ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" січня 2016 р. Справа № 5019/396/11

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Теплотранссервіс"

про стягнення в сумі 13 218 354,00 грн.

Орган виконання судового рішення: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

Представники:

Від стягувача (Дочірня компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"): ОСОБА_1 (довіреність від 12 серпня 2015 року);

Від стягувача (Дочірня компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"): ОСОБА_2 (довіреність від 12 листопада 2015 року);

Від боржника (КТП "Комуненергія" Рівненської обласної ради): не з'явився;

Від органу ДВС: не з'явився;

Від третьої особи (ТзОВ "Рівнетеплоенерго"): ОСОБА_3 (довіреність від 04 січня 2016 року);

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2015 року стягувач (Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України") звернувся до господарського суду зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби.

Ухвалою суду від 23 грудня 2015 року господарським судом прийнято скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до розгляду.

04 січня 2016 року заявником подано до суду пояснення по справі.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу на дії ДВС.

В судове засідання представник боржника не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання представник органу ДВС не з'явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник третьої особи просив суд відмовити в задоволенні поданої скарги.

Заслухавши пояснення представників присутніх сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 21 квітня 2011 року у справі № 5019/396/11 позов ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено, вирішено стягнути з КП "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 10 865 403 грн. 68 коп. - основного боргу, 861 717 грн. 72 коп. - пені, 1 120 588 грн. 77 коп. - збитків, завданих внаслідок інфляції, 370 644 грн. 63 коп. - 3% річних, 25 500 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита, 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

04 травня 2011 року на виконання вказаного рішення видано наказ № 5019/396/11.

22 грудня 2015 року стягувач (Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України") звернувся до господарського суду зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби відповідно до змісту якої скаржник просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 06 квітня 2015 року ВП № 39470439 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 04 травня 2011 року у справі № 5019396/11.

В обґрунтування поданої скарги стягувач, зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 06 квітня 2014 року ВП № 39470439 винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, відтак дії державного виконавця по винесенні вказаної постанови є незаконними.

З наявної в матеріалах справи постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 06 квітня 2015 року ВП № 39470439 слідує, що рішенням Рівненської міської ради № 39 від 15 травня 2014 року вирішено припинити Комунальне підприємство "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради шляхом його ліквідації та створення ліквідаційної комісії.

У вказаній постанові зазначено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців КП "Теплотранссервіс" перебуває в стані припинення.

Відтак, посилаючись на пункт 3 частини 1 статті 49 та положення частини 2 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області № 5019/396/11 від 04 травня 2011 року.

Зі зробленого господарським судом спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців слідує, що Комунальне підприємство "Теплотранссервіс" () перебуває в стані припинення, а відомості про припинення вказаної юридичної особи відсутні.

Згідно статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

В силу приписів частини 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

При винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець посилався на положення статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема на частину 2 вказаної статті.

Так, відповідно до частини 2 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

При цьому, стаття 67 Закону України "Про виконавче провадження" не містить положень, що визначають підстави та порядок закінчення виконавчого провадження.

Частина 3 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Такий порядок встановлено статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, пунктом 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Отже, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" можливе у випадку ліквідації юридичної особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Разом з тим, положеннями частин 1 - 3 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Частиною 1 статті 91 Господарського кодексу України встановлено, що припинення діяльності господарського товариства відбувається шляхом його ліквідації або реорганізації відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 9 статті 59 Господарського кодексу України, припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду. Порядок припинення суб'єкта господарювання визначається законодавством.

Водночас, норми Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України не передбачають можливості закінчення виконання судового рішення під час процедури припинення юридичної особи та у процедурі добровільної ліквідації зокрема, лише з підстав наявності такої процедури.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно з пунктом 5 статті 111 Цивільного кодексу України, юридична особа є ліквідованою з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Господарським судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців КП "Теплотранссервіс" перебуває в стані припинення, проте юридичну особу не ліквідовано, запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру не внесено.

З огляду на наведені обставини господарський суд Рівненської області вважає, що на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містив відомостей про ліквідацію підприємства боржника, а отже у відділу ДВС не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїй постанові від 23 липня 2014 року у справі № 918/1974/13.

Враховуючи вищевикладене, скарга Дочірньої компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби щодо визнати незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 06 квітня 2015 року ВП № 39470439 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 04 травня 2011 року у справі № 5019/396/11 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 06 квітня 2015 року ВП №39470439 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 04 травня 2011 року у справі №5019/396/11.

3. Ухвалу направити сторонам та органу виконання судового рішення.

Суддя Качур А.М.