ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р.Справа № 923/130/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Лисенко В.А., Діброви Г.І.

(Склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №41 від 12.01.2016 року щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв'язку з перебуванням суддів Колоколова С.І. та Принцевської Н.М. у відпустці)

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 7 від 11.01.16

від відповідача: Амінова С.Р. довіреність № 1 від 07.01.16

від третьої особи:не з'явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення господарського суду Херсонської області від 11.03.2014 року

у справі № 923/130/14

за позовом ОСОБА_4

до Приватного акціонерного товариства "Херсонгазсервіс"

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа ОСОБА_3

про визнання недійсними рішення наглядової ради та рішення правління

В С Т А Н О В И В :

10.02.2014 р. ОСОБА_4 звернулася до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Херсонгазсервіс" про визнання недійсними:

- рішення Правління ВАТ "Херсонгазсервіс", оформлене протоколом засідання Правління ВАТ "Херсонгазсервіс" від 10 вересня 2010 року, яким вирішено реалізувати цех заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Несторова,2-В;

- рішення Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс", оформлене протоколом засідання Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" №1 від 11 вересня 2010 року, яким надано згоду реалізувати майстерні заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Несторова,2-В.

Позовні вимоги ОСОБА_4 ґрунтуються на тому, що оскаржені рішення правління та наглядової ради порушують її права як акціонера ВАТ «Херсонгазсервіс», оскільки вона як член Правління не була присутня при прийнятті Правлінням та Наглядовою радою оскаржених рішень, про що свідчать протоколи Правління від 10.09.10 р. та Наглядової ради від 11.09.10 р., в яких відсутній її підпис.

Крім того, ОСОБА_4 зазначає на те, що оскаржене рішення Правління є незаконним і з огляду на те, що засідання Правління було неправомочним, оскільки участь у засіданні правління всупереч Статуту товариства приймали менше ніж ѕ членів Правління. При цьому акціонер ОСОБА_5, яка зазначена в протоколі засідання Правління від 10.09.10 р., як член Правління, на час його засідання не була співробітником товариства, а відповідно із положеннями п.10.3 статуту товариства не могла бути членом Правління.

ОСОБА_4 також вважає, що оскаржені рішення Правління та Наглядової ради прийняті із перевищенням повноважень, оскільки вказаними рішеннями вирішено питання щодо розпорядження основними фондами та майном товариства, в той час як Статутом товариства до компетенції жодного з органів управління товариством не віднесено розпорядження основними фондами та майном товариства, а тому повноваження цих органів необхідно визначати згідно із чинним на той час Законом України «Про господарські товариства» (п. і ч.5 ст.41), яким встановлено, що затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує вказану у статуті товариства, є компетенцією вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів акціонерів.

Підставою для визнання недійсним рішення Наглядової ради відповідача від 11.09.10 р. на думку позивача є також та обставина, що на час прийняття цього рішення відповідно із п.9.5 Статуту ВАТ «Херсонгазсервіс» ОСОБА_6 не був членом Наглядової ради, оскільки не був акціонером ВАТ «Херсонгазсервіс».

Позивач в позовній заяві також звертає увагу на те, що в рішенні Правління від 10.09.10 р. йдеться про реалізацію цеху заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Нестерова, 2-В; в рішенні Наглядової ради про реалізацію майстерень заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Нестерова, 2-В; а в договорі купівлі-продажу від 27.10.10 р. предметом зазначено центральна майстерня літера «В» м. Херсон, вул. Нестерова, 2-В.

Вищезазначені порушення, допущені відповідачем при прийнятті оскаржених рішень Правління та Наглядової ради щодо реалізації цеху заготівлі виробництва та їх фактичне виконання шляхом укладання 27.10.10 р. договору купівлі-продажу вказаного цеху, крім її права на участь в прийнятті цих рішень, порушили її право на отримання грошових коштів, пропорційно її частки у статутному фонді товариства. При цьому внаслідок продажу активів підприємства була занижена вартість її долі у товаристві, чим порушені її корпоративні права та інтереси як акціонера.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.03.2014 р. (суддя Литвинова В.В.) позов ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Херсонгазсервіс" задоволено, визнано недійсними:

