РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/29429/15

За позовомДержавного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт»
До Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
Простягнення 465 934,64 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники за первісним позовом:

Від позивача - Арсененко В.В., за довіреністю;

Від відповідача - Василенко А.О., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 465 934,64 грн., з яких: 253 118,57 грн. основний борг, 17 507,65 грн. 3% річних, 195 308,42 грн. інфляційних втрат за договором № від 31.01.2013р.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову, послався на те, що у рахунку №124 від 26.05.2015р. не визначено строк його оплати, а отже строк виконання грошового зобов'язання не є простроченим, що виключає наявність правових підстав для застосування до відповідача положень ст. 625 ЦК України по нарахуванню сум інфляційних втрат та 3% річних. Також, відповідач зазначив, що до моменту затвердження фінансових планів відповідача на 2013-2015 роки відповідач позбавлений можливості здійснення у вказані періоди фінансування оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором, оскільки таке фінансування не погоджено Засновником (НАК «Нафтогаз України») та не затверджено у встановленому порядку.

Позивачем подані заперечення на відзив відповідача.

У задоволенні клопотання відповідача про об'єднання справ №№910/29429/15, 910/29428/15 в одне провадження суд відмовив за необґрунтованістю.

У судовому засіданні 14.01.2016р. відповідач повідомив суд про те, що останнім сплачено суму основного боргу в розмірі 253 118,57 грн., на підтвердження чого відповідачем надано суду платіжні доручення №№16054 від 15.12.2015р., 162053 від 15.12.2015р/ Позивач підтвердив факт сплати сумb основного боргу за договором № від 31.01.2013р.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», яка є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (надалі - Замовник) та Державним підприємством «Полтавське управління геофізичних робіт» (надалі - Підрядник) було укладено договір № про закупівлю робіт (надалі - Договір).

Відповідно до 1.1. Договору Підрядник зобов'язується у 2013 - 2014 роках виконати роботи, зазначені в пункті 1.2 цього Договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування роботи: Консультативні послуги в наукових і технічних галузях, суміжних з будівництвом (Проведення прострілювально - вибухових робіт в свердловинах ПСГ ДК «Укртрансгаз»). Обсяги робіт, вимоги до робіт визначені в Технічному завданні, яке наведене в додатку 1 до цього Договору. Роботи виконуються Підрядником в строки, вказані в календарному плані, який наведений в додатку 2 до цього Договору. Використання результатів робіт, отриманих за цим Договором, здійснюється Замовником на об'єктах - підземних сховищах газу (ПСГ).

Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків, відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» та чинного законодавства (п. 1.3 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником виконаних робіт на підставі підписаного Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт та пред'явлення Підрядником рахунку на оплату виконаних робіт. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень. До рахунку Підрядником додається акт здачі-приймання виконаних робіт (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору строк (термін) виконання робіт: 1 рік з дати укладення сторонами цього договору, тобто до 31.01.2014р.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи.

Судом встановлено, що позивачем виконані роботи за договором на загальну суму 253 118,57 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт: №1 від 04.03.2013р. на суму 171 382,97 грн. та №2 від 27.06.2013р. на суму 81 735,60 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 27.05.2015р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога №17-379 від 26.05.2015р. (отримана Відповідачем 02.06.2015р. згідно поштового повідомлення) в порядку ст. 530 ЦК України з проханням оплатити заборгованість протягом 7 робочих днів. До вимоги додавався рахунок на оплату № 124 від 26.05.2015 та акти виконаних робіт.

У відповідь на вказану вимогу відповідач надав відповідь від 15.06.2015р. вих. №7745/6 про те, що вимоги позивача про оплату заборгованості є необгрунтованими, а отже задоволенню не підлягають.

11.08.2015 Відповідачу була направлена претензія № 17-570 на суму 476 089,98 грн. У відповідь на претензію від 18.08.2015 року вих. №10740/6 Відповідач вказав, що вимоги позивача також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначив, що в рахунку №124 від 26.05.2015р. не визначено строк оплати суми в розмірі 253 118,57 грн., а отже строк виконання грошового зобов'язання не є простроченим, що виключає наявність правових підстав для застосування до відповідача положень ст. 625 ЦК України по нарахуванню сум інфляційних втрат та 3% річних. Також, відповідач зазначив, що до моменту погодження фінансових планів відповідача на 2013-2015 роки відповідач позбавлений можливості здійснення у вказані періоди фінансування оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором, оскільки таке фінансування не погоджено Засновником (НАК «Нафтогаз України») та не затверджено у встановленому порядку.

