ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 р. Справа № 923/1926/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: Пушної Т.М.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Високопілля Херсонської області

про стягнення 39750,58грн.

Описова частина рішення.

Про обставини справи зазначено в ухвалі суду від 14.12.2015р., якою розгляд справи відкладався.

Провадження у справі порушено за позовною заявою про стягнення 16031,11грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 20299,47грн. пені, 3420грн. боргу за комісією у відносинах за кредитним договором від 18.05.2011р.

Позивач стверджує, що факт укладення того договору встановлено рішенням господарського суду Херсонської області у справі № 923/1272/13, де позивач та відповідач ті ж самі, з відповідача на користь позивача постановлено стягнути 20тис.грн. боргу з повернення кредиту, 22280,34грн. відсотків за користування кредитними коштами, 22562,84грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань, 4860грн. боргу за комісією.

Вимоги обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем - позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором від 18.05.2011р., який складають заява відповідача від цієї дати і "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи банку".

Суд належно своєчасно повідомляв сторони про час і місце розгляду справи за адресами, зазначеними у позовній заяві.

Відповідач повідомлявся судом про час і місце розгляду справи направленням за адресою, зазначеною у позовній заяві, копії ухвали суду від 30.11.2015р. про порушення справи та призначення її розгляду на 14.12.2015р., що підтверджується реєстром вихідної поштової кореспонденції господарського суду за 30.11.2015р. (рекомендована пошта) та списком №491, сформованим відділенням Укрпошти 02.12.2015р., згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів господарського суду.

Копія цієї ухвали повернута до суду 12.01.2016р. з довідкою Укрпошти, за якою позначено - " за закінченням терміну зберігання".

Про відкладення розгляду справи і призначення її розгляду у судовому засіданні 12.01.2016р. відповідач повідомлявся направленням за його адресою ухвали суду від 14.12.2015р., яка не повернута Укрпоштою до суду.

Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вчинений головою господарського суду Херсонської області відповідно до Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31 березня 2015 року N 466/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 березня 2015 р. за N 349/26794, містить відомості про те, що місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 і співпадає з адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідач вважається належно повідомленим про час і місце розгляду справи з огляду на зміст ст.64, 87 ГПК України та п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.11р. №18, за якими особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі, відкладення розгляду справи надіслано за належною адресою, зокрема, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і не повернуто підприємством зв"язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час та місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст.77 ГПК України неявка представників сторін у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи, якщо з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Суд не викликав представників сторін в судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою.

Неявка представника відповідача в судове засідання 12.01.2016р., нереалізація відповідачем права на участь у судовому засіданні не унеможливлює розгляд справи № 923/1926/15, не є підставою для відкладення розгляду справи.

С у д в с т а н о в и в:

Заявою від 18.05.2011р. фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_2 приєднався до норм, викладених в "Умовах та правилах надання банківських послуг", затверджених Наказом Голови правління "Приватбанку" №СП-2011-85 від 28.01.2011р. (далі - Умови та правила), "Тарифах банку", затверджених тим же наказом, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank. ua. (витяг з Умов та правил у цій редакції - на а.с.79-92 з "Тарифів банку" - на а.с.93).

За ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Заява ФОП ОСОБА_2 від 18.05.2011р. про приєднання до норм, викладених в "Умовах та правилах надання банківських послуг", "Тарифах банку", разом з цими "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку" містить норми договору банківського обслуговування та договору кредитування без номера від 18.05.2011р.

За "Умовами та правилами..." визначено надання банком позичальнику на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру коштів в якості кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на ведення поточної господарської діяльності. Про розмір кредитного ліміту банк повідомляє клієнта в узгодженій формі.

Користування кредитними коштами передбачало сплату комісії та відсотків річних за диференційованою ставкою: користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулення"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості;

- при необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню;

- у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4 Умов та правил, а.с.88).

У п.3.18.5.1 Умов та правил його учасники обумовили відповідальність позичальника: у разі прострочення виконання ним будь-якого грошового зобов'язання позичальник сплачує на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Відповідно до ст.526, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору, вимог цивільного законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З доданого до позовної заяви розрахунку в обґрунтування вимог, що на а.с. 30-32, слідує, що у спірних відносинах до 25.12.2012р. позивач застосовував названі обумовлені п.3.18.4 Умов та правил ставки відсотків у розмірі 24-х та нульову, а з 26.12.2012р. використовував ставку в розмірі 48% і ставку 56%, починаючи з 91 дня, при непогашенні боргу протягом 90 днів.

В обґрунтування застосування процентної ставки в розмірі 56 одиниць позивач послався на реалізацію власного права на збільшення процентної ставки за п.3.18.2.3.1. (а.с.85), який при укладенні угоди викладено так: "Сторони в порядку ч.1 ст.212 ЦК прийшли до взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена банком, у разі якщо збільшиться облікова ставка НБУ на 1 або більше пунктів, та/або курс гривні до іноземної валюта 1 групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше відсотків, та/або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 або більше відсотків. Сторони погодилися, що збільшена відсоткова ставка починає діяти після того, як банк повідомить клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а клієнт не погасить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені "Умовами і правилами надання банківських послуг". Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт - банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших)".

Як передбачено цим п.3.18.2.3.1 Умов та правил кредитодавець - банк 05.06.2014р. електронним зв'язком (виписка на а.с.106) повідомив ФОП ОСОБА_2 про зміну ним процентних ставок з 01.07.2014р. з 24% до 36%, та при непогашенні кредиту в 90-денний строк (з 91 дня) - з 48% до 56%.