- рішення Правління ВАТ "Херсонгазсервіс", оформлене протоколом засідання Правління ВАТ "Херсонгазсервіс" від 10.09.2010 р., яким вирішено реалізувати цех заготівлі виробництва за адресою м. Херсон ,вул. Несторова,2-В;

- рішення Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс", оформлене протоколом засідання Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" №1 від 11.09.2010 р., яким надано згоду реалізувати майстерні заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Несторова,2-В;

- стягнуто з ПАТ "Херсонгазсервіс" на користь ОСОБА_4 2436,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що оспорюванні позивачем рішення Правління та Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" прийняті у порушення Статуту цього товариства та норм Закону України "Про господарські товариства".

Так, за висновком суду 1 інстанції оскаржене рішення Правління ТОВ «Херсонгазсервіс» є неправомочним, оскільки в порушення п. 10.12 Статуту товариства засідання Правління відбулося за участю менше ніж ѕ членів Правління, так як ОСОБА_4 не приймала участі у цьому засіданні, а ОСОБА_5 не могла приймати участі у засіданні і бути членом Правління, так як на той час не була співробітником ВАТ «Херсонгазсервіс».

Щодо оскарженого рішення Наглядової ради суд 1 інстанції дійшов висновку, що воно прийнято із перевищенням повноважень, оскільки п.9.3 Статуту товариства до повноважень Наглядової ради віднесено затвердження умов договорів та надання права на заставу майна товариства на суму, що перевищує статутний фонд товариства, а оскаржуваним рішенням вирішено питання щодо реалізації майна на суму, що перевищує статутний фонд товариства. Крім того, ОСОБА_6, який зазначений в протоколі наглядової ради від 11.09.10 р., як член Наглядової ради, не був акціонером товариства на той час, а відповідно із цим та положеннями п.9.5 Товариства не міг бути членом Наглядової ради. Зазначена в протоколі Наглядової ради від 11.09.10 р. ОСОБА_4, як присутня на засіданні ради, фактично не була присутня, що підтверджується відсутністю її підпису в протоколі.

За вищенаведених обставин, суд 1 інстанції дійшов висновку про недійсність рішень Правління від 10.09.10 р., Наглядової ради від 11.10.10 р. і порушення ними корпоративних прав і інтересів позивача як акціонера та задовольнив позов у повному обсязі.

Зазначене рішення не було оскаржено сторонами спору в апеляційному порядку в строки встановлені ст. 93 ГПК України і відповідно до приписів ст. 85 ГПК України набрало законної сили.

Проте не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, фізична особа ОСОБА_3, яка не брала участі у справі, однак яка вважає, що цим рішенням порушуються (вирішуються) її права, звернулась 04.06.2015 р. до Одеського апеляційного господарського суду (через господарський суд Херсонської області) з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що оспорюванні позивачем рішення Правління та Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" були прийняти у відповідності наданих цим органам товариства повноваженням та нормам Законів України "Про господарські товариства" та "Про акціонерні товариства".

Так, скаржник вважає, що суд 1 інстанції дійшов безпідставного висновку, щодо неправомочності Наглядової ради ВАТ «Херсонгазсервіс» при прийнятті 11.09.10 р. оскарженого рішення, оскільки такий висновок ґрунтується на тому, що один з 3-х членів наглядової ради на час прийняття цього рішення не був акціонером товариства і в якості доказу на підтвердження цієї обставини суд послався на довідку голови правління товариства про те, що ОСОБА_6 не був акціонером станом на 11.09.10р., в той час як згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» належним доказом набуття чи припинення повноважень члена Наглядової ради є відповідне рішення загальних зборів акціонерного товариства. На думку скаржника та обставина, що член Наглядової ради ОСОБА_6 не був акціонером товариства, сама по собі не є належним доказом припинення його повноважень, як члена Наглядової ради, а відповідно із цим оскаржене рішення Наглядової ради прийнято у повному складі. До того ж в матеріалах справи відсутні належні докази про те, що ОСОБА_6 на час прийняття Наглядовою радою оскарженого рішення не був акціонером ВАТ «Херсонгазсервіс», оскільки в матеріалах справи міститься копія реєстру акціонерів ВАТ «Херсонгазсервіс» станом на 01.12.11 р., в той час як оскаржене рішення Наглядової ради прийнято 11.09.10 р.

