РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016Справа №910/28366/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг"
про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Бевза А.С. (за дов.)

від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.01.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу № 024/13ФЛЮОТС від 29.10.2013 з додатковими угодами. Позивач передав відповідачеві у лізинг майно, однак, відповідач прострочив сплату лізингових платежів. Позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору лізингу та повернення об'єкта лізингу, однак відповідач відповіді на заяву не надав. В зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про витребування його майна (об'єкту лізингу) з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 05.11.2015 порушено провадження у справі № 910/28366/15, розгляд останньої призначено на 25.11.2015.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач подав 13.11.2015 додаткові документи.

Відповідач в судове засідання 25.11.2015 не з'явився, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, ухвалу суду від 05.11.2015 про порушення провадження у справі не отримав, що підтверджується конвертом з поштовою відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" № 01 2.

Позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду.

У зв'язку з неявкою відповідача, невиконання ним вимог ухвали суду від 05.11.2015 про порушення провадження у справі, суд відклав розгляд справи на 14.12.2015.

Відповідач в судове засідання 14.12.2015 не з'явився, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, ухвалу суду від 25.11.2015 про відкладення розгляду справи не отримав, що підтверджується конвертом з поштовою відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення" № 01 0.

При з'ясуванні питання щодо можливості продовження розгляду справи за відсутності представника відповідача, позивач поклався на розсуд суду.

В зв'язку з необхідністю витребування нових доказів, суд відклав розгляд справи на 28.12.2015.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач подав 17.12.2015 додаткові документи та позовну заяву в новій редакції.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищезазначена заява, за своєю правовою природою являється заявою про зміну підстав позову і подана до суду до початку розгляду справи по суті, а тому приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування позовної заяви в новій редакції. Докази направлення заяви відповідачеві долучені до матеріалів справи.

В судове засідання 28.12.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Ухвалою від 28.12.2015 клопотання позивача задоволено, строк розгляду спору продовжено, розгляд справи відкладено на 20.01.2016.

В судове засідання 20.01.2016 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (лізингодавець) та відповідачем (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013, предметом якого є надання лізингодавцем у платне користування лізингоодержувачу предмету лізингу, найменування, кількість, рік випуску, ціна, загальна вартість вказані у специфікації на визначений цим договором строк, за встановлену лізингодавцем плату. Лізингодавець зобов'язується передати лізингоодержувачу у платне користування у 2013 році предмет лізингу згідно специфікації (додаток № 2) та статті 5 договору на строк вказаний у статті 2 договору, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти та оплатити ці послуги згідно статті 3, 4, 5 цього договору. Протягом строку дії договору предмет лізингу є власністю лізингодавця. (п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору).

Відповідно до свідоцтва виданого Держсільгоспінспекцією в м.Києві, про реєстрацію машини серії ЕА №073198, 10.01.2014 зареєстрований екскаватор гусеничний, реєстраційний номер 607722АА марки DООSAN SOLAR 255 LC-V 2008 року випуску, заводський номер DHKHEMYOK80001568, двигун №DB58TIS800026ЕA, масою машини 24500 кг. Власником машини є ТОВ «КрАЗ ЛІЗИНГ» код 34979070.

Згідно специфікації до договору фінансового лізингу № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013 предметом лізингу являється: гусеничний екскаватор DООSAN SOLAR 255 LC-V, 2008 року випуску, вартістю 660000,00 грн.

Згідно п. 1.5 Договору сторони дійшли згоди, що предмет лізингу та/або майнові права на нього будуть передані в заставу банку, який фінансуватиме операції з фінансового лізингу в забезпечення виконання лізингодавцем своїх зобов'язань перед банком.

Строк, на який предмет лізингу передається у фінансовий лізинг становить 30 місяців з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. (п. 2.1 Договору).

Передача предмету лізингу лізингоодержувачу у користування відбувається не пізніше ніж через 30 банківських днів після отримання лізингодавцем першого платежу. Приймання лізингоодержуваечм предмету лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, відповідність предмету лізингу техніко-експлуатаційним показникам та умовам договору. Акт приймання-передачі підписується комісією у складі повноважних представників сторін і скріплюється печатками сторін. (п. 5.3, 5.4 Договору).

Згідно акту приймання-передачі предмету лізингу від 29.11.2013 № 095/13 гусеничний екскаватор DООSAN SOLAR 255 LC-V, заводський номер DHKHEMYOK80001568, двигун №DB58TIS800026ЕA переданий лізингодавцем у фінансовий лізинг лізингоодержувачу відповідно до договору фінансового лізингу № 024/13 ФЛЮОТС від 29.11.2013. Вказаний акт підписаний та скріплений печатками контрагентів. Переданий транспортний засіб не може бути переданий лізингоодержувачем в суборенду, позичений третій стороні, віданний в заставу або відчужений будь яким іншим способом, а також використаний для перетину державного кордону України без додаткової письмової згоди лізингодавця.

