РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016Справа № 910/30474/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Росичі"
простягнення 209 292 грн 94 коп.
Представники сторін:
від позивача:Турченко Д.Л. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.12.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва з вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" 209 292 грн 94 коп. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 1803 від 27.09.2010, в тому числі: 178 867 грн 89 коп. основного боргу, 60 грн 91 коп. інфляційних втрат, 4 182 грн 15 коп. 3 % річних та 26 181 грн 99 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору оренди нерухомого майна № 1803 від 27.09.2010 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати орендних платежів за період з квітня по листопад 2015 року у розмірі 178 867 грн 89 коп., крім того, у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 60 грн 91 коп. інфляційних втрат, 4 182 грн 15 коп. 3 % річних та 26 181 грн 99 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2015 порушено провадження у справі № 910/30474/15, розгляд справи призначений на 11.01.2016.

28.12.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 11.01.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013.

У судове засідання 11.01.2016 з'явився представник позивача, надав документи на виконання вимог суду та пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 11.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2010 між Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у місті Києві ради (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Росичі" (орендар за договором) укладено договір оренди нерухомого майна № 1803, відповідно до умов якого орендодавець на підставі Рішення № 129 від 25.06.2007 та виданого у встановленому порядку Розпорядження № 347-Р від 28.07.2010 Дніпровської районної м Києві ради передає в оренду, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та окреме індивідуально визначене майно, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 306,00 кв.м. (далі - об'єкт оренди), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 28, для розміщення спортивного клубу.

Згідно з розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 236 від 30.05.2012 Комунальне підприємство "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної в місті Києві ради" припинено шляхом приєднання до Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва".

Рішенням Київської міської ради VIII сесії VI скликання від 22.09.2011 № 34/6250 закріплено, що орендодавцями майна територіальної громади міста Києва уповноважені виступати районні в місті Києві державні адміністрації, щодо майна, яке передане їм в управління (пункт 2.2 рішення).

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.08.2012. № 340 балансоутримувачі майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, визначені правонаступниками прав та обов'язків комунального підприємства за договорами оренди нерухомого майна.

На підставі пункту 2.1. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, яке затверджене рішенням Київської міської ради 22.09.2011 № 34/6250, пункту 4, 5 розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.05.2012 № 236 "Про організаційно - правові заходи з припинення комунального підприємства "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної в місті Києві ради" Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація прийняла на себе права та обов'язки орендодавця і стала стороною за договором оренди нерухомого майна № 1803 від 27.09.2010, укладеним між Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної в місті Києві ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Росичі".

На виконання вищезазначених Рішень Київради та Розпорядження Дніпровської адміністрації, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Росичі" (орендар), Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (балансоутримувач) було укладено додаткову угоду № 1803-пр від 09.04.2013 про внесення змін до договору оренди від 27.09.2010 № 1803.

Відповідно до пункту 2.3 договору оренди в редакції додаткової угоди об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передано до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва.

У відповідності до пункту 3.1 договору оренди орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди у строк, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі нерухомого майна з урахуванням особливостей визначених у пункті 5.16 цього договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору оренди в редакції додаткової угоди за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку і використання орендної плати, затвердженої рішенням Дніпровської районної в м. Києві ради від 27.03.2008 № 221, від 12.03.2009 № 338 та від 22.12.2009 № 412. Орендна плата за цим договором сплачується згідно розрахунку викладеному в додатку № 2, що є невід'ємною частиною цього договору.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (пункт 4.2 договору оренди в редакції додаткової угоди).

Відповідно до пункту 4.4 договору оренди в редакції додаткової угоди додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Положеннями пункту 4.5 договору оренди в редакції додаткової угоди сторонами погоджено, що орендна плата та заборгованість з орендної плати, що виникла за Договором, сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача за наступними реквізитами: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, п/р 3708, МФО 300012, Код , ПІН 37, Свідоцтво платника ПДВ № 35593603. Останнім днем нарахування орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

У відповідності до пункту 4.6 договору оренди договору оренди в редакції додаткової угоди орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 25 числа поточного місяця.