Скаржник також вважає помилковим й висновок суду 1 інстанції про те, ОСОБА_5 на час прийняття 10.09.10 р. оскарженого рішення Правління ВАТ «Херсонгазсервіс» не була членом Правління, а відповідно із цим воно суперечить вимогам п.10.3 Статуту ВАТ «Херсонгазсервіс», оскільки згідно із Статутом товариства члени Правління обираються загальними зборами, а тому їх повноваження також припиняються рішенням загальних зборів.

Крім того, скаржник зазначає на те, що суд 1 інстанції не звернув уваги на те, що

позивачка на час звернення до суду з цим позовом вже не була акціонером товариства і відповідно не мала права оскаржувати ці рішення Наглядової ради та Правління, до того ж ОСОБА_4 пропустила строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_3 зазначила, що оскаржене судове рішення стосується її прав, оскільки 27.10.2009 року між ВАТ "Херсонгазсервіс" та нею було укладено договір купівлі нерухомого майна, згоду на відчуження якого надано вищевказаними рішеннями Правління та Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс", а тому при розгляді цього спору її необхідно було залучити до участі у справі в якості третьої особи.

Скаржник також заявив клопотання про відновлення строку на подання цієї скарги з посиланням на те, що про існування вказаного рішення господарського суду вона узнала лише 15.05.2015р. при отриманні заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсону від 18.04.2014р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18.06.2015 р. скаржнику відновлено строк на подання цієї апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Приймаючи до уваги що після ухвалення місцевим господарським судом рішення по цієї справі було здійснено реорганізацію відповідача з Приватного акціонерного товариства "Херсонгазсервіс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонгазсервіс", відповідно до приписів ст.25 ГПК України на стадії апеляційного провадження було здійснено процесуальне правонаступництво, тобто замінено Приватне акціонерне товариство "Херсонгазсервіс" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонгазсервіс".

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11 серпня 2015 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення господарського суду Херсонської області від 11 березня 2014 року у справі №923/130/14 припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.11.15 р. скасовано ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 11 серпня 2015 року, а справу передано на розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.15 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження для розгляду по суті.

В ході розгляду апеляційної скарги позивач та відповідач просили залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

В судовому засіданні апеляційного суду ухвалою від 14.01.16 р. до участі у справі в якості 3 особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_3.

13.01.16 р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшло письмове клопотання про витребування додаткових доказів, яке судовою колегією залишено без задоволення у зв'язку із достатністю наявних у матеріалах справи і додатково наданих доказів для розгляду справи по суті.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання належним чином повідомлена, однак своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалася, тому апеляційна скарга розглянута без її участі.

14.01.16 р. до канцелярії Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява позивача ОСОБА_4 про відмову від позову та припинення провадження у справі. Вказана заява ОСОБА_4 в судовому засіданні була розглянута та залишена без задоволення, оскільки відповідно із статтею 22 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову лише до прийняття рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Як вбачається із реєстрів власників іменних цінних паперів, складених станом на 27.06.2008 р. та 01.12.2011 р. у вказаний період ОСОБА_4 була акціонером ВАТ «Херсонгазсервіс» у зв'язку із чим остання вважаючи що її права як акціонера на час прийняття оскаржених рішень Наглядової ради та Правління ВАТ «Херсонгазсервіс» порушеними, звернулася із даним позовом до ПАТ «Херсонгазсервіс», яке відповідно із п.1.2 його Статуту є повним правонаступником ВАТ «Херсонгазсервіс».

Згідно із наявними матеріалами справи 11.09.2010 р. Правлінням ВАТ "Херсонгазсервіс" було прийнято рішення про реалізацію цеху заготовки виробництва за адресою: м. Херсон, вул. Нестерова, 2-в, оформлене відповідним протоколом засідання Правління ВАТ "Херсонгазсервіс" від 10.09.2010 р., а 11.09.2010 р. Наглядовою радою ВАТ "Херсонгазсервіс" було прийнято рішення про надання дозволу на реалізацію цеху заготовки виробництва за адресою: м. Херсон, вул. Нестерова, 2-в, оформлене протоколом №1 засідання Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" від 11.09.2010 р.