Відповідно до п. 3.1, 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди № 2-024/13 ФЛЮОТС від 03.02.2014 ціна договору (загальна сума лізингових платежів) складає без ПДВ - 744581,33 грн., ПДВ - 68476,42 грн., разом з ПДВ - 813057,75 грн. У ціні договору загальна сума витрат та винагороди за договором складає суму без ПДВ - 153053,75 грн, при умові дотримання лізингоодержувачем встановленого договором графіку сплати лізингових платежів. Загальна сума витрат та винагороди може бути збільшена з урахуванням п. 4.1.4 Договору.

У ціні договору вартість предмету лізингу складає 550000,00 грн., ПДВ - 110000,00 грн., разом з ПДВ - 660000,00 грн. (п. 3.2 Договору).

Згідно п. 4.1 договору, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до графіку сплати лізингових платежів (додаток № 1 до договору в редакції Додаткової угоди № 4-024/13 ФЛЮОТС від 05.05.2014). Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню вартості предмету лізингу, згідно договору, з врахуванням коригування, вказаного в п. 4.11 договору; витрати на страхування предмету лізингу; витрати на державну реєстрацію предмету лізингу, витрати з оплати податку з власників транспортних засобів; витрати на нотаріальні дії; винагороду та інші витрати лізингодавця, з урахуванням коригування, вказаного у п. 4.11 договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 4-024/13 ФЛЮОТС від 05.05.2014 лізингоодержувач до 25 травня 2014 зобов'язаний сплатити перший платіж (перша частина) в розмірі без ПДВ - 51604,34 грн., ПДВ - 8395,66 грн., разом з ПДВ - 60000,00 грн., а до 20 червня 2014 перший платіж (друга частина) в розмірі без ПДВ - 132216,93 грн., ПДВ - 21510,00 грн., разом з ПДВ - 153726,93 грн.

Строк оплати чергового лізингового платежу наступає щомісяця і припадає на 20 число у відповідному місяці. Якщо строк оплати у відповідному місяці припадає на неробочий день, то лізингоодержувач зобов'язаний сплатити такий платіж не пізніше дня, який передує останньому робочому дню, за яким настає такий неробочий день. Датою виконання будь-якого платежу за договором вважається дата фактичного надходження грошових коштів на банківський рахунок лізингодавця. Лізинговий платіж перерахований несвоєчасно або в неповному обсязі, тягне за собою накладення штрафних санкцій, передбачених п. 13.2 Договору. (п. 4.4, 4.10 Договору).

Позивач надав до матеріалів справи копії банківських виписок по рахунку на підтвердження часткової сплати лізингових платежів за договором № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013: виписка за період з 20.02.2014 по 20.02.2014 на суму 8168,49 грн.; виписка за період з 20.06.2014 по 20.06.2014 на суму 25000,00 грн.; виписка за період з 24.07.2014 по 24.07.2014 на суму 4742,31 грн. та 25227,69 грн. Загальна сума сплачених лізингових платежів складає 63138,49 грн.

03.03.2015 року між сторонами складений акт звіряння взаємних розрахунків за період з 20.02.2014 по 01.12.2014 за договором фінансового лізингу № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013, згідно із яким відповідач за вказаний період сплатив позивачу 63138,49 грн., заборгованість станом на 31.12.2014 року склала 314045,30 грн.

Вказані правочини є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно графіку нарахування та сплати лізингових платежів за договором № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013, станом на звернення позивача з позовом до суду відповідач мав сплатити лізингових платежів у сумі 649603,89 грн. До матеріалів справи надано докази оплати лізингових платежів у розмірі 63138,49 грн. Отже несплаченою являється сума у розмірі 586465,54 грн.

24.06.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 285, в якому повідомив про існування у ТОВ "Делюкс-Білдінг" заборгованості за рядом договорів лізингу, та просив сплатити суму заборгованості у розмірі 1573979,07 грн. до 25.06.2014. У разі не сплати боргу у визначений термін повідомив про здійснення нарахування штрафних санкцій.

07.08.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 438, в якому вимагав сплатити суму боргу у розмірі 150000,00 грн. терміново до 12-00 08.08.2014. Позивач попередив, що в разі несплати буде розпочата процедура призупинення експлуатації предмету лізингу та його опечатування.

