ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 Справа № 904/8020/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю від 02.12.2015 б/н;

від відповідача: ОСОБА_2,представник за довіреністю від 16.12.2015 б/н

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Магнат» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 по справі № 904/8020/15 (суддя Мартинюк С.В.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Холлеман Україна», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Магнат», м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2015 року рішенням господарського суду Дніпропетровської області по даній справі позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 20467,00 грн. - основного боргу, 235,51 грн. - пені, 117,76 грн. - 30 % річних та 656,82 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю допущеного відповідачем порушення строків оплати наданих позивачем послуг, що є підставою для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу, пені за прострочення оплати та 30 % річних за користування коштами, стягнення яких передбачено п. 6.2. договору та приписами ст. 625 ЦК України. При цьому, місцевий господарський суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 25% штрафу у сумі 5116,75 грн., оскільки на момент подачі позовної заяви строк прострочення платежу не перевищував одного місяця, а також визнав відсутніми підстави для стягнення інфляційних втрат у сумі 3234,66 грн.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6000,00 грн. збитків, понесених позивачем на оплату юридичних послуг, оскільки за змістом ч. 3 ст. 48, ч. 5 ст. 49 ГПК України, п. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на сторони покладаються судові витрати тільки тих сум, що сплачувалися стороною за отримання послуг саме адвоката.

Непогоджуючись з рішенням господарського суду відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить колегію суддів оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність прийнятого господарським судом рішення, не погоджується з його змістом та підставами, на яких воно ґрунтується, а тому вважає, що судом невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована не врахуванням судом тієї обставини, що згідно п. 2.2. договору проведення технічного обслуговування та/або ремонту автотранспортних засобів та/або складових частин здійснюється замовником за попереднім записом на станції технічного обслуговування, що відповідачем зроблено не було, що підтверджується відсутністю проведених ремонтних робіт на транспортному засобі відповідача, зареєстрованому за державним номером АЕ 0894 ЕМ.

Також, в обґрунтування апеляційної скарги, апелянт посилається на недійсність поданих позивачем у судовому засіданні документів визначених п. 4.4.6. договору, оскільки їх підписано невідомою особою ОСОБА_3, яка не була уповноважена відповідною довіреністю (що на думку апелянта є обовязковими умовами) на підписання вказаних у п. 4.4.6. документів від імені ТОВ «ТК «Магнат» та ніколи не була працевлаштована (не працювала) на підприємстві, що підтверджується довідкою відділу кадрів ТОВ «ТК «Магнат».

Крім того, апелянт посилається на відсутність поданого з боку відповідача оригіналу (завіреної копії) довіреності, яка є підставою для видачі уповноваженому представнику відповідача автотранспортного засобу та/або складових частин, що передбачено п. 2.14. договору.

25.11.2015 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.12.2015.

17.12.2015 розгляд справи відкладався на 24.12.2015 та 24.12.2015 на 14.01.2016.

14.01.2016 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи 05.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Холлеман Україна» (далі позивач, або виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Магнат» (далі відповідач, або замовник) укладено договір № 0502/2 про надання послуг по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів та складових частин (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а виконавець зобовязується виконувати ремонт та технічне обслуговування автотранспортних засобів та/або складових частин (надалі - послуги), наданих замовником, а замовник зобовязується прийняти виконані послуги та оплатити їх вартість у строки, визначені цим договором.

Згідно п. 2.2. замовник попередньо записується на проведення технічного обслуговування та/або ремонту автотранспортних засобів та/або складових частин за телефоном станції технічного обслуговування: 067-642-6033.

Відповідно до п. 2.5. договору, послуги надаються відповідно до ремонтного замовлення, наряду-замовлення та акту виконаних робіт, які підписуються представниками сторін і є невідємною частиною цього договору. В нарядах-замовленнях та актах виконаних послуг зазначається перелік виконаних робіт та їх вартість, перелік та вартість використаних запасних частин та допоміжних матеріалів, перелік деталей та матеріалів, наданих для надання послуг замовником, а також терміни надання послуг.

Згідно п. 2.7. договору, при прибутті автотранспортних засобів та/або складових частин для технічного обслуговування та/або ремонту на СТО, виконавець, в присутності представника замовника, здійснює огляд автотранспортних засобів та/або складових частин та складає ремонтне замовлення, наряд-замовлення і акт приймання-передачі автотранспортних засобів та/або складових частин на проведення технічного обслуговування та/або ремонту, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Згідно п. 2.14. договору, після закінчення робіт/надання послуг автотранспортні засоби та/або складові частини видаються особі, уповноваженій замовником на їх отримання за актом приймання-передачі автотранспортних засобів та/або складових частин з ремонту та/або технічного обслуговування.

Підставою для видачі автотранспортних засобів та/або складових частин є довіреність.

