ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. Справа № 911/5167/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств, Київська обл., смт Згурівка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ

про стягнення 10 818,01 гривень

за участю представників:

від позивача: Іванкіна (довіреність №14-91 від 18.04.2014)

від відповідача: не прибув

від третьої особи: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.12.2015 Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (далі-ПАТ «НАК «Нафтогаз»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств (далі-КП Згурівський комбінат комунальних підприємств/відповідач) про стягнення 10 818,01 грн, з яких: 4 336,24 грн пені, 5 369,34 грн інфляційних втрат та 1 112,43 грн 3% річних, нарахованих внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу за договором №13/2124-ТЕ-17 від 28.12.2012.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2015 порушено провадження у справі №911/5167/15, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, розгляд справи призначено на 15.12.2015.

15.12.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України надійшло клопотання про заміну третьої особи у даній справі на ОСОБА_1 економічного розвитку та торгівлі.

З огляду на те, що вищезазначене клопотання не обгрунтовано заявником належними та допустимими доказами суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

У судових засіданнях 15.12.2015 та 11.01.2016 судом оголошувалась перерва до 11.01.2016 та 18.01.2016 відповідно.

У судове засідання 18.01.2016 представники відповідача та третьої особи не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 між НАК «Нафтогаз України» (далі-продавець) та КП Згурівський комбінат комунальних підприємств (далі-покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/2124-ТЕ-17 (далі-договір), відповідно до якого, з урахуванням внесених додатковою угодою №2 від 31.12.2013 змін, продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. п. 3.3. та 11.1. договору, з урахуванням внесених додатковою угодою №2 від 31.12.2013 змін, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині передачі газу до 30.06.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Судом встановлено, що позивач свої обовязки за договором в частині постачання природного газу виконав належним чином.

Так, на виконання умов договору, протягом січня-квітня та жовтня-грудня 2013 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ загальною вартістю 106 399,99 грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на актах приймання-передачі природного газу:

- б/н від 31.01.2013 за поставлений газ у січні 2013 року на суму 32 542,79 грн,

- б/н від 28.02.2013 за поставлений газ у лютому 2013 року на суму 17 710,86 грн,

- б/н від 31.03.2013 за поставлений газ у березні 2013 року на суму 17 238,24 грн,

- б/н від 30.04.2013 за поставлений газ у квітні 2013 року на суму 5 065,29 грн,

- б/н від 31.10.2013 за поставлений газ у жовтні 2013 року на суму 3 792,74 грн,

- б/н від 24.01.2014 за поставлений газ у листопаді 2013 року на суму 10 099,17 грн,

- б/н від 24.01.2014 за поставлений газ у грудні 2013 року на суму 19 950,90 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення продавцем (позивачем) умов договору.

Втім, відповідач свої обовязки за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу належним чином не виконав, провівши остаточні розрахунки за поставлений газ з порушенням погоджених сторонами строків, а саме, сплативши:

- 60 000,00 грн 20.05.2013, зарахованих в рахунок оплати газу за січень, лютий та, частково у сумі 9 746,35 грн, березень 2013 року;

- 12 000,00 грн 10.06.2013, зарахованих в рахунок оплати газу за березень (залишок боргу у сумі 7 491,89 грн) та частково у сумі 4 508,11 грн за квітень 2013 року;

- 557,18 грн 13.06.2013, зарахованих в рахунок оплати газу за квітень 2013 року (залишок боргу у сумі 557,18 грн);

- 6 000,00 грн 14.11.2013, зарахованих в рахунок оплати газу за жовтень 2013 року, з віднесенням 2 207,26 грн у якості авансу на оплату поставки газу за листопад 2013 року;

Решта коштів у сумі 27 842,81 грн була перерахована 28.10.2014 позивачу на підставі договору про організацію взаєморозрахунків №726/30 від 09.10.2014, та зарахована в рахунок оплати газу за листопад (залишок заборгованості у розмірі 7 891,91 грн), грудень 2013 року. Копії зазначених документів містяться в матеріалах справи.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, що полягає у порушенні передбачених п. 6.1 договору строків оплати вартості газу, поставленого протягом січня-квітня та жовтня 2013 року, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема:

- 2 165,51 грн пені, нарахованої за періоди:

з 14.02.2013 по 20.05.2013 на суму 32 542,79 грн заборгованості за січень 2013 року,

з 14.03.2013 по 20.05.2013 на суму 17 710,86 грн заборгованості за лютий 2013 року,

з 14.04.2013 по 20.05.2013 на суму 17 238,24 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 21.05.2013 по 10.06.2013 на суму 7 491,89 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 14.05.2013 по 10.06.2013 на суму 5 065,29 грн заборгованості за квітень 2013 року,

з 11.06.2013 по 13.06.2013 на суму 557,18 грн заборгованості за квітень 2013 року,

з 14.11.2013 по 14.11.2013 на суму 3 792,74 грн заборгованості за жовтень 2013 року,

- 433,24 грн 3% річних, нарахованих за періоди:

з 14.02.2013 по 20.05.2013 на суму 32 542,79 грн заборгованості за січень 2013 року,

з 14.03.2013 по 20.05.2013 на суму 17 710,86 грн заборгованості за лютий 2013 року,

з 14.04.2013 по 20.05.2013 на суму 17 238,24 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 21.05.2013 по 10.06.2013 на суму 7 491,89 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 14.05.2013 по 10.06.2013 на суму 5 065,29 грн заборгованості за квітень 2013 року,

з 11.06.2013 по 13.06.2013 на суму 557,18 грн заборгованості за квітень 2013 року,

з 14.11.2013 по 14.11.2013 на суму 3 792,74 грн заборгованості за жовтень 2013 року,

- 40,02 грн інфляційних втрат, нарахованих за періоди:

з 01.03.2013 по 31.05.2013 на 17 710,86 грн заборгованості за лютий 2013 року,

з 01.04.2013 по 31.05.2013 на 17 238,24 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 01.05.2013 по 31.05.2013 на 5 065,29 грн заборгованості за квітень 2013 року,

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 655, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З огляду наведеного, підписання відповідачем актів приймання-передачі природного газу за січень-квітень та жовтень-грудень 2013 року без будь-яких заперечень щодо обсягу поставленого газу свідчить про прийняття відповідачем цього газу та, відповідно, породжує для останнього обовязок щодо його оплати у повному обсязі, у відповідності до п. 6.1 договору, до 14.02.2013, 14.03.2013, 14.04.2013, 14.05.2013, 14.11.2013, 14.12.2013, 14.01.2014 відповідно.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Натомість, в порушення наведених законодавчих та договірних положень відповідач вартість газу, поставленого протягом січня-квітня, жовтня 2013 року, оплатив з порушенням погоджених сторонами строків, що свідчить про підставність вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення договірних зобов'язань.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, він зобовязаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Положеннями п. 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Водночас, в силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати вартості поставленого газу у позивача виникає після спливу строку оплати, встановленого п. 6.1 договору, тобто з 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу та припиняється частково/повністю в день, що передує дню проведення часткових/остаточних розрахунків відповідно.

Враховуючи вищевикладене, а також безпідставне включення позивачем до періоду обрахунку пені днів фактичної сплати заборгованості, суд здійснював обрахунок пені за наступні періоди:

з 14.02.2013 по 19.05.2013 на суму 32 542,79 грн заборгованості за січень 2013 року,

з 14.03.2013 по 19.05.2013 на суму 17 710,86 грн заборгованості за лютий 2013 року,

з 14.04.2013 по 19.05.2013 на суму 17 238,24 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 20.05.2013 по 09.06.2013 на суму 7 491,89 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 14.05.2013 по 09.06.2013 на суму 5 065,29 грн заборгованості за квітень 2013 року,

з 10.06.2013 по 12.06.2013 на суму 557,18 грн заборгованості за квітень 2013 року.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахованої судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 2 134,70 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 2 165,51 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 134,70 грн.