27.09.2010 між Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у місті Києві ради та Товаристом з обмеженою відповідальністю "Росичі" підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 28.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору оренди нерухомого майна № 1803 від 27.09.2010 позивачем були виставлені рахунки-фактури на оплату оренди приміщення № 12 від 17.04.2015, № 9 від 20.05.2015, № 9 від 09.06.2015, № 8 від 10.07.2015, № 10 від 07.08.2015, № 8 від 11.09.2015, № 7 від 07.10.2015 та № 7 від 10.11.2015 та складені акти виконаних робіт по оренді приміщення, які були направлені відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладення у цінні листи, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати орендних платежів за період з квітня по листопад 2015 року, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 178 867 грн 89 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати орендних платежів за період з квітня по листопад 2015 року на суму 178 867 грн 89 коп. та доказів повернення позивачу об'єкта оренди за актом приймання-передачі.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати орендних платежів за період з квітня по листопад 2015 року за договором оренди нерухомого майна № 1803 від 27.09.2010 на загальну суму 178 867 грн 89 коп. вимоги позивача про стягнення з відповідача 178 867 грн 89 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у розмірі 60 грн 91 коп., нарахованих за період з 01.05.2015 по 31.10.2015, 3 % річних у розмірі 4 182 грн 159 коп. та пені у розмірі 26 181 грн 99 коп., нарахованих за період з 26.04.2015 по 26.11.2015

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 4.6 договору оренди договору оренди в редакції додаткової угоди у разі порушення строків внесення орендної плати, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалася орендна плата з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожний день прострочення платежу.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 4.6 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є неправильним, оскільки в порушення норм статті 232 Господарського кодексу України позивачем неправильно визначено день початку періоду нарахування пені та період нарахування пені виходить за межі шестимісячного строку від дня виникнення прострочення виконання обов'язку з оплати.

Суд наводить власний розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань відповідно норм статті частини 6 статті 232 Господарського кодексу України з урахуванням розміру простроченого платежу та в межах визначеного позивачем періоду нарахування пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
19622.6926.04.2015 - 27.08.201512430.0000 %0.164 %*3999.80
19622.6928.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*812.86
19622.6925.09.2015 - 26.10.20153222.0000 %0.121 %*756.95
22362.9526.05.2015 - 27.08.20159430.0000 %0.164 %*3455.54
22362.9528.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*926.38
22362.9525.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*943.53
22362.9530.10.2015 - 26.11.20152822.0000 %0.121 %*754.83
22863.3526.06.2015 - 27.08.20156330.0000 %0.164 %*2367.77
22863.3528.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*947.11
22863.3525.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*964.65
22863.3530.10.2015 - 26.11.20152822.0000 %0.121 %*771.72
22946.7526.07.2015 - 27.08.20153330.0000 %0.164 %*1244.78
22946.7528.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*950.56
22946.7525.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*968.16
22946.7530.10.2015 - 26.11.20152822.0000 %0.121 %*774.53
22720.3826.08.2015 - 27.08.2015230.0000 %0.164 %*74.70
22720.3828.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*941.18
22720.3825.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*958.61
22720.3830.10.2015 - 26.11.20152822.0000 %0.121 %*766.89
22541.6726.09.2015 - 29.10.20153422.0000 %0.121 %*923.90
22541.6730.10.2015 - 26.11.20152822.0000 %0.121 %*760.86
23053.9826.10.2015 - 29.10.2015422.0000 %0.121 %*111.16
23053.9830.10.2015 - 26.11.20152822.0000 %0.121 %*778.15
22756.1226.11.2015 - 26.11.2015122.0000 %0.121 %*27.43
Всього:25 982.05
З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором оренди нерухомого майна № 1803 від 27.09.2010, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 25 982 грн 05 коп., а вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 4 182 грн 15 коп. та інфляційних втрат у розмірі 60 грн 91 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" (02098, м. Київ, Дніпровська Набережна, буд. 7, ідентифікаційний код 21649265) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ідентифікаційний код 03366612) заборгованість у розмірі 178 867 (сто сімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят сім) грн 89 коп., інфляційні втрати у розмірі 60 (шістдесят) грн 91 коп., 3 % річних у розмірі 4 182 (чотири тисячі сто вісімдесят дві) грн 15 коп., пеню у розмірі 25 982 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 3 136 (три тисячі сто тридцять шість) грн 40 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.01.2016

Суддя Н.Б. Плотницька