донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.01.2016 справа №905/1770/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився ОСОБА_4, довіреність №1 від 04.01.2016р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Красноармійськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від27.10.2015р. (повний текст підписано 30.10.2015р.)
у справі№905/1770/15 (суддя Овсяннікова О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод», м.Київ
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Красноармійськ Донецької області Публічного акціонерного товариства «Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка Донецької області
простягнення 1648290,50грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод», м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Красноармійськ Донецької області про стягнення 1648290,50грн., з яких основний борг у сумі 924588,00грн., 3% річних у сумі 43240,32грн., інфляційні у сумі 680462,18грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.08.2015р. було порушено провадження по справі №905/1770/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Публічне акціонерне товариство «Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.10.2015р. (повний текст підписано 30.10.2015р.) у справі №905/1771/15 позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод» 1648290,50грн.

Рішення суду мотивоване тим, що 18.04.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Дружківський машинобудівний завод» (підрядник) був укладений договір підряду №114/12. Підрядник (третя особа у справі) виконав передбачені договором роботи, проте відповідачем виконані роботи оплачені не були.

15.07.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Дружківський машинобудівний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод» було укладено договір відступлення права вимоги №158/15, відповідно до якого третя особа по справі передала, а позивач по справі прийняв на себе право вимоги боргу в розмірі 924588,00грн. за виконані роботи по договору підряду №114/12 від 18.04.2012р.

Оскільки єдиним і належним стягувачем за договором підряду №114/12 від 18.04.2012р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод», суд першої інстанції стягнув на його користь з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» основний борг в розмірі 924588,00грн.

За прострочення виконання грошового зобов'язання, господарський суд Донецької області стягнув також нараховані позивачем 3% річних в розмірі 43240,32грн. та інфляційні в розмірі 680462,18грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2015р. (повний текст підписано 30.10.2015р.) у справі №905/1770/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до порушення прав відповідача. Скаржник зазначає, що рішення прийнято судом за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні господарського суду Донецької області, не відповідають обставинам справи.

Так, відповідач посилається на те, що судом невірно протлумачено положення договору про відступлення права вимоги, оскільки в ньому передається право стягнення з відповідача не тих 3% річних та інфляційних, які передбачені ст.625 ЦК України, а тих, які сам позивач називає штрафними санкціями.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач також зазначає, що факт настання моменту сплати боргу не доведений.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 08.12.2015р.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання 08.12.2015р. не зявились, про причини неявки суд не повідомили. На адресу Донецького апеляційного господарського суду Донецької області надійшли письмові пояснення Публічного акціонерного товариства «Дружківський машинобудівний завод» та відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод».

Представник відповідача в судовому засіданні 08.12.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

Заслухавши представника скаржника та розглянувши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про необхідність зобовязання відповідача надати докази повного або часткового погашення заборгованості за договором №114/12 від 18.04.2012р.

У зв'язку з не зявленням до суду представників позивача та третьої особи, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України на 19.01.2016р.

Представник позивача та третьої особи в судове засідання 19.01.2015р. не зявилися, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Третя особа про причини неявки суд не повідомила.

Від позивача на електронну пошту Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, з мотивів, що були в ній викладені. Стосовно ненадання суду доказів повного або часткового погашення заборгованості пояснив, що банк, через який здійснювалися розрахунки за підрядні роботи, ліквідований, що унеможливлює надання належним чином оформлених доказів. Разом з тим, представник відповідача підтвердив наявність заборгованості у розмірі 924588,00грн.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи ті обставини, що явка представників сторін та третьої особи у судове засідання не була визнана обовязковою, учасники судового процесу не посилалися на необхідність надання додаткових доказів, враховуючи строк розгляду апеляційної скарги, встановлений статтею 69 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників позивача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, письмові пояснення, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

18.04.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (далі замовник) та Публічним акціонерним товариством «Дружківський машинобудівний завод» (далі підрядник) був укладений договір підряду №114/12.

За умовами п.1.1 договору підрядник (третя особа у справі) зобовязується на свій ризик, своїми силами та механізмами, виконати роботи, конкретні види та обєми яких вказані у специфікаціях до цього договору, які є невідємними частинами цього договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити ці роботи в порядку і в терміни, встановлені цим договором.

Загальна сума цього договору визначається загальною сумою усіх специфікацій (п.2.1).

Замовник оплачує вартість робіт в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок підрядника в порядку і терміни, передбачені кожною конкретною специфікацією (п.2.2).

Відповідно до п.4.2 договору замовник зобовязується прийняти виконані роботи і оплатити підряднику роботу, передбачену цим договором, в розмірах і в терміни, встановлені в специфікаціях.

