ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 січня 2016 р. Справа № 918/1386/15

за позовом Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс"

до відповідача ОСОБА_1 "Східно-Європейський ОСОБА_2"

про стягнення в сумі 70 807,59 грн.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, договір від 26.11.2015 року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2015 року Приватне підприємство-фірма "Торгбуд-Сервіс" (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 "Східно-Європейський ОСОБА_2" (надалі-відповідач) про стягнення в сумі 123 936,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

За період з 01.08.2013 року по червень 2014 року позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 83 129,00 грн.

Крім того, 18.08.2012 року та 22.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Галспецбуд Плюс" та відповідачем укладено договори субпідряду та підряду № 0408 та № 0304 відповідно, за якими розмір заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Галспецбуд Плюс" склав 374 467,78 грн.

03.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Галспецбуд Плюс" (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 03/03/2014, за умовами якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредитору і став кредитором відповідача за договорами підряду та субпідряду на суму заборгованості в розмірі 374 467,78 грн.

Отже, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 457 596,78 грн.

Відповідач сплатив борг в розмірі 415 132,00 грн., отже заборгованість відповідача перед позивачем становить 42 464,78 грн.

Крім того, позивач за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань здійснив нарахування 72 754,18 грн. інфляційних та 8 717,71 грн. 3 % річних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст. ст. 11, 509, 526, 530, 612, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 222 ГК України.

Ухвалою суду від 10.12.2015 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 21.12.2015 року.

Ухвалою суду від 21.12.2015 року справу відкладено на 28.12.2015 року.

28.121.2015 року через службу діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про уточнення та зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 42 464,78 грн. основного боргу за поставлений товар, 26 123,39 грн. інфляційних втрат та 2 219,42 грн. 3% річних.

Оскільки вказана заява подана у порядку в строк, визначені ст. 22 ГПК України, відтак приймається судом.

Ухвалою суду від 28.12.2015 року розгляд справи відкладено на 13.01.2016 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.08.2012 року та 22.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Галспецбуд Плюс" та відповідачем укладено договори субпідряду та підряду № 0408 та № 0304 відповідно.

Розмір заборгованості за вказаними договорами відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Галспецбуд Плюс" склав 374 467,78 грн.

Стаття 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

У силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За ч.ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

03.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Галспецбуд Плюс" (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 03/03/2014, за умовами якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредитору і став кредитором відповідача за договорами підряду та субпідряду на суму заборгованості в розмірі 374 467,78 грн.

За цим договором новий кредитор одержав право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за договорами підряду та субпідряду, зокрема оплати заборгованості в розмірі 374 467,78 грн. (п. 1.2. договору відступлення).

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до п. 2.3. договору відступлення у зв'язку з відступленням права вимоги за цим договором новий кредитор відшкодовує первісному кредитору кошти в сумі 374 467,78 грн. шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок первісного кредитора.

Як встановлено судом із матеріалів справи, 05.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Галспецбуд Плюс" та позивачем укладено акт зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з яким сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги по зобов'язаннях на суму 374 467,78 грн.

У свою чергу, відповідач заборгованість за договорами підряду та субпідряду, яка переуступлена згідно з договором відступлення права вимоги позивачу, сплатив у повному обсязі, що стверджується банківськими виписками від 18.12.2014 року на суму 30 000,00 грн., від 19.12.2014 року на суму 40 000,00 грн., від 23.12.2014 року на суму 90 000,00 грн., на суму 50 000,00 грн. від 25.12.2014 року, на суму 134 700,00 грн. від 29.12.2014 року, від 08.06.2015 року на суму 30 000,00 грн. (переплата на суму 232,22 грн.), від 12.06.2015 року на суму 10 000,00 грн. (переплата на вказану суму).

