ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" січня 2016 р.Справа № 916/4612/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтер Транс Лоджистікс

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ППЛ 33-35

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України

про визнання недійсними п.п.5.4.3., 6.3. договору, визнання недійсними змін до додатку до договору, стягнення 1499,12грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №524/1 від 19.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №6/2015 від 27.11.2015р.; ОСОБА_3, довіреність №5/2015 від 27.11.2015р.

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: про визнання недійсними п.п.5.4.3., 6.3. договору, визнання недійсними змін до додатку до договору, стягнення 1499,12грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2015р. порушено провадження у справі №916/4612/15 за позовом ТОВ „Інтер Транс Лоджистікс до ТОВ „ППЛ 33-35, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ДП „Адміністрація морських портів України, про визнання недійсними п.п.5.4.3., 6.3. договору, визнання недійсними змін до додатку до договору, стягнення 1499,12грн.

Ухвалою суду від 24.12.2015р. строк розгляду справи продовжено до 02.02.2016р.

Ухвалою суду від 28.12.2015р. у порядку ст.ст.66, 67 ГПК України вжито заходів до забезпечення позову.

13.01.2016р. за вх.№689/16 ТОВ „ППЛ 33-35 подано до суду заяву про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/4612/15, яку уточнено заявою від 16.01.2016р. за вх.№1016/16. Обґрунтовуючи заяву про відвід, товариство послалось на те, що судом прийнято до розгляду позов у даній справі зі сплатою позивачем судового збору у сумі, що є нижчою від встановленої Законом України „Про судовий збір, а також на те, що подані позивачем платіжні документи не є оригіналами, а є копіями, тоді як документи про сплату судового збору мають подаватися в оригіналі, як то вказано у п.2.21. Постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013р.

Крім того, заявник відводу зазначив, що суддя Малярчук І.А. одноособово залучила до участі у справі третю особу ДП „АМПУ, не розяснила представникам сторін право відводу у порядку ст.20 ГПК України, під час судового провадження не довела до відома сторін інформацію про результати проходження нею перевірки, передбаченої Законом України „Про очищення влади.

Також, ТОВ „ППЛ 33-35 вказав, що в ухвалі суду від 18.11.2015р. невірно зазначено зміст ч.ч.4,5 ст.22 ГПК України та при ознайомленні зі справою представником відповідача встановлено наявність олівцевих правок у змісті ухвали від 18.11.2015р., винесеної суддею Малярчук І.А.

Заявник відводу зазначає, що у протоколі судового засідання від 28.12.2015р. не зафіксовано жодних зауважень щодо недоліків позову, висловлених суду.

Усі наведені вище міркування ТОВ „ППЛ 33-35, на думку останнього, вказують на те, що суддею Малярчук І.А. порушено присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України.

Позивач із заявленим відповідачем відводом суду не погоджується з підстав, викладених у запереченні на відвід від 19.01.2016р. за вх.№1050/16.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст.20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

Положення ч.4 ст.20 ГПК України визначають, що відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала (ч.5 ст.20 ГПК України).

Стосовно доводів заявника відводу щодо прийняття судом до розгляду позову, подання якого не супроводжувалось сплатою судового збору у належному розмірі слід зазначити таке.

До позову у даній справі позивачем додано платіжні доручення №2162 від 03.11.2015р. на суму 1218грн., №2161 від 03.11.2015р. на суму 1218грн., №2160 від 03.11.2015р. на суму 1218грн. Одночасно у позові позивачем висунуто три позовні вимоги: про визнання недійсними п.п.5.4.3. та 6.3. договору №175-Е від 01.01.2014р., про визнання недійсними змін до договору №175-Е від 01.01.2014р. та стягнення надмірно сплачених коштів в сумі 1499,12грн. Отже, дві вимоги є немайновими та одна майнова.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України „Про судовий збір (зі змінами та доповненнями станом на 03.09.2015р.) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.1, 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір (зі змінами та доповненнями станом на 03.09.2015р.), ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Отже, з врахуванням ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України „Про судовий збір (зі змінами та доповненнями станом на 03.09.2015р.), ст.8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік №80-VIII від 28.12.2014р., яка встановлює з 1 січня 2015р. мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 грн., та з огляду на заявлення позивачем у позові двох немайнових позовних вимог та однієї майнової, вони загалом мають бути оплачені судовим збором в сумі 3654грн., тобто, по 1218грн. за кожну.

Таким чином, обрахування судового збору із мінімальних заробітних плат, що змінюються на протязі року, суперечить положенням Закону України „Про судовий збір, неврахування чого призвело до сумнівів відповідача щодо відповідності діючому законодавству суми сплаченого позивачем судового збору за розгляд даного позову.

Згідно п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, зокрема, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі

Положення ч.1 ст.32 ГПК України визначають, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, подані позивачем платіжні доручення №2162 від 03.11.2015р. на суму 1218грн., №2161 від 03.11.2015р. на суму 1218грн., №2160 від 03.11.2015р. на суму 1218грн. містять оригінальну печатку Філії „ЮГРУ ПАТ КБ „Приватбанк, яка вказана в даних платіжних дорученнях як „банк платника, та підпис працівника банку ОСОБА_4 із відміткою про зарахування судового збору до державного бюджету. За таких обставин, та з врахуванням фактичного надходження судового збору до Державного бюджету України, у суду відсутні правові підстави сумніватись у тому, що перелічені документи є доказами зарахування до державного бюджету судового збору за подання позову у даній справі та відповідно і не було підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

До уваги заявника відводу, щодо ствердження останнім про неврахування судом при прийнятті позову до розгляду п.2.21. Постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013р., ч.1 ст.4 ГПК України встановлює, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як, Постанови Пленуму Вищого господарського суду України не мають сили закону, носять для нижчестоящих судів рекомендаційний та розяснювальний характер, слугують запорукою єдності судової практики в господарському судочинстві.