За умовами п.8.6 договір набуває чинності з моменту його підписання представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Сторонами договору підписано та скріплено печатками підприємств дві специфікації до договору: Специфікація №1 від 18.04.2012р., згідно з п.1 якої вартість робіт складає 781152,00грн., у тому числі ПДВ 130192,00грн. та Специфікація №2 від 26.09.2013р., згідно з п.1 якої вартість робіт складає 924588,00грн., у тому числі ПДВ 154098,00грн.

Виконання зобовязань стосовно специфікації №1 не оскаржується сторонами.

Передбачені специфікацією №2 роботи підрядник також виконав, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт б/н від 30.11.2013р. на суму 308196,00грн., б/н від 18.12.2013р. на суму 317001,60грн., б/н від 21.12.2013р. на суму 299390,40грн., а всього 924587,40грн.

Зазначені акти підписані сторонами без жодних зауважень та скріплені печатками підприємств, у звязку з чим судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про належне виконання підрядником робіт за договором.

Пунктом 3 специфікації №2 передбачено термін сплати у розмірі 110% протягом 30 днів з моменту виконання робіт.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що Публічним акціонерним товариством «Дружківський машинобудівний завод» доведено виконання для відповідача робіт за договором підряду №114/12 від 18.04.2012р. вартістю 924588,00грн. Відповідач свої зобовязання з оплати виконаних робіт, передбачених специфікацією №2 не виконав, а тому заборгованість складає 924588,00грн. Доказів сплати заборгованості в цій частині відповідач суду не надав, разом з тим в судових засіданнях та в апеляційній скарзі підтвердив її наявність.

Посилання апелянта на те, що факт настання моменту сплати боргу не доведений, спростовується на ступним.

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботи виконані належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Умовами п.2.2 договору підряду передбачено, що замовник оплачує вартість робіт в порядку і терміни, передбачені кожною конкретною специфікацією.

Відповідно до п.3 специфікації №2 визначений термін сплати у розмірі 110% протягом 30 днів з моменту виконання робіт.

За приписами п.3.2 договору датою закінчення робіт вважається дата підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи на загальну суму 924588,00грн. були виконані згідно актів прийому-передачі виконаних робіт 30.11.2013р., 18.12.2013р. та 21.12.2013р.

Враховуючи умови договору підряду №114/12 від 18.04.2012р. та специфікації №2 від 26.09.2013р., скаржник повинен був згідно умов договору оплатити виконані роботи після спливу 30-денного терміну з дати підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт. Так, останнім днем оплати робіт за актом прийому-передачі виконаних робіт від 30.11.2013р. є 30.12.2013р., за актом від 18.12.2013р. 17.01.2014р. та за актом від 21.12.2013р.- 20.01.2014р.

З урахуванням п.8.8 договору Публічним акціонерним товариством «Дружківський машинобудівний завод» направлялась претензія про сплату заборгованості та штрафних санкцій за договором підряду №114/12 від 18.04.2012р., проте її вимоги виконані не були.

15.07.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Дружківський машинобудівний завод» (далі первинний кредитор, третя особа у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод» (новий кредитор, позивач у справі) було укладено договір відступлення права вимоги № 158/15.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору первинний кредитор (третя особа) передає, а новий кредитор (позивач) приймає на себе право вимоги боргу в розмірі 924588,00грн. за виконані роботи по установці гідроапаратури фірми «ОНЕ» на секцію 3КД90Т, зборці секції після установки «ОНЕ», випробуванню секції в зборі в кількості 210 одиниць та стає стороною за договором підряду №114/12 від 18.04.2012р. (основний договір), укладеного між первинним кредитором, з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (боржник), з іншої сторони.

За умовами п.1.2 договору до нового кредитора також переходить право на стягнення будь-яких штрафних санкцій, в тому числі 3% річних та інфляції за порушення боржником зобов'язань, передбачених договором підряду №114/12 від 18.04.2012р. згідно умов, передбачених договором, за весь період порушення таких зобов'язань боржником.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом року (п.5.1)

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За приписами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

На виконання п.3.1.3. договору первинний кредитор сповістив боржника про здійснення відступлення прав вимоги протягом 3-х робочих днів з моменту підписання цього договору, що підтверджується листом за вих.№3-5/32 від 16.07.2015р. з доказами його направлення на адресу відповідача.

На підставі цього судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що єдиним і належним стягувачем за договором підряду №114/12 від 18.04.2012р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод».

Отже, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 924588,00грн.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки, як вірно встановлено місцевим господарським судом, фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати, то суд першої інстанції правильно зазначив про наявність правових підстав для стягнення з відповідача передбачених ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних.

З приводу посилання скаржника