Крім того, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 83 129,00 грн., про що свідчать видаткові накладні № Т-2329 від 01.08.2013 року на суму 2 650,00 грн., № Т-00002344 від 02.08.2013 року на суму 3 550,00 грн., № Т-00002359 від 05.08.2013 року на суму 3 250,00 грн., № Т-00002371 від 06.08.2013 року на суму 1 750,00 грн., № Т-00002417 від 08.08.2013 року на суму 1 570,00 грн., № Т-00002471 від 12.08.2013 року на суму 1 540,00 грн., № Т-00002460 від 12.08.2013 року на суму 895,00 грн., № Т-00002532 від 14.08.2013 року на суму 2 170,00 грн., № Т-00002680 від 21.08.2013 року на суму 5 650,00 грн., № Т- 00002884 від 04.09.2013 року на суму 2 530,00 грн., № Т-00002962 від 09.09.2013 року на суму 2 170,00 грн., № Т-00002999 від 10.09.2013 року на суму 3 550,00 грн., № Т-000003063 від 16.09.2013 року на суму 2 230,00 грн., № РН-00652 від 24.09.2013 року на суму 18 832,00 грн., № Т-00003289 від 04.10.2013 року на суму 3 250,00 грн., від 10.10.2013 року на суму 2 905,00 грн., № Т-000003466 від 15.10.2013 року на суму 2 050,00 грн., № Т-00003625 від 23.10.2013 року на суму 2 650,00 грн., № Т-00003724 від 28.10.2013 року на суму 2 050,00 грн., № Т-00004061 від 13.11.2013 року на суму 2 050,00 грн., № Т-00004281 від 29.11.2013 року на суму 2 050,00 грн., № Т-00000012 від 03.01.2014 року на суму 2 570,00 грн., № Т-00000197 від 14.02.2014 року на суму 3 250,00 грн., № Т-00000689 від 11.04.2014 року на суму 1 607,00 грн., № Т-00000993 від 20.05.2014 року на суму 1 430,00 грн., № Т-00001143 від 07.06.2014 року на суму 4 930,00 грн.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач здійснив часткові розрахунки за поставлений товар на суму 40 664,22 грн., що стверджується банківськими виписками від 08.08.2013 року на суму 11 600,00 грн., від 24.09.2013 року на суму 18 832,00 грн., від 08.06.2015 року на суму 30 000,00 грн. (зарахування в погашення боргу з поставки в частині 232,22 грн.), від 12.06.2015 року на суму 10 000,00 грн. (зарахування в погашення боргу з поставки на всю суму).

Отже, розмір заборгованості відповідача перед позивачем з поставки становить 42 464,78 грн. (83 129,00 грн. - 40 664,22 грн.).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в розмірі 42 464,78 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за неналежне виконання грошових зобов'язань позивачем нараховано 26 123,39 грн. інфляційних та 2 219,42 грн. 3 % річних.

У силу вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних, встановив, що розмір перших становить 2 214,26 грн. (при заявленому - 2 219,42 грн.), а других - 31 412,02 грн. (при заявленому - 26 123,39 грн.), отже 3% річних підлягають частковому задоволенню, а інфляційні - у заявленому розмірі.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З наведеного вбачається, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором. Факт наявності заборгованості відповідача підтверджено обставинами справи та наданими доказами на їх підтвердження. Натомість, відповідач доказів виконання зобов'язань за договором суду не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також позивачем заявлено відшкодування витрат на послуги адвоката в розмірі 3 307,20 грн.

За змістом ч. 3 ст. 48 та ч. 5 ст. 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ч. 5 ст. 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Судом встановлено, що 26.11.2015 року між позивачем (замовник) та адвокатом ОСОБА_3 (виконавець) (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 829 від 12.10.2011 року) укладено договір про надання правової допомоги адвоката, за п. 1 якого відповідно до ст. 59 Конституції України замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надавати замовникові правову допомогу, яка включає в себе надання послуг адвоката при представленні інтересів останнього у справі про стягнення з ОСОБА_1 "Східно-Європейський ОСОБА_2", яка розглядається Господарським судом Рівненської області.

Обов'язки за договором про надання правової допомоги адвокатом обумовлено сторонами в п. 2 договору.

На підтвердження факту оплати вартості послуг адвоката позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 2 від 28.12.2015 року на 3 307,20 грн.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України передбачено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Статтею 30 вказаного Закону унормовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим Зїздом адвокатів України 17.11.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню у взаємозв'язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Дослідивши матеріали справи, а також враховуючи зазначені приписи законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу послуг адвоката.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами ч. 5 ст. 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Судом також встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством.

Так, за подання позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач повинен був сплатити 1 218,00 грн. судового збору.

Згідно з платіжним дорученням № 10218 від 08.12.2015 року позивачем сплачено 1 859,04 грн. судового збору, що на 641,04 грн. більше від встановленого Законом України «Про судовий збір» розміру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 "Східно-Європейський будівельний альянс" (вул. Степана Бандери,41, м. Рівне, 33014, ) на користь Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" (вул. Шкільна,30-А, м. Здолбунів, Рівненська область, 35700, ) 42 464,78 грн. основного боргу, 2 214,26 грн. 3% річних, 26 123,39 грн. інфляційних, 1 217,88 грн. судового збору та 3 306,87 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення 5,16 грн. 3% річних відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 13.01.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.