На підставі вищевказаних рішень Правління та Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" між ВАТ "Херсонгазсервіс" (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) 27.10.10 р. було укладено договір купівлі-продажу центральної майстерні літера "В", загальною площею 825,6 кв.м., яка знаходиться по вул. Нестерова, 2-в в м. Херсоні.

Згідно з п.10.1. Статуту ВАТ "Херсонгазсервіс" (далі - Статут товариства) Виконавчим органом товариства, який здійснює оперативне керівництво його поточною діяльністю, є Правління товариства, яке складається з п'яти членів, обирається на загальних зборах акціонерів строком на три роки.

Відповідно із п.10.3 Статуту склад і число членів Правління визначається загальними зборами товариства. Членами Правління товариства (відповідно до п.10.3. Статуту) можуть бути особи, які перебувають з товариством у трудових стосунках.

Із змісту пункту 10.3 Статуту товариства вбачається що обрання членів Правління, а відповідно й припинення їх повноважень відноситься до компетенції загальних зборів товариства, що свідчить про те, що для припинення повноважень члена Правління необхідно рішення загальних зборів із зазначенням підстав припинення таких повноважень.

Згідно протоколу зборів акціонерів ВАТ "Херсонгазсервіс" №1 від 27.06.2008 р. у склад Правління були обрані 5 осіб: ОСОБА_7 - голова правління (акціонер), ОСОБА_8 - член правління (акціонер), ОСОБА_5 - член правління (акціонер), ОСОБА_4 - член правління (акціонер), ОСОБА_9 - член правління (акціонер).

Відповідно із засвідченою ксерокопією протоколу №1 загальних зборів акціонерів ВАТ «Херсонгазсервіс» від 18.01.12 р., яка надана до апеляційного суду скаржником ОСОБА_3, склад Правління товариства, який обирався 27.06.2008 р. було переобрано на новий склад. Згідно із засвідченою ксерокопією протоколу №1 засідання Правління ВАТ «Херсонгазсервіс» від 18.01.12 р., яку також надала скаржник ОСОБА_3, до складу нового Правління увійшли, у тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Пунктом 10.12. Статуту товариства передбачено, що засідання Правління є правомочним, якщо на ньому беруть участь не менше 3/4 членів Правління. Рішення Правління приймаються простою більшістю голосів членів Правління, присутніх на засіданні. У разі рівності голосів голос головуючого є вирішальним.

Згідно матеріалів справи, в протоколі засідання Правління ВАТ "Херсонгазсервіс" від 10.09.2010 р. вказано, що в даному засіданні приймало участь три члени Правління: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Позивач - ОСОБА_4 - стверджує, що не приймала участі в засіданні Правління 10.09.2010 року у зв'язку із тим, що в протоколі засідання Правління від 10.09.10 р. відсутній її підпис. Однак, судова колегія вважає її доводи безпідставними, оскільки а ні Статут товариства, а ні закон не передбачає підпису всіх членів Правління у протоколах його засідань. Інших доказів, які б підтверджували відсутність позивача на засіданні Правління від 10.09.10 р. остання всупереч вимогам ст.33 ГПК України не надала.

Позивач ОСОБА_4 також стверджує, що ОСОБА_5 станом на 10.09.2010 р. не була співробітником ВАТ "Херсонгазсервіс" і її повноваження, як члена Правління припинилися у відповідності із п.10.3. Статуту товариства.

Однак, згідно із наявними матеріалами справи, на час прийняття судом 1 інстанції оскарженого рішення позивачем всупереч вимогам ст.33 ГПК України не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 станом на 10.09.10 р. не була співробітником ВАТ "Херсонгазсервіс" і її повноваження, як члена Правління припинилися у відповідності із п.10.3. Статуту товариства.