Вказані заперечення судом визнаються не обґрунтованими, в силу наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарсько-договірними зобов'язаннями є майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів. Частиною 7 вказаної норми передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором підряду.

Стаття 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Тобто, законодавець покладає на підрядника обов'язок виконати роботу, а замовник зобов'язаний її прийняти і оплатити.

Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати підрядних робіт, оскільки в разі відсутності коштів для оплати зазначених робіт, відповідач мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не чекати виконання підрядних робіт.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником виконаних робіт на підставі підписаного Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт та пред'явлення Підрядником рахунку на оплату виконаних робіт.

Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень. До рахунку Підрядником додається акт здачі-приймання виконаних робіт (п. 4.2 Договору).

Факт наявності боргу, який рахується за відповідачем суду доведений, що підтверджується актами здачі-приймання робіт: №1 від 04.03.2013р. на суму 171 382,97 грн., №2 від 27.06.2013р. на суму 81 735,60 грн. Всього на загальну суму 253 118,57 грн.

Судом встановлено, що після звернення позивача з даним позовом та порушення провадження у справі відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 253 118,57 грн., що підтверджується наявними платіжними дорученнями №16054 від 15.12.2015р. на суму 81 735,60 грн. та №16053 від 15.12.2015р. на суму 171 382,97 грн.

Таким чином відповідач добровільно сплатив наявну суму основної заборгованості, а отже в цій частині станом на час прийняття рішення у справі відсутній предмет спору щодо вимоги про стягнення основної суми боргу.

Відповідно до статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору (п. 1-1).

Враховуючи викладені обставини, провадження у даній справі по розгляду вимоги про стягнення основної суми боргу в розмірі 253 1187,57 грн. підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України за відсутністю предмета спору в цій частині.

Щодо вимог про стягнення 3% річних в розмірі 17 507,65 грн. та інфляційних втрат в розмірі 195 308,42 грн. суд вказує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлює виняток із загального правила ст. 614 ЦК України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки п. 4.1 Договору (оплата виконаних робіт) Відповідачем не був виконаний (на час надіслання вимоги), а термін виконання оплати в Договорі не встановлено, позивач керуючись ч. 2 ст. 530 ЦК України 27.05.2015р. направив на адресу відповідача вимогу №17-379 від 26.05.2015р. разом з копіями актів виконаних робіт та рахунком на оплату №124 від 26.05.2015р. з вимогою сплатити наявну на той час заборгованість.

Отже, Позивачем вчинені дії відповідно до умов п. 4.1 Договору, який визначає порядок здійснення оплати, вказані рахунки з вимогою про їх сплату були надіслані відповідачу 27.05.2015р.

Зважаючи на те, що позивачем вимога була направлена лише 27.05.2015р. (яка отримана відповідачем 02.06.2015р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення та самим відповідачем), то згідно вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, строк оплати настав 02.06.2015р. (сім днів з дня пред'явлення вимоги).

Враховуючи встановлені обставини, на думку суду правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.06.2015р. до 01.10.2015р. (періоду визначеного самим Позивачем).

Так, за розрахунком суду 3% річних складає 2 538,13 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
171382.9702.06.2015 - 01.10.20151223 %1718.53
81735.6002.06.2015 - 01.10.20151223 %819.60
Разом2 538,13
За розрахунком суду інфляційні втрати складають 2 198,72 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
02.06.2015 - 01.10..971.0091488.72172871.69
02.06.2015 - 01.10.201581735.601.009710.0082445.60
Разом 2 198,72
Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у Позивача права за порушення грошового зобов'язання Відповідачем вимагати сплати останнім інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 02.06.2015р. до 01.10.2015 в сумі 2 538,13 грн. та 2 198,72 грн. інфляційних втрат нарахованих за період з 02.06.2015р. до 01.10.2015р.

Відповідно до положень статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, окрім того на відповідача покладаються судові витрати за розгляд вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 253 118,57 грн., оскільки відповідачем вчинено дії щодо погашення вказаного боргу лише після порушення провадження у справі, а відтак спір в цій частині виник внаслідок неправомірних дії відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, п. 1-1 ст.80, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» (36007, м. Полтава, вул. Заводська, буд. 16, ідентифікаційний код 00147921) 2 538 (дві тисячі п'ятсот тридцять вісім) грн. 13 коп. 3% річних, 2 198 (дві тисячі сто дев'яносто вісім) грн. 72 коп. інфляційних втрат, а також 3 867 (три тисячі вісімсот шістдесят сім) грн. 83 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У решті в позові відмовити.

Припинити провадження у справі щодо розгляду вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 253 118,57 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.01.2016р.

Суддя І.І. Борисенко