12.08.2014 позивач звернувся до відповідача за претензією № 442, в якій вимагав сплатити суму боргу по лізинговим платежам у розмірі 2739808,25 грн. в десятиденний термін з дня отримання даної претензії.

23.12.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 661, в якому зауважив про існування заборгованості за договором № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013 у розмірі 319795,30 грн. та нарахування пені у розмірі 34459,04 грн.

11.06.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією № 287, в якій вимагає сплатити суму боргу та пеню у розмірі 843602,20 грн., в зв'язку з простроченням оплати за договорами фінансового лізингу.

15.07.2015 позивач звернувся до відповідача з листом № 334, в якому просив сплатити заборгованість за договорами фінансового лізингу у сумі 4871733,63 грн. з урахуванням пені.

Відповідач відповідей на вказані вище листи не надав, суму боргу не сплатив.

Згідно п. 5.8, 7.1.10 договору, у випадку дострокового припинення договору лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу в робочому непошкодженому стані, з урахуванням нормативного зносу. У разі дострокового припинення дії договору повернути предмет лізингу з усіма його складовими частинами, обладнанням, документами та іншим, отриманим згідно акту приймання-передачі, в придатному для експлуатації стані. Предмет лізингу має бути повернутий у справному стані , а ступінь зношеності повинна відповідати його зносу за час користування. Повернення предмету лізингу не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх несплачених платежів до дати вилучення предмету лізингу, передбачених договором, в тому числі не сплачені штрафні санкції.

Лізингодавець має право безспірно вилучити предмет лізингу в таких випадках: несплати лізингоодержувачем лізингового платежу в повному обсязі, або частково, протягом 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого графіком нарахування та сплати лізингових платежів (п. 12.1, 12.1.1 Договору).

Відповідно до п. 12.2, 12.3, 12.4 договору, у випадку виникнення будь-якої з підстав, передбачених в п. 12.1.1-12.1.4 цього договору лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення про вилучення предмета лізингу із зазначенням строку його повернення. Документом, що підтверджує факт прийняття лізингодавцем рішення про розірвання договору є рекомендований лист лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний за власний рахунок, протягом 5 днів з моменту отримання від лізингодавця відповідної вимоги, повернути предмет лізингу лізингодавцю, то у відповідності чинного законодавства здійснюється примусове вилучення предмету лізингу у лізингоодержувача.

У випадку, якщо лізингоодержувач не сплачує будь-який черговий лізинговий платіж в повному обсязі або частково протягом 30 календарних днів з моменту виникнення обов'язку його сплатити за вказаним договором, не виконує вимоги лізингодавця безспірно повернути, лізингодавець має право здійснити примусове вилучення предмету лізингу з залученням правоохоронних органів та/або із застосуванням інших механізмів.

В разі виникнення підстав для вилучення предмету лізингу у лізингоодержувача, всі попередньо сплачені платежі є власністю лізингодавця та не підлягають поверненню лізингоодержувачу.

Цей договір може бути достроково розірваний за згодою сторін, або лізингодавцем у односторонньому порядку відповідно до п. 19.2 цього договору. Лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір у випадках, коли лізингоодержувач: порушив п. 4.1 цього договору, не сплачує лізингові платежі протягом 1 місяця з дня настання строку платежу, встановленого згідно графіку нарахування та сплати лізингових платежів (п. 19.1,.19.2.2 Договору).

Згідно п. 19.3 договору, у випадку розірвання договору в односторонньому порядку з ініціативи лізингодавця, договір вважається розірваним, якщо лізингодавець письмово повідомив лізингоодержувача про свої наміри не раніше ніж за 10 календарних днів та вказав причини розірвання договору, безспірно або за згодою сторін вилучив у лізингоодержувача предмет договору.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору. (п. 23.1 Договору).

Відповідно до п. 20.1 договору, протягом усього строку дії договору предмет лізингу є власністю лізингодавця.

Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія ЕА № 073198, власником гусеничного екскаватора DООSAN SOLAR 255 LC-V, заводський номер DHKHEMYOK80001568, є ТОВ "КрАЗ Лізинг".

27.07.2015 позивач звернувся до відповідача з листом № 366 та приписом № 368, в якому повідомив про дострокове розірвання договору лізингу № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013, в зв'язку з несплатою лізингових платежів та наявністю заборгованості у розмірі 671299,39 грн. Та просив підготувати предмет лізингу: гусеничний екскаватор DООSAN SOLAR 255 LC-V, заводський номер DHKHEMYOK80001568, та безспірно передати його до 05.08.2015 за адресою: м. Бровари, вул.. Щолківська, 37. Згідно копії конверта, датованого 28.07.2015 позивач направив за місцезнаходженням відповідача вказаний вище лист. В зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання лист був повернутий відправнику 31.08.2015.