Згідно з п. 2.15. договору, після фактичного виконання послуг за цим договором та на підставі наряду-замовлення виконавець надає замовнику або його уповноваженому представнику акт виконаних робіт, а замовник зобовязаний впродовж десяти календарних днів з дня його одержання розглянути його, підписати та направити виконавцю або скласти та надати виконавцю мотивовану відмову від прийняття послуг.

Згідно п. 2.16. договору у випадку не направлення виконавцю підписаного акту виконаних робіт та/або не направлення мотивованої відмови у строк, зазначений в п. 2.15. договору, послуги, надані замовнику вважаються наданими належним чином, в повному обсязі, своєчасно і прийняті замовником без заперечень та зауважень.

Згідно п. п. 4.4., 4.4.6. договору, замовник зобовязаний надати своєму представнику довіреність, оформлену належним чином, відповідно до якої замовник надає право своєму представнику підписувати, подавати та отримувати документи (в тому числі на право підписання умов рекомендованого замовлення, наряду-замовлення, акту виконаних послуг, погодження та/або зміни обєму робіт по ремонту автотранспортних засобів та/або складових частин), а також здійснювати всі дії, повязані з виданням такої довіреності.

Відповідно до п. 5.2. договору, вартість послуг, запасних частин та матеріалів по кожному автотранспортному засобу або складовій частині зазначається в погодженому сторонами наряді-замовленні та акті виконаних робіт. Встановлена в погодженому сторонами наряді-замовленні вартість послуг зміні не підлягає і є остаточною. На підставі наряду-замовлення та акту виконаних робіт виконавець виставляє замовнику рахунок на оплату.

Позивач по справі, в якості підтвердження наданих відповідачу послуг (виконання ремонтних робіт) посилається на наявність підписаних між сторонами заказ-нарядів та актів наданих послуг, які долучено ним до матеріалів справи (а. с. 17-24).

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними з огляду на відсутність доказів звернення до позивача для здійснення ремонтних робіт на автотранспортних засобах підприємства (п. 2.2. договору), зокрема зареєстрованого за державним номером АЕ 0894 ЕМ, а також через відсутність належних доказів, які б свідчили про підписання заказ-нарядів та актів наданих послуг саме уповноваженою особою ТОВ «ТК «Магнат».

Вищезазначені обставини і є причиною виникнення спору між сторонами в даній справі.

Укладений сторонами договір є договором підряду, правовідносини за яким врегульовані главою 61 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Стаття 598 ЦК України встановлює, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Місцевим господарським судом не прийнято до уваги в якості належних та допустимих доказів долучені позивачем до матеріалів справи акти наданих послуг, оскільки на останніх відсутні печатки підприємства відповідача, а з наявних на них підписів неможливо визначити особу підписанта, а відтак неможливо й визначити чи уповноваженою особою підписані акти.

Між тим, врахувавши положення п. 2.16. договору, місцевим господарським судом прийнято до уваги доводи позивача про те, що акти виконаних робіт, рахунки та наряди-замовлення направлені позивачем 20.08.2015 на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення та поштовим чеком (а. с. 31), а тому, за відсутності доказів відмови відповідача від прийняття послуг, суд дійшов до висновку, що роботи відповідачем прийнято без зауважень та заперечень, а строк оплати є таким, що настав.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне:

По-перше згідно частини 1 розділу ІІІ Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2014 № 615 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17.12.2014 за № 1609/26386 надання послуг здійснюється за зверненням замовника чи за його попередньою заявкою, яка реєструється в журналі реєстрації.

Згідно ч. 9 вказаних Правил, облік заяв замовників, договорів, нарядів-замовлень, накладних, квитанцій, гарантійних талонів і претензій ведеться в журналі реєстрації.

Згідно п. 2.2. умов договору, проведення технічного обслуговування та/або ремонт автотранспортних засобів здійснюється замовником за попереднім записом за телефоном станції технічного обслуговування.

В матеріалах справи відсутні належні докази в підтвердження звернення замовника до станції технічного обслуговування для проведення ремонтних робіт автотранспортних засобів та/або їх складових частин.

Також, в матеріалах справи відсутнє погоджене та підписане уповноваженими представниками сторін ремонтне замовлення відповідача на проведення технічного обслуговування та/або ремонт автотранспортних засобів замовника, що передбачено п. 2.7. укладеного між сторонами договору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на відсутність в матеріалах справи довіреності виданої замовником уповноваженій особі на підписання наряд-замовлень, актів приймання-передачі автотранспортних засобів, або їх складових частин, а також довіреності на отримання автотранспортних засобів після виконання всіх ремонтних робіт, що ставить під сумнів той факт, що вказані документи підписані саме уповноваженою замовником особою.