У п.3.18.2.3.4 Умов та правил (а.с.86) зазначено, що банк при отриманні від клієнта незгоди на збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом на свій розсуд може вчинити дострокове стягнення, розірвати кредитну угоду.

Такої незгоди зі збільшенням банком відсоткової ставки позичальник протягом існування спірних відносин не заявляв, про таку заяву у справі даних нема.

З точки зору свободи договору суд не має підстав не застосовувати у справі зазначений п.3.18.2.3.1 Умов та правил, який є частиною кредитного договору.

У названому повідомленні позичальнику про зміну ставки відсотків за користування кредитними коштами кредитодавець - позивач послався на різкі зміни вартості ресурсів на міжбанківському ринку, в довідці на адресу суду від 12.01.2016р. (а.с.101) позивач в обґрунтування змін таких ставок послався як на різкі коливання вартості на міжбанківському ринку, так і на зміну офіційного курсу гривні до іноземної валюти (долара США) з часу укладення договору (1 до 7,9785) до 01.07.2014р. (1 до 11,785498) та на збільшення облікової ставки Національного банку України у цей період з 7,5% до 12,5% річних. Кожен з цих факторів, як і поєднання кількох з них за названим п.3.18.2.3.1 Умов та правил, кваліфікуються підставами для збільшення банком ставок відсотків за користування кредитними коштами. До вказаної довідки банком також додано дані про враховане збільшення курсу валюти і облікової ставки Національного банку України, кожне з яких також за тим п.3.18.2.3.1 Умов та правил кваліфікується підставою для збільшення банком процентної ставки.

Знову ж таки, з точки зору свободи договору, який є чинним, не визнавався недійсним ні вцілому, ні у частині, застосування банком змінюваної процентної ставки як про це зазначено у п.3.18.2.3.1 Умов та правил (який є частиною договору) не може бути не прийняте судом, оскільки таке застосування є належним виконанням умови договору.

Позовну заяву позивачем подано до канцелярії суду 26.11.2015р. (вх. № 2003 від 26.11.2015р.).

До ціни позову за викладенням позовної заяви, як зазначено, позивач відніс 16031,11грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 3420грн. боргу за комісією, 20299,47грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань.

Як слідує зі змісту п.3.18.1.8, 3.18.1.10 Умов та правил позичальник мав повернути кредит протягом одного року від укладення договору, а за належного виконання позичальником зобов'язань цей строк повернення кредиту міг збільшуватися банком ще на 1 рік.

З наведеного позивачем "Розрахунку заборгованості" слідує, що станом на 07.10.2015р. (а.с.30-32) відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі неповернутого кредиту в 20000грн., а також 22280,34 грн. неоплачених відсотків за користування кредитом за період з 08.11.2012р. по 07.10.2015р. та 4860 грн. комісій за управління кредитом за період з 03.01.2013р. по 07.10.2015р., передбачених п.3.18.4.4 "Умов та правил надання банківських послуг", "Тарифами банку" (а.с.89).

У зв'язку з порушенням строків повернення кредиту та сплати відсотків та комісій позивач нарахував до стягнення з відповідача 22695,58 грн. в якості пені за періоди прострочки виконання поточних зобов'язань за договором з 18.07.2011р. по 07.10.2015р.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Поняття, предмет та підстави стягнення неустойки визначені ст.549-551 ЦК України. Норма про пеню за п.3.18.5.1 "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с.90) відповідає цим поняттю, предмету і підставам.

За п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Інший строк для нарахування пені, а саме, продовжуваністю три роки у спірних відносинах встановлено п.3.18.5.4 "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с.90) за порушення грошових зобов'язань позичальника та, відповідно, заявою відповідача щодо приєднання до цих умов.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 24.10.2013р. у справі № 923/1272/13 позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до ФОП ОСОБА_2 задоволено, постановлено стягнути з відповідача на користь банка 20000грн. заборгованості по кредиту та нарахованих станом на 15.08.2013р. 6249,23грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2263,37грн. пені, 1440грн. заборгованості по комісії та 1720,50грн. судового збору.

Згідно з інформацією про виконавче провадження №449444475 органом ДВС проведено виконавчі дії у виконавчому провадженні, відкритому за наказом суду №923/1272/13 від 11.11.2013р., щодо його примусового виконання, і з підстав відсутності коштів та майна у боржника- відповідача, на які можливо звернути стягнення, виконавчий документ на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" повернуто стягувачу (копії інформації, постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про повернення виконавчого провадження на а.с.94-99).

Доказів такого виконання зобов'язань відповідачем у справі нема, судом не встановлено.

До ціни позову за викладенням позовної заяви, як зазначено, позивач відніс 16031,11 грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 20299,47 грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань, 3420грн. боргу за комісією. Ці складові позивачем визначено відніманням за узагальненими розрахунками станом на 07.10.2015р. (а.с.30-32) сум, постановлених до стягнення за рішенням суду у названій справі №923/1341/13.

Наведені позивачем за позовом розрахунки пені судом перевірено.

Судом не встановлено невідповідностей розрахунків, наведених позивачем, умовам договору, законодавству.

На підставі викладених встановлених судом обставин та наведених норм позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, комісії, а також щодо стягнення пені підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, на підставі ст.49 ГПК України, відносить на відповідача судові витрати у справі. До судових витрат у справі відноситься судовий збір, його сплачено до бюджету позивачем при заявлені позову (а.с.9). Відповідач має відшкодувати позивачеві витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (код ЄДР 14360570) 16031грн. 11коп. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 3420грн. боргу за комісією, 20299грн. 47коп. пені, 1218грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Повне рішення складено 15.01.2016р.

Суддя В.В. Чернявський