Відповідач відповіді на вказаний вище лист не надав, суму боргу не сплатив, предмет лізингу не повернув.

Позивач належним чином повідомив про розірвання договору фінансового лізингу № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013 та про необхідність повернути предмет лізингу.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Договір фінансового лізингу № 024/13 ФЛЮОТС від 29.10.2013 розірваний, а тому підстав для перебування спірного майна у фактичному володінні відповідача не має.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 399 ЦК України, право володіння припиняється у разі, зокрема, витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. За приписами ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 2, 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Частиною 4 статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Цивільний кодекс України у главі 29 передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми статей 387, 388 Цивільного кодексу України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на наведені норми, власник вправі вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, придбаного володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Як зазначено вище, позивачем надано до матеріалів справи доказ на підтвердження права власності на спірне майна, а саме Свідоцтво про реєстрацію машини серія ЕА № 073198, отже належним чином доведено право його власності на предмет лізингу за Договором.

При вирішенні спорів про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до статей 387, 388 ЦК необхідно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника або особи, якій він передав його у володіння, за наявності на це згоди законного розпорядника зазначеного майна (постанова Верховного Суду України від 28 березня 2011 р. у справі №3-17гс11).

Відповідно до матеріалів справи спірне майно було передано позивачем відповідачу у фінансовий лізинг за Атом приймання-передачі предмету лізингу від 29.11.2013 № 095/13, тому факт вибуття спірного майна з володіння позивача (власника) сторонами не заперечується.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. (п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав").

Встановивши під час розгляду справи, відсутність у відповідача правових підстав на володіння предметом лізингу на підставі Договору, а також, відсутність обставин передачі відповідачем предмету лізингу третім особам, оскільки власником навантажувача фронтального з індивідуально-визначеними ознаками (гусеничний екскаватор DООSAN SOLAR 255 LC-V, заводський номер DHKHEMYOK80001568) є позивач, то з урахуванням положень ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України таке майно підлягає витребуванню шляхом передачі на користь власника.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014р. №80-VIII станом на день звернення до суду мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218, 00 грн.

При цьому, згідно з п.п. 1 та п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній з 01.09.2015р.) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв в господарському суді майнового характеру становить не менше 1 218,00 грн. та не більше 182 700,00 грн., а розмір судового збору за розгляд позовних заяв немайнового характеру становить 1 218,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу ІV Господарського процесуального кодексу України" до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Оскільки, позовні вимоги в даній справі про витребування майна носять майновий характер спору, тобто підлягають вартісній оцінці, то сплата судового збору, повинна була відбуватись за ставками встановленими для позовних заяв майнового характеру з урахуванням вартості майна, про витребування якого заявлено в даній справі.

Таким чином, загальна сума судового збору, що мала бути сплачена позивачем при зверненні до суду з даним позовом складає 9900,00 грн., з урахуванням того, що вартість майна, про витребування якого заявлено в даній справі, у відповідності до п. 3.2. Договору, становить 660000,00 грн.

Як встановлено судом, позивачем додано до позовної заяви, в якості доказу сплати судового збору, платіжне доручення № 31 від 23.10.2015 на суму в розмірі 1 378,00 грн.

Таким чином, враховуючи зазначену норму, позивачем подано з позовною заявою докази на підтвердження сплати суми судового збору не в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.23. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може, зокрема, зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк.

Оскільки обставина недоплати судового збору встановлена судом не в процесі розгляду прийнятої заяви, а під час прийняття рішення в справі, то з огляду на викладені норми, з урахуванням задоволення позовних вимог, з відповідача має бути стягнуто в рахунок Державного бюджету України недоплачена сума судового збору в розмірі 8522,00 грн.

Окрім того, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, сплачений позивачем, в розмірі 1378,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, будинок 2-А ) екскаватор гусеничний DООSAN SOLAR 255 LC-V, 2008 року випуску, реєстраційний номер 60722АА, заводський номер DHKHEMYOK80001568, двигун № DB 58TIS800026EA та передати його в розпорядження Товариству з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, будинок 11-Б, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, будинок 2-А ) на користь Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" 01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, будинок 11-Б, ) суму судового збору в розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, будинок 2-А ) на користь Державного бюджету України (, р/р 3001, одержувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код платежу 22030001) суму судового збору в розмірі 8522,00 грн. (вісім тисяч п'ятсот двадцять дві гривні 00 копійок).

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.01.2016

Суддя І.В.Усатенко