. Давиденко