Аналогічна правова позиція про безпідставність включення у розрахунок пені дати сплати заборгованості викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.11.2014 у справі №927/989/14.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, встановлені п. 6.1 договору строки остаточних розрахунків за спожитий газ, дні здійснення відповідачем розрахунків за договором а також безпідставне включення позивачем до періоду обрахунку, зокрема 3% річних, днів фактичної сплати заборгованості, суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення:

- 3% річних за періоди:

з 14.02.2013 по 19.05.2013 на суму 32 542,79 грн заборгованості за січень 2013 року,

з 14.03.2013 по 19.05.2013 на суму 17 710,86 грн заборгованості за лютий 2013 року,

з 14.04.2013 по 19.05.2013 на суму 17 238,24 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 20.05.2013 по 09.06.2013 на суму 7 491,89 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 14.05.2013 по 09.06.2013 на суму 5 065,29 грн заборгованості за квітень 2013 року,

з 10.06.2013 по 12.06.2013 на суму 557,18 грн заборгованості за квітень 2013 року.

- інфляційних втрат за періоди:

з 14.03.2013 по 31.05.2013 на 17 710,86 грн заборгованості за лютий 2013 року,

з 14.04.2013 по 31.05.2013 на 17 238,24 грн заборгованості за березень 2013 року,

з 14.05.2013 по 31.05.2013 на 5 065,29 грн заборгованості за квітень 2013 року,

Оскільки арифметично вірний розмір 3% річних, обрахованих судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 426,99 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 433,24 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 426,99 грн.

Водночас, оскільки розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, обрахованих судом за вказані позивачем періоди з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, є арифметично вірним, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 40,02 грн інфляційних втрат, та відповідно задоволення означеної вимоги.

Крім того, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором в частині проведення своєчасних розрахунків за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 170,73 грн пені, 679,19 грн 3% річних та 5 329,32 грн інфляційних втрат, нарахованих на вартість несвоєчасного оплаченого газу, який було поставленого протягом листопада (залишок боргу у сумі 7 891,91 грн), грудня 2013 року.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Порушенням зобовязання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом.

Натомість, судом встановлено, що 09.10.2014 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - постанова КМ України №30) між сторонами у справі, Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Управлінням фінансів Згурівської районної державної адміністрації, Згурівською селищною радою було укладено договір про організацію взаєморозрахунків №726/30, предметом якого була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статей 14, 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

За умовами зазначеного договору, сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за договором №13/2124-ТЕ-17 від 28.12.2012 на суму 27 842,81 грн.

Відповідно до підпунктів 2, 3 п. 11, п. 16 вказаного договору, сторони зобовязалися: не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовного предмета спору.

З огляду наведеного, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків №726/30, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, отриманий за період, на який була нарахована пеня, 3 % річних та інфляційні втрати, які є предметом розгляду у даній справі, а тому для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.2. договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків, передбачених ст. 625 ЦК України, необхідно щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 25.02.2015 у справі №922/3596/14.

Водночас, як встановлено судом та визнається сторонами у справі у повному обсязі, розрахунок за поставлений природний газ у листопаді (залишок боргу у сумі 7 891,91 грн), грудні 2013 року загальною вартістю 27 842,81 грн відбувся у повному обсязі та порядку, що передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків, що підтверджується наданою позивачем бухгалтерською довідкою.

За таких обставин, враховуючи наведені нормативні та законодавчі приписи, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2 170,73 грн пені, 679,19 грн 3% річних та 5 329,32 грн інфляційних втрат, нарахованих на вартість несвоєчасного оплаченого газу, який було поставленого протягом листопада (залишок боргу у сумі 7 891,91 грн), грудня 2013 року та оплаченого в порядку, передбаченому договором про організацію взаєморозрахунків, не відповідає вимогам статей 611, 612, 625 ЦК України, ст. 230 ГК України, а тому задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція про відсутність правових підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобовязання по оплаті вартості поставленого газу у разі укладення договір про організацію взаєморозрахунків, викладена у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012 та постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі №924/406/14, у той час, як ст. 11128 ГПК України унормована обовязковість рішень Верховного Суду України, прийнятих за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та зобов'язання судів привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 530, 549, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств (07600, Київська обл., Згурівський р-н, смт Згурівка, вул. Київська, 12А, ідентифікаційний код 05392074) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720):

- 2 134 (дві тисячі сто тридцять чотири) грн 70 коп. пені,

- 40 (сорок) грн 02 коп. інфляційних втрат,

- 426 (чотириста двадцять шість) грн 99 коп. 3% річних;

- 292 (двісті девяносто дві) грн 93 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 20.01.2016

Суддя В.А. Ярема