З огляду на зазначене позивач не довела належними доказами той факт, що на момент прийняття відповідачем спірного рішення Правління повноваження члена Правління ОСОБА_5 припинилися. Навпаки згідно із засвідченими ксерокопіями протоколів загальних зборів акціонерів ВАТ «Херсонгазсервіс» від 18.01.12 р. та протоколу №1 засідання Правління ВАТ «Херсонгазсервіс» від 18.01.12 р. була переобрана на новий строк, тобто ОСОБА_5 на час прийняття спірного рішення Правління була повноважним членом Правління.

У зв'язку із вищенаведеним, посилання позивача на лист відповідача від 20.01.2014 р. №3 та копію трудової книжки ОСОБА_5, як на докази, підтверджуючі припинення повноважень члена Правління ОСОБА_5 на час прийняття рішення Правління від 10.09.10 р., судовою колегією не приймаються. До того ж ці докази позивачем не надавалися до суду 1 інстанції і остання не обґрунтувала неможливість їх надання до суду 1 інстанції.

Незважаючи на вищенаведене, судова колегія вважає, що суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про те, що засідання Правління ВАТ "Херсонгазсервіс" від 10.09.2010 р. було неправомочним, оскільки в ньому брало участь тільки 3 члена Правління, у той час як згідно із Пунктом 10.12. Статуту товариства засідання Правління є правомочним, якщо на ньому беруть участь не менше 3/4 членів Правління, тобто більше 3 членів (5х3/4=3,75). Таким чином, засідання Правління є правомочним, якщо у ньому бере участь 4 члена Правління, у спірному ж рішенні Правління зазначено тільки 3 члена Правління.

Пунктом 10.5. Статуту товариства передбачено, що Правління вирішує всі питання діяльності товариства, крім тих, що належать до компетенції загальних зборів і Наглядової ради товариства.

Згідно п.п. в) п.9.3. Статуту товариства до компетенції Наглядової ради належить затвердження умов договорів (угод) та надання права на заставу майна товариства на суму, що перевищує статутний фонд товариства. Згідно п.5.2. Статуту товариства статутний фонд складає 97056,96 грн.

Договір купівлі-продажу від 27.10.2010 р. центральної майстерні літера "В", загальною площею 825,6 кв. м., яка знаходиться по вул. Нестерова, 2-в в м. Херсоні, було вчинено за 346749,00 грн., що значно перевищує статутний фонд товариства.

Враховуючи викладене, саме до компетенції Наглядової ради належало затвердження умов вищезазначеного договору купівлі-продажу, однак рішенням Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" від 11.09.2010 р., оформленим протоколом засідання Наглядової ради №1 від 11.09.2010 р. договір не затверджувався, так як на той час він не був укладений, а було надано дозвіл на реалізацію майстерень.

Втім, повноваження розпорядження основними фондами та майном товариства не віднесені Статутом товариства до компетенції жодного з органів управління товариством, тому у даному випадку товариство мало б керуватися вимогами закону, чинного на час прийняття спірних рішень Наглядової ради та Правління.

Згідно із п.18 ст.52 Закону України «Про акціонерні товариства» прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених ч.1 ст.70 цього закону є компетенцією наглядової ради.

Відповідно із ч.1 ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 % вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Частиною 2 цієї ж статті вказаного закону встановлено, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

В ході розгляду даної справи у суді 1 інстанції та апеляційної інстанції позивачем не надано доказів, підтверджуючих вартість активів відповідача, а відповідно із цим всупереч вимогам ст.33 ГПК України не довів належними доказами, що предмет правочину, який вчинений за оскаржуваним рішенням Наглядової ради, перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, тому позивач всупереч вимогам ст.33 ГПК України не довів належними доказами, що Наглядова рада діяла із перевищенням повноважень при прийнятті оскарженого рішення.

За таких обставин, доводи позивача про перевищення Наглядовою радою своїх повноважень при прийнятті оскарженого рішення, всупереч вимогам ст.33 ГПК України не підтверджені належними доказами.

В протоколі засідання наглядової ради від 11.09.2010 р. зазначено, що в даному засіданні приймав участь член наглядової ради ОСОБА_6

Однак, позивач стверджує, що станом на вересень 2010 р. ОСОБА_6 не був акціонером ВАТ "Херсонгазсервіс", а відповідно із цим його повноваження як члена Наглядової ради припинилися на підставі п.9.5 Статуту товариства, який передбачає, що членами наглядової ради можуть бути тільки акціонери.