Порушуючи провадження у справі №916/4612/15, Господарський суд Одеської області, в складі судді Малярчук І.А., прийняв позовну заяву до розгляду згідно зазначеної позивачем кількості учасників спору, в т.ч. суд вирішив питання про участь у справі ДП „АМПУ в якості третьої особи, що узгоджується із положеннями ст.27 ГПК України. Оскільки залученими можуть бути лише треті особи без самостійних вимог на предмет спору, з боку однієї зі сторін спору, суд зобовязав позивача, за чиєю ініціативою він залучив третю особу, визначитись із статусом третьої особи відносно сторін спору, що і було зроблено позивачем в уточненій позовній заяві, поданій до суду 30.11.2015р. за вх.№2995/15. Ухвалою від 01.12.2015р. суд, згідно названої уточненої позовної заяви позивача, не вирішуючи питання про залучення третьої особи, так як вона вже була залучена до справи, за умови безпосереднього зазначення її позивачем в позовній заяві, встановив її статус на стороні відповідача у справі.

Окремо, слід зазначити, що ч.4 ст.27 ГПК України чітко визначає повноваження суду на вчинення процесуальних дій щодо залучення до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, з підстав чого твердження заявника відводу про неможливість судді, яка розглядає справу одноособово, вирішити питання щодо залучення до участі у справі третьої особи не відповідає положенням процесуального закону.

ТОВ „ППЛ 33-35 у заяві про відвід поскаржився, що суддя Малярчук І.А. не розяснила сторонам право відводу судді, що не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні 01.12.2015р., яке проводилось за участю представників відповідача, зокрема, і представника ОСОБА_2, сторонам було розяснено право, передбачене ст.20 ГПК України, що, до речі, зафіксовано у протоколі аудіо запису судового засідання.

Суд вважає за необхідне наголосити заявнику відводу на тому, що в ухвалі суду від 18.11.2015р. вірно процитовано друге речення ч.4 та повністю ч.5 ст.22 ГПК України, які мають наступний зміст: „...До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Положення частини четвертої статті 22, які встановлюють строки зміни позивачем предмета або підстави позову, а також строки подання відповідачем зустрічного позову, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13.12.2011 Відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов. Положення частини п'ятої статті 22, які встановлюють строки зміни позивачем предмета або підстави позову, а також строки подання відповідачем зустрічного позову, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13.12.2011... (приведена цитата із бази нормативно-правових актів „Законодавство).

У заяві про відвід відповідач вказав на те, що при огляді справи ним встановлено наявність олівцевих правок у змісті ухвали від 18.11.2015р., винесеної суддею Малярчук І.А. з цього питання слід зазначити, що справа перебуває в провадженні судді Малярчук І.А. та проставляння графітним олівцем правок в матеріалах справи, у т.ч. процесуальних документах, жодним чином не впливає на зміст чи вірність та/або чинність таких документів/матеріалів, а є лише робочим моментом роботи зі справою. Необхідно зазначити, що після закриття справи, всі позначки, що зроблені під час роботи зі справою, стираються.

На думку заявника відводу, у протоколі судового засідання від 28.12.2015р. мало бути зафіксовано зауваження щодо недоліків позову, висловлених суду. З підстав чого слід зазначити, що у справі №916/4612/15 здійснюється аудіозапис кожного судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме, програмного комплексу „Діловодство спеціалізованого суду, який обмежений власними можливостями. Так, при проведенні звукозапису судового засідання автоматично технічними засобами програми формується протокол, технічні можливості якого дозволяють секретарю відзначити стадію судового засідання та особу, яка розмовляє в даний проміжок часу. Після закінчення розгляду справи аудіозапис всіх судових засідань у справі записується на СD-диск, який підшивається до матеріалів справи та в подальшому супроводжує справу.

Також, є хибними твердження відповідач про те, що в судовому провадженні суддя, яка розглядає справу, зобовязана повідомляти учасників процесу про результати проходження нею перевірки, передбаченої Законом України „Про очищення влади, - як такі, що не ґрунтуються на законі.

Враховуючи зазначене, обставини, викладені відповідачем ТОВ «ППЛ 33-35» в заяві про відвід суду у складі судді Малярчук І.А. від 13.01.2016р. за вх.№689/16, уточненої заявою від 16.01.2016р. за вх.№1016/16, не свідчать про упередженість судді Малярчук І.А., а отже, не підтверджують наявність обставин, передбачених ч.1 ст.20 ГПК України, для заявлення відводу від розгляду справи №916/4612/15, з огляду на що заява ТОВ „ППЛ 33-35 про відвід судді Малярчук І.А. не підлягає судом задоволенню.

Керуючись ст.ст. 20, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволені заяви ТОВ „ППЛ 33-35 про відвід судді Малярчук І.А. від 13.01.2016р. за вх.№689/16, уточненої заявою від 16.01.2016р. за вх.№1016/16.

Суддя І.А. Малярчук