ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.16р. Справа № 904/10776/15
За позовом Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "ТехЕлектроСервіс", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м.Кривий Ріг

про стягнення 113 306,22 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Найдьонова Я.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 717/1 від 01.11.15р.;

ОСОБА_2, представник за довіреністю № 148 від 14.12.15р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "ТехЕлектроСервіс" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі-відповідач) про стягнення 113306,22 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.15р. порушено провадження у справі № 904/10776/15, прийнято позовну заяву та призначено судове засідання на 21.01.16р.

21.01.16р. у судовому засіданні повноважні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Але 20.01.16р. на електронну адресу господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з наявністю складних погодних умов.

Повноважні представники позивача заперечували щодо відкладення розгляду справи, виходячи з того, що:

- один з представників позивача прибув у судове засіданні саме з м. Кривого Рогу, що підтверджує факт сприятливих погодних умов для прибуття до м. Дніпропетровська;

- відповідач не виконав належним чином вимоги ухвали щодо надання відзиву на позов, жодних обґрунтованих пояснень з цього приводу відповідач до суду не надав;

- повноважні представники відповідача систематично не з'являються у перше судове засідання з метою затягування розгляду спорів по суті.

Дослідивши подане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату та заслухавши пояснення повноважних представників позивача, господарський суд відмовляє у задоволені поданого клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами справи, оскільки:

По-перше, у відповідача було достатньо часу для надання суду відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів, оскільки копію ухвали від 17.12.15р. про порушення провадження у справі та призначення судового засіданні на 21.01.16р. відповідач отримав 22.12.15р., що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, у відповідача було достатньо часу для виконання вимог ухвали суду, а саме на протязі майже місяця.

По-друге, відповідачем не наведено на підставі яких обґрунтованих причин останній не надав суду відзив на позов та інші витребувані судом документи, відповідач не вказав обставин неможливості їх подання до суду до 21.01.16р.

По-третє, жодних офіційних заяв щодо закриття траси сполученням Кривий Ріг - Дніпропетровськ у офіційних засобах інформації станом на 21.01.16р. не було. По інформації яка знаходиться на сайті автовокзалу в м. Кривого Розі білети по відправленню сполученням Кривий Ріг - Дніпропетровськ є в наявності, жодних затримок з відправленням немає.

По-четверте, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач неналежним чином користується своїми процесуальними правами, не виявляє взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони та не вживає заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 21.01.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.14р. між позивачем та відповідачем укладено договір № /1134 (долі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач у межах договірної ціни виконує власними і залученими силами (по узгодженню з відповідачем) роботи на об'єктах «ГД. Подрібнювальна фабрика. Основна виробнича ділянка № 2. Реконструкція АТУ джерела № 207, № 208» у повному обсязі основних та супутніх робіт згідно із відомістю обсягів робіт (далі - роботи).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що договірна ціна робіт, доручених для виконання позивачу, розрахована на рівні конкурсної пропозиції позивача та є незмінною. Загальна вартість договору складається із сум, узгоджених у специфікаціях вартості робіт (додатках № 3, та додаткових угодах) до договору.

Як зазначено у п. 2.2. Договору, договірна ціна включає всі основні й супутні роботи згідно із технічними завданнями виконання робіт та відомостями обсягів робіт з прийманням об'єкту в експлуатацію. Розрахунки визначення договірної ціни наведені у специфікаціях вартості робіт (додатках № 3, та додаткових угодах) до договору.

За приписами п. 2.4. Договору позивач відповідає за достовірність обсягів робіт, найменування, технічні характеристики та кількість обладнання та матеріалів, що постачається, у відповідності до технічних завдань на виконання робіт, а також відомостей обладнання та матеріалів поставки позивача (додатків № 4, та додаткових угод) до договору.

У п. 3.1. Договору зазначено про те, що позивач виконує повний обсяг робіт згідно із технічними завданнями, відомостями обсягів робіт та графікам виконання робіт (додатки № 2, № 5, та додаткові угоди) до договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору відповідач здійснює оплату протягом 25 календарних днів після підписання відповідачем повного пакету документів на оплату. Дана оплата здійснюється у розмірі 90 відсотків від фактично виконаних робіт на підставі довідки (форма КБ-3), затвердженої наказом Мінрегіонбуду № 554 від 04.12.09р. та засвідченої підписами уповноважених представників сторін; 10 відсотків від фактично виконаних робіт відповідач сплачує позивачу протягом 25-ти діб після повного виконання обсягів робіт за цим договором та підписання акту готовності об'єкту до експлуатації проти банківської гарантії, що підтверджує досягнення обладнанням встановлених параметрів позивача, яка надається відповідачу за дорученням позивача в розмірі 10% вартості.