Акт приймання-здачі транспортного засобу на СТО від 10.02.2015 (а. с. 79) не може вважатися належним доказом прийняття транспортного засобу на ремонт, оскільки вказаний акт не засвідчений печатками сторін, не містить відмітки про повернення транспортного засобу з СТО, а тому за наявності заперечення з боку відповідача факту передачі на ремонт транспортного засобу суд вважає, що відповідачем не доведено прийняття транспортного засобу на ремонт згідно вказаного акту.

Оскільки матеріали справи не містять доказів видачі довіреностей уповноваженому представнику замовника, а наявні в наряд-замовленнях та актах наданих послуг підписи не можливо ідентифікувати з огляду на відсутність в них прізвища та ініціалів підписанта з боку замовника, а також з огляду на відсутність в них печатки замовника колегія суддів не приймає вказані документи як належні докази по справі.

По-друге колегія суддів відхиляє доводи позивача, який вважає, що послуги по ремонту автотранспортних засобів надані замовнику належним чином з огляду на невиконання замовником п. 2.16. договору (не направлення мотивованої відмови - протоколу зауважень у строк, зазначений в п. 2.15.), оскільки, згідно наявної в матеріалах справи роздруківки УДППЗ «Укрпошта», поштове відправлення позивача від 20.08.2015 повернуто відділенням поштового звязку за зворотною адресою: «за закінченням встановленого терміну зберігання» 07.10.2015 (а. с. 92).

Таким чином ТОВ «ТК «Магнат» не могло розглянути, підписати, або надати мотивовану відмову від підписання надісланих позивачем засобами поштового звязку актів виконаних робіт (скласти обґрунтований протокол зауважень, або мотивовану відмову від прийняття послуг) у звязку з їх неодержанням.

Позивач не надав доказів належного вручення відповідачу актів виконаних робіт у будь-який інший спосіб.

Колегією суддів критично оцінено надані позивачем докази направлення на адресу відповідача документів, які стосуються виконання умов даного договору, а тому здійснено власне відстеження поштового відправлення позивача від 20.08.2015 (а. с. 31) за допомогою штрих кодового ідентифікатора 269 (який зазначено на фіскальному чеку) на сайті УДППЗ «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku). Так, поштове відправлення повернуте на зберігання до відділення поштового звязку «за закінченням встановленого терміну зберігання» 13.11.2015 (а. с. 111), а тому не може бути доказом вручення його адресату та належного виконання позивачем п. 2.16. договору.

Крім того, в наданому позивачем в якості доказу відправлення на адресу відповідача актів виконаних робіт опису вкладення до цінного листа (а. с. 31) вказано акт виконаних робіт на 8 аркушах, в той час як предметом позову в даній справі є 4 акта виконаних робіт. До того ж в описі вкладенні не вказані індивідуальні реквізити актів виконаних робіт (номер, дата актів наданих послуг), а тому неможливо встановити які саме акти (акт) були направлені відповідачу згідно вказаного опису.

Також колегія суддів звертає свою увагу на той факт, що згідно наявних в матеріалах справи податкових накладних (а. с. 59-62) останні не пройшли обробку через відсутність в податковій інспекції факту здійснення господарської операції. Про відсутність підтвердження факту здійснення господарської діяльності між сторонами в даній справі, також свідчить наявний в матеріалах справи лист Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а. с. 75).

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У звязку з необхідністю всебічного, обєктивного та більш детального дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 позивача зобовязано зявитися до відповідача для проведення технічного огляду спірних транспортних засобів на предмет ремонтних робіт, згідно актів наданих послуг (а. с. 120).

За результатами технічного огляду сторони склали Акт огляду транспортного засобу ДАФ 95ХF держ. Номер НОМЕР_1, VIN: XLRTE47XSOE550715, яким встановлено наявність на автомобілі променевої тяги виробництва фірми «ROSTAR», інші позиції ідентифікувати не вдалося.

Колегія суддів вважає, що сам лише факт наявності встановленої на автомобілі променевої тяги виробництва фірми «ROSTAR» не може свідчити про встановлення її на транспортний засіб відповідача саме позивачем, оскільки вказана запчастина не має індивідуального номера і її неможливо ідентифікувати.

Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказам як факт прийняття на ремонт транспортних засобів так і факт надання послуг з ремонту транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що господарським судом першої інстанції при розгляді справи та прийнятті судового рішення не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що свідчить про не зясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до розяснень пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи, що застосування норм матеріального права цілковито залежить від повноти та правильності встановлення обставин справи, судове рішення не можна визнати законним, через невідповідність зроблених в ньому висновків та неналежне дослідження всіх обставин справи, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за перегляд справи в апеляційному порядку підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Магнат» задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 по справі № 904/8020/15 скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Холлеман Україна» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Орловська, 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Магнат», (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, б. 45, кв.228, ) 1339,80 грн. судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено 19.01.2016.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

ОСОБА_4