ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2016 р.Справа № 922/5789/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України", 61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ;

до Служби автомобільних доріг у Харківській області, 61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2 ;

про стягнення 782 397,53 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 1532 від 23.11.2015 р.);

відповідача не зявився;

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть справи:

Дочірнє підприємство Харківський облавтодор ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (позивач, генеральний підрядник) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Харківській області (відповідач, замовник) про стягнення заборгованості за договором №Т2-ПР/12 від 12.01.2012 р. про закупівлю послуг за державні кошти у розмірі 782 397,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами у справі 12 січня 2012 р. було укладено договір №Т2-ПР/12 про закупівлю послуг за державні кошти, згідно з умовами якого позивач зобовязувався у 2012 році надати відповідачу послуги з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування у Харківській області, а відповідач зобовязувався прийняти та оплатити такі послуги на загальну суму 224 990 000,00 грн., з моменту укладення даного договору від 12 січня 2012 р. по 23 вересня 2015 р. генеральним підрядником було забезпечено виконання послуг (дорожні роботи) з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування у Харківській області та сплачено замовником 26 369 121,60 грн. без урахування зворотних коштів в сумі 40 995,20 грн., проте, в порушення вимог ст. 882 ЦК України, послуги з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування у Харківській області на суму 782 397,53 грн. відповідачем фактично не приймаються.

Відповідач у відзиві на позов, а його повноважний представник у судовому засіданні 14.12.2015 р. проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що 05.08.2015 р. господарським судом Харківської області винесено рішення по справі № 922/1968/15, яке було залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 р., яким було стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Харківській області на користь ДП Харківський облавтодор грошові кошти у розмірі 30 167 432,12 грн., і тому враховуючи зазначене та в силу ст. 80 ГПК України права та законні інтереси ДП Харківський облавтодор Службою автомобільних доріг у Харківській області не порушені і провадження у даній справі підлягає припиненню.

Позивач у письмових запереченнях на відзив (вх. № 47448 від 25.11.2015 р.), а його повноважний представник в судовому засіданні 14.12.15 р. проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, заперечили, зазначивши, що по-перше, предметом розгляду справи № 922/1968/15 було стягнення заборгованості за виконання дорожньо-експлуатаційних послуг автомобільних доріг по договору № Т1-УТР/12 від 12.01.2012 р., тоді як в даному випадку позивач просить стягнути заборгованість по договору № Т2-ПР/12 від 12.01.2012 р. за виконання послуг по поточному ремонту автомобільних доріг загального користування у Харківській області і тому твердження відповідача щодо аналогічного предмету спору не відповідає дійсності; по друге, факт надання позивачем послуг відповідачу в 2012 році по поточному ремонту за договором № Т-2-ПР/12 від 12.01.2012 р. на суму 30 964 200,00 грн. (30 167 400,00 грн. експлуатаційні послуги + 782 400,00 грн. послуги по поточному ремонту) було визнано останнім в документах, які в 2015 році направлялися на адресу Центральних органів державної виконавчої влади України (Державного агентства автомобільних доріг) та ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, якими, на думку позивача, відповідач також визнав факт неоплати зазначених послуг.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 грудня 2015 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 04 січня 2016 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, між Дочірнім підприємством Харківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (генеральний підрядник) та Службою автомобільних доріг в Харківської області (замовник) 12.01.2012 р. був укладений договір № Т2-ПР/12 про закупівлю послуг за державні кошти, предметом якого відповідно до п. 1.1 є правовідносини, за якими генпідрядник зобов'язується у 2012 році надати замовникові послуги, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування послуг: поточний ремонт автомобільних доріг загального користування у Харківській області в межах виділених фінансових ресурсів, та згідно до вимог Законів України Про автомобільні дороги та Про дорожній рух і відповідно до Технічного завдання документації конкурсних торгів та діючих нормативних документів, що регламентують правила ремонту доріг загального користування, а саме: Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України, Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування інше.

Кількість послуг: Генеральний підрядник повинен надавати послуги, кількість і якість яких відповідає технічному завданню документації конкурсних торгів та кошторисній документації.

Згідно з п. 3.1 договору, ціна договору становить 224 990 000,00 грн.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що розрахунки за договором проводяться шляхом поетапної оплати замовником за надані послуги при надходженні коштів з державного бюджету у межах відповідних кошторисних призначень. Умови розрахунків: протягом 30 банківських днів після надання послуг.

Згідно із п. 4.3 договору розрахунки за надані послуги здійснюються по мірі надходження передбачених на ці цілі коштів з державного бюджету, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок генерального підрядника.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що замовник здійснює щомісячні розрахунки за надані послуги з генпідрядником на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) за рахунок джерел фінансування замовника.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2012 року або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Додатковими угодами до договору сторони змінювали щорічну суму виконання даного договору в межах доведеного фінансування в межах загальної вартості, що відображено в календарному плані надання послуг, який підписаний та скріплений печатками сторін, а також строк надання послуг.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи підтверджують те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду, згідно якого та в силу ст. 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як зазначав позивач в позовній заяві, він надав відповідачу передбачені умовами договору послуги по поточному ремонту автомобільних доріг загального користування у Харківській області, однак відповідач зазначені послуги на суму 782 397,53 грн. відмовляється приймати та оплачувати, що є неналежним виконанням ним своїх зобовязань по договору у звязку з чим за ним утворився борг.

