ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.16р. Справа № 904/10008/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКОМ"

про стягнення 38 784,80 грн. страхового відшкодування

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 38 784,80 грн. страхового відшкодування.

Позивач у судове засідання, що відбулось 18.01.16р. не з'явився, просив справу розглядати без його участі, про що вказав у відповідному клопотанні.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Сторони повідомлені належним чином про слухання справи; матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.05.13р. ПрАТ "Страхова група "ТАС" (Позивач) з ТОВ "АЛКОМ" (Відповідач) укладено договір страхування № АЕ/1724461, за яким Позивач застрахував майнові інтереси Відповідача, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля НОМЕР_1 (далі автомобіль Відповідача) і який був у володінні ТОВ "АЛКОМ".

18.06.13р. о 13:20 год. по вул. Б. Хмельницького у м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю двох транспортних засобів:

1) автомобілю Відповідача під керуванням ОСОБА_1;

2) "Тойота" номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль "Тойота" отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАЇ.

За даними Позивача, особа яка керувала автомобілем Відповідача визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення під час ДТП. Потерпілий своєчасно звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач нарахував та виплатив потерпілому суму страхового відшкодування яка склала - 38 784,80 грн.

Також за даними Позивача, Відповідач не повідомив Позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Позивач вважає, що на підставі ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних витрат, перейшло право вимоги до Відповідача у розмірі 38 784,80 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 33.1. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:… 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що:

38.1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:…

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Позивач, явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив. Зазначаючи у позовній заяві про відшкодування потерпілому шкоди заподіяної внаслідок ДТП, Позивач не повідомив яким документом підтверджується таке відшкодування, а до матеріалів справи додана копія платіжного доручення № 8426 від 21.02.14р., за яким Позивач перерахував отримувачу "Приватбанк КБ РЦ" 244 381,75 грн., з призначенням платежу: "Перерахування коштів (стр. відшкод) зг. відомості № 26 від 20.02.14", при цьому, зазначену відомість ( її належним чином засвідчену копію) Позивач до матеріалів справи не надав. У страховому аті від 17.02.14р. (малопридатну для читання копію якого долучено до матеріалів справи) одержувачем страхового відшкодування зазначено ОСОБА_3, з реквізитів банку вказано лише, що це Приватбанк (Філія РЦ) і призначення платежу "Страхове відшкодування згідно договору № АЕ/1724461 від 22.04.2013р. одержувач по довіреності ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3".

З наведеного вбачається, що Позивач не довів наявність у нього права на регресне відшкодування йому страхових платежів (проведення страхового відшкодування потерпілому).

При цьому, приймаючи рішення, суд бере до уваги положення ст. 43 ГПК України, якою передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд своєчасно повідомляв сторін про дату, місце і час проведення судових засідань, витребовував у сторін відповідні документи, однак сторони не скористались своїм правом участі у судових засіданнях і подачі документів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки Позивачем не надано доказів страхового відшкодування саме потерпілому за спірними правовідносинами.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Господарські витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено 25.01.16р.