Згідно з п. 6.1. Договору відповідач вправі вносити протягом виконання робіт зміни та доповнення до проекту щодо складу та обсягів робіт. Позивач зобов'язаний враховувати ці зміни. Якщо зміни та доповнення щодо складу та обсягів робіт ведуть до зменшення вартості робіт по договору, або виникли через обставини, що не залежали від позивача, оформлюється додаткова угода між відповідачем та позивачем, яка є невід'ємною частиною договору.

Зміна проектних рішень з ініціативи позивача можлива тільки за умови письмового дозволу відповідача та організації, яка здійснює авторський нагляд за виконанням проекту, з оформленням відповідного акту, складеного сторонами (про внесення змін до проекту: по видам та обсягам робіт, заміну, доповнення та/або видалення обладнання та матеріалів). У разі, якщо позивач порушив вимоги проекту, складається акт і роботи, виконані з порушенням, приводяться ним у відповідність із проектом за свій рахунок і в обумовлений актом термін (п. 6.2. Договору).

Як зазначено у п. 7.1. Договору, замовлення, постачання, приймання, розвантаження, складування, охорона та транспортування на будівельний майданчик матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання здійснюються позивачем, який контролює якість, кількість та комплектність цих ресурсів. За ним залишається ризик їхньої випадкової втрати та ушкодження до підписання акту готовності об'єкту до експлуатації.

Крім того, у п. 7.3. Договору зазначено про те, що забезпечення будівництва всіма будівельними матеріалами, виробами, конструкціями та обладнанням, необхідними для виконання робіт, передбачених договором, є обов'язком позивача.

Перелік обладнання та матеріалів, що поставляється позивачем, зазначені в додатках № 4 та додаткових угодах (п. 7.4. Договору).

За приписами п. 9.1. Договору позивач виконує роботи відповідно до проектної документації, будівельних норм та правил, графіків виконання робіт (додатки № 5, та додаткові угоди).

Відповідно до п. 9.2. Договору відповідач здійснює контроль та технічний нагляд якості, обсягів і вартості виконаних робіт згідно проекту, будівельних норм, правил та локальних кошторисів. Відповідач контролює якість та обсяги матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання на відповідність державним стандартам та технічним умовам, а також дотримання графіку виконання робіт. При виявленні відхилень відповідач надає вказівки позивачу про їхнє усунення, а при значних порушеннях приймає рішення про матеріальну відповідальність.

Пунктом 17.8. Договору передбачено, що за порушення строків оплати за даним договором, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

06.05.14р., 11.06.14р., 27.11.14р. між сторонами укладено додаткові угоди до вищезазначеного Договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору та додаткових угод до нього, було поставлено відповідачу обладнання - Вентилятори ВДН-11,2 з електродвигуном (кількість - 2 шт.), для реконструкції АТУ джерела № 207, № 208 на загальну суму 75 748,80 грн. (100% вартість), що підтверджується приймально-здавальним актом № 13В від 12.12.14р. та товарно-транспортними накладними № 520-1 і № 521 від 11.12.14р. В свою чергу, відповідач вищезазначене обладнання прийняв без будь-яких зауважень, що підтверджується вказаними товарно-транспортними накладними та приймально-здавальним актом, які підписані представниками відповідача та засвідчені печаткою. Ураховуючи, що п. 4.1. Договору, враховуючи внесені до нього додатковою угодою зміни, передбачено оплату у розмірі 90 відсотків від фактично поставленого обладнання протягом 25 календарних днів після підписання відповідачем пакету документу на оплату, а датою підписання відповідачем приймально-здавального акта № 13 В від 12.12.14р. є 16.12.14р. (що в свою чергу зафіксовано у зазначеному акті), то останнім календарним днем (25-ою добою) для здійснення відповідачем оплати за поставлене обладнане у розмірі 90 відсотків від вартості такого обладнання (що становить 68 173,92 грн.) є 09.01.15р. Проте, станом на 14.12.15р. відповідач в супереч своїм договірним зобов'язанням та приписам ст. 530 ЦК України не здійснив оплати за поставлене обладнання.

Позивач звертає увагу суду на те, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 2 від 09.09.15р. (вихідний помер 690) про оплату поставленого обладнання та сплату штрафних санкцій. Вказану претензію відповідач отримав 14.09.15р., що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 700. Таким чином, перебіг строку розгляду претензії починається з 14.09.15р. та закінчується 14.10.15р.

В свою чергу, відповідач своїм листом від 03.11.15р. № 141-3-490-51П повідомив позивача про не задоволення претензії посилаючись на п. 4.5. Договору, де зазначається, що відповідач не несе відповідальності щодо оплати поставленого обладнання, без внесення відповідних змін в умови договору, або без письмового підтвердження таких змін відповідачем.

Натомість, позивач вказує, що ствердження відповідача щодо поставки неузгодженого з відповідачем обладнання не відповідає дійсності з наступних підстав.