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме: актами приймання виконаних будівельних робіт б/н за вересень 2012 р. на суму 37 425,53 грн., б/н за грудень 2013 р. на суму 111 838,00 грн., б/н за грудень 2013 р. на суму 48 614,00 грн. б/н за грудень 2013 р. на суму 61 126,00 грн., б/н за грудень 2013 р. на суму 50 002,00 грн., б/н за грудень 2013 р. на суму 3 579,00 грн., б/н за грудень 2012 р. на суму 469 813,00 грн., а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2012 р. на суму 37 425,53 грн., за грудень 2012 р. на суму 470 013,00 грн., за грудень 2013 р. на суму 111 838,00 грн., за грудень 2013 р. на суму 48 614,00 грн., за грудень 2013 р. на суму 111 128,00 грн., за грудень 2013 р. на суму 3 579,00 грн. позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином та надав відповідачу послуги, передбачені умовами договору на загальну суму 782 397,53 грн.

Проаналізувавши вищевказані акти приймання виконаних будівельних робіт суд зазначає, що акт за вересень 2012 р. на суму 37 425,53 грн., акт за грудень 2013 р. на суму 111 838,00 грн. та акт за грудень 2012 р. на суму 469 813,00 грн. замовником (відповідачем) не підписані.

Згідно із приписами ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі; замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Вищевказана правова позиція знайшла своє відображення у п.6 оглядового листа від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України).

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

За таких обставин господарський суд дійшов до висновку, що замовник на порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

При цьому суд зазначає, що такої правової позиції дотримувався Вищий господарський суд України у постанові від 11.05.2012 р. по справі №21/5005/14068/2011.

Також, листом № 382 від 27.03.2015 р., у звязку з тим, що позивачем було виконано роботи по поточному ремонту автомобільних доріг згідно договору № Т2-ПР/12 від 12.01.2012 р. на суму 782 397,53 грн., які не були прийняті відповідачем, позивач звертався до відповідача з проханням розглянути можливість прийняти ці роботи у поточному році за рахунок ліміту коштів на поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, на що отримав відповідь відповідача, який листом № 577/03 від 31.03.2015 р. повідомляв, що для вирішення зазначеного питання позивачу необхідно вказати адреса виконання робіт по поточному ремонту автомобільних доріг згідно договору № Т2-ПР/12 від 12.01.2012 р., у звязку з чим позивач, листом № 430 від 06.04.2015 р. надавав інформацію відповідачу щодо адрес виконаних робіт по поточному ремонту автомобільних доріг згідно договору № Т2-ПР/12 від 12.01.2012 р.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами укладеного договору підставою для оплати виконаних робіт є підписані акти виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) (пункт 4.7). При цьому в договорі вказано, що оплата за прийняті роботи здійснюється протягом 30 банківських днів після надання послуг (п. 4.3).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Фактичні обставини справи свідчать, що позивач виконав свої обов'язки належним чином, а відповідач з жодними зауваженнями чи претензіями, в яких би зазначалися недоліки виконаних позивачем робіт до позивача не звертався, доказів протилежного суду не надав і, в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов спірного договору, зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт протягом 30 банківських днів після здачі робіт не виконав, у зв'язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за отримані послуги з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування у Харківській області за договором №Т2-ПР/12 від 12.01.2012 р. у розмірі 782 397,53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що на день розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано, позовні вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, суд зазначає, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань. Відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, у тому числі і вжити заходів для отримання бюджетних асигнувань.

Зазначена правова позиція щодо застосування статті 526 ЦК України при здійсненні розрахунків у зобов'язаннях за рахунок бюджетних коштів викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446. Висновок Верховного Суду України відповідно до статті 111-28 ГПК України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву на рахунок того, що ним не порушено права та законні інтереси позивача і, що провадження у даній справі підлягає припиненню судом не приймаються з огляду на наступне.

Відповідач посилався на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2015 р. по справі № 922/1968/15 та на п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в якому зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Проаналізувавши вищезазначене рішення господарського суду Харківської області, суд зазначає, що предметом судового розгляду по справі № 922/1968/15 було стягнення заборгованості за виконання дорожньо експлуатаційних послуг автомобільних доріг по договору № Т1-УТР/12 від 12.01.2012 р., тобто, хоч і зазначеним рішенням суду і було вирішено спір між сторонами, які є позивачем і відповідачем і в даній справі, проте в іншому (предмет, підстави позову) спір, вирішений господарським судом Харківської області по справі № 922/1968/15 не є тотожним з даним спором.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Харківській області (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2 ) на користь Дочірнього підприємства Харківський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) заборгованість у розмірі 782 397,53 грн. та 11 735,96 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 09.01.2016 р.

Суддя ОСОБА_2