В підтвердження вищенаведених обставин позивач надав лист відповідача від 20.01.2014 р. №3 та реєстр власників іменних цінних паперів ВАТ "Херсонгазсервіс" №590 від 08.12.2011 р., які на його думку є належними доказами, підтверджуючими той факт, що ОСОБА_6 на час прийняття Наглядовою радою рішення від 11.09.10 р. не був акціонером ВАТ «Херсонгазсервіс», а тому не міг бути членом Наглядової ради ВАТ "Херсонгазсервіс" і його голос не міг бути врахований при вирішенні питання про надання дозволу на реалізацію майстерень.

Однак, судова колегія вважає, що вищенаведені докази не є належними на підтвердження зазначених обставин, оскільки надана позивачем виписка з реєстру власників іменних цінних паперів від 01.12.2011 р. посвідчує факт відсутності реєстрації ОСОБА_6 у системі реєстру та належності йому певної кількості акцій лише на дату видачі виписки, тобто 01.12.2011 р., а не на дату прийняття Наглядовою радою оскарженого рішення, яке прийнято значно раніше дати видачі виписки. Інші докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 не був акціонером на час прийняття оскарженого рішення Наглядової ради позивач не надала.

Таким чином, позивач не довела належними доказами неправомочність засідання Наглядової ради від 11.09.10 р. Навпаки, відповідно із засвідченою ксерокопією протоколу №1 загальних зборів акціонерів ВАТ «Херсонгазсервіс» від 18.01.12 р., яка надана до апеляційного суду скаржником ОСОБА_3, склад Наглядової ради товариства, який обирався 27.06.2008 р. і до якого входив ОСОБА_6, було переобрано на новий склад тільки 18.01.12 р. Згідно із засвідченою ксерокопією протоколу №1 засідання Наглядової ради ВАТ «Херсонгазсервіс» від 04.04.11 р., яку також надала скаржник ОСОБА_3, зазначений ОСОБА_6, що додатково свідчить про те, що повноваження ОСОБА_6, як члена Наглядової ради припинилися тільки 18.01.12 р.

Відповідно до п.9.21. Статуту товариства Протокол засідання Ради підписується усіма її членами, присутніми на засіданні.

Позивач наголошує, що не була присутня на засіданні Наглядової ради 11.09.2010 р. та не підписувала його. Матеріалами справи підтверджується відсутність підпису ОСОБА_4 на протоколі засідання Наглядової ради 11.09.2010 р., однак це не є належним доказом її відсутності на засіданні Наглядової ради, оскільки відповідно із п.9.21 Статуту товариства протокол засідання ради підписується усіма її членами, присутніми на засіданні. У даному випадку позивач не була членом Наглядової ради, а тому її підпис і не повинен бути в протоколі Наглядової ради від 11.09.10 р.

Щодо посилань позивача на те, що в спірних рішеннях Правління, Наглядової ради та договорі купівлі-продажу від 27.10.10 р. йдеться про різні об'єкти, судова колегія ці доводи не приймає до уваги, оскільки позивачем не доведено належними доказами, що у вказаних документах йдеться саме про різні об'єкти. Крім того, якщо виходити з позовної заяви ОСОБА_4 щодо порушення спірними рішеннями її прав на отримання прибутку внаслідок реалізації центральної майстерні з літерою «В» в м. Херсон, вул. Нестерова, 2-В,вказаної в договорі купівлі-продажу, то таке твердження щодо порушення її прав, може випливати тільки з того, що реалізовано один і той же об'єкт, який вказаний у спірних рішеннях і договорі, у зворотному випадку спірні рішення не можуть порушувати прав ОСОБА_4 при реалізації різних об'єктів. Зазначене свідчить про те, що її доводи про порушення її прав спірними рішеннями суперечать її твердженню про різні об'єкти в спірних рішеннях і договорі купівлі-продажу.

Враховуючи вищенаведене, прийняте Наглядовою радою рішення від 11.09.10 р. відповідає положенням Статуту товариства та чинному законодавству.