По-перше, листом від 23.12.14р. № 527 погоджено поставку обладнання (Вентилятор ВДН-11,2 з електродвигуном у кількості 2 шт.) для реконструкції АТУ джерела № 207, № 208. Також, відповідач своїм листом від 09.02.15р. № 913/2123 було підтверджено факт погодження поставленого обладнання.

По-друге, посилаючись на ст. 179 ГК України, ст.ст. 203, 875, 877 ЦК України та п. 9.1. Договору позивач зазначає про те, що згідно проектної документації позивач повинен поставити та встановити на будівельному майданчику відповідача обладнання (Вентилятор ВДН-11,2 з електродвигуном у кількості 2 шт.) для реконструкції АТУ джерела № 207, № 208. Отже, ураховуючи викладене, поставлене обладнання є погодженим відповідачем та передбаченим в проектній документації до Договору, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за вказаним Договором.

По-третє, за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є змішаним договором, в якому містяться елементи договору поставки та договору підряду (викладене узгоджується з правовою позицією ВГС України у постанові № 37/518 від 29.03.10р.). Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 530, 610, 692, 712 ЦК України позивач зазначає про те, що відповідач прийняв вищевказане обладнання, що підтверджується товарно-транспортними накладними та приймально-здавальним актом, які підписані представниками відповідача та засвідчені печаткою підприємства. Отже, відповідач своїми діями щодо не проведення розрахунку за поставлене обладнання порушує як умови Договору так і застереження визначенні Цивільним кодексом України щодо належного та добросовісного виконання зобов'язання по договору, що є результатом неотримання позивачем коштів в сумі 68 173,92 грн.

За неналежне виконання відповідачем свого обов'язку по Договору, на підставі п. 17.8. Договору, позивачем була нарахована пеня у розмірі 14 400,58 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 28 849,00 грн. та 3% річних у розмірі 1 882,72 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлене обладнання у розмірі 68 173,92 грн., пеню у розмірі 14 400,58 грн., інфляційні втрати у розмірі 28 849,00 грн., 3% річних у розмірі 1 882,72 грн., а всього 113 306,22 грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, обставини справи, умови укладеного між сторонами Договору та додаткових угод до нього, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за поставлене обладнання у розмірі 68 173,92 грн. є обґрунтованими, доведеними та визнаними відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи.

Приймаючи вищевказаний висновок господарський суд взяв до уваги факти того, що:

- проект робіт по Договору був затверджений відповідачем;

- проектом передбачено поставку саме спірного обладнання, яке позивач узгодив з відповідачем;

- спірне обладнання (Вентилятор ВДН-11,2 з електродвигуном, у кількості - 2 шт.) для реконструкції АТУ джерела № 207, № 208 на загальну суму 75 748,80 грн. (100% вартість) відповідач отримав без будь-яких зауважень або претензій, що підтверджується приймально-здавальним актом №13В від 12.12.14р., товарно-транспортними накладними № 520-1 і № 521 від 11.12.14р. та податковою накладною № 18 від 11.12.14р.;

- відповідач не надав суду акт про порушення вимог проекту стосовно спірного обладнання передбаченого п. 6.2. Договору;

- відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що останній на підставі п. 9.1. Договору виявив відхилення та надав вказівку позивачу про їхнє усунення;

- спірну суму боргу за поставлене обладнання відповідач визнав у повному обсязі, що підтверджується підписаним без будь-яких зауважень або претензій Актом звірки розрахунків станом на 01.12.15р. (з урахуванням довідки до нього про розгорнуту інформацію щодо загальної суми заборгованості).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, визначене статтею 610 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За неналежне виконання відповідачем свого обов'язку по Договору, на підставі п. 17.8. Договору, позивачем була нарахована пеня у розмірі 14 400,58 грн., розрахунок якої судом перевірений та визнаний таким, що є обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 28849,00 грн. та 3% річних у розмірі 1 882,72 грн.

Розрахунок 3% судом перевірений та визнаний таким, що є обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розрахунок інфляційних втрат судом також перевірений та визнаний таким, що зроблений невірно.

Господарський суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р.).

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.15р. у справі № 904/7164/15, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.15р. залишено без змін).

Після перерахунку проведеного господарським судом (в "ЛІГА:ЗАКОН") відповідно до вимог чинного законодавства України, інфляційні втрати, за період з 15.01.15р. по 30.11.15р., складають 28837,57 грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 28 837,57 грн.

Викладене є підставою для задоволення позову частково.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 265, 266 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ) на користь Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "ТехЕлектроСервіс" (03118, м. Київ, вул. Криворізька, буд. 24, ) заборгованість за поставлене обладнання у розмірі 68 173,92 грн. (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят три грн. 92 коп.), пеню у розмірі 14 400,58 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста грн. 58 коп.), інфляційні втрати у розмірі 28 837,57 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять сім грн. 57 коп.), 3% річних у розмірі 1 882,72 грн. (одна тисячі вісімсот вісімдесят два грн. 72 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 699,42 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто дев'ять грн. 42 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.01.16р.

Суддя ОСОБА_3