Згідно з п.39 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 №13 рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером товариства шляхом пред'явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника товариства.

Відповідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із змісту вказаної статті випливає, що захисту підлягає тільки порушене право, а також право, що не визнається та оспорюється. Захисту також підлягає інтерес кожної особи, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З огляду на вищенаведене, позивач ОСОБА_4, звертаючись із даним позовом, з урахуванням суті даного спору, повинна була довести належними доказами той факт, що оспорюванні нею рішення Правління та Наглядової ради порушують її права або її законний інтерес.

Згідно із змістом позовної заяви та наявних матеріалів справи на час прийняття судом 1 інстанції оскарженого рішення, позивач ОСОБА_4 зазначає, що порушення, допущені відповідачем при прийнятті оскаржених рішень Правління та Наглядової ради щодо реалізації цеху заготівлі виробництва та їх фактичне виконання шляхом укладання 27.10.10 р. договору купівлі-продажу вказаного цеху, крім її права на участь в прийнятті цих рішень, порушили її право на отримання грошових коштів, пропорційно її частки у статутному фонді товариства. При цьому внаслідок продажу активів підприємства була занижена вартість її долі у товаристві, чим порушені її корпоративні права та інтереси як акціонера.

Як зазначалося вище позивач ОСОБА_4 всупереч вимогам ст.33 ГПК України не довела належними доказами той факт, що вона не була присутньою на засіданнях Правління та Наглядової ради товариства при прийнятті останніми оскаржених рішень, а відповідно із цим не довела належними доказами порушення відповідачем її прав на участь у вказаних засіданнях Правління та Наглядової ради товариства.

Доводи позивача про те, що оскаржувані рішення Правління та Наглядової ради порушили її право на отримання грошових коштів, пропорційно її частки у статутному фонді товариства та занизили вартість її долі у товаристві, порушивши цим також її інтереси як акціонера, є голослівними та не підтверджені належними доказами, оскільки позивач всупереч положенням ст.33 ГПК України не довела, що об'єкт, який був відчужений за оскаржуваними рішеннями Правління та Наглядової ради ефективно використовувався відповідачем і цей об'єкт приносив прибуток до його відчуження. Як вбачається зі змісту оскаржуваних позивачем рішень Правління та Наглядової ради товариства, об'єкт - цех заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Нестерова, 2 В, був відчужений за цими рішеннями у зв'язку із неефективністю його утримання і обслуговування, що спростовує твердження позивача про те, що вказаний об'єкт приносив прибуток і вона могла б отримувати грошові кошти від його використання як акціонер. В матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження того, що товариство по закінченню 2010 року з урахуванням об'єкту - цех заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Нестерова, 2 В могло отримати прибуток, а відповідно із цим акціонери могли отримати дивіденди.

Посилання позивача на те, що відчуження цеху заготівлі виробництва за адресою м. Херсон, вул. Нестерова, 2 В на підставі оскаржених рішень Правління та Наглядової ради товариства призвело до заниження вартості її долі у товаристві також нічим не підтверджені, оскільки в матеріалах справи також відсутні відповідні докази.

За таких обставин позивач всупереч вимогам ст.33 ГПК України не довела належними доказами порушення відповідачем її прав та законних інтересів в результаті прийняття останнім оскаржених рішень Правління та Наглядової ради товариства, а тому суд 1 інстанції помилково задовольнив її позов.

Судова колегія не приймає до уваги заяву скаржника про застосування наслідків пропуску строків позовної давності щодо заявлених позивачем позовних вимог, оскільки відповідно із п.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Скаржник у даному випадку не є стороною у даній справі. Крім того, згідно із п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13 р. « 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, рішення господарського суду Херсонської області від 11.03.14 р. - скасуванню, позов ОСОБА_4 - залишенню без задоволення.

Згідно із ст.49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення господарського суду Херсонської області від 11.03.2014 р. скасувати, у позові ОСОБА_4 відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 1218 грн.

3. Видачу наказу із зазначенням реквізитів сторін доручити господарському суду Херсонської області.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 16.01.2016 р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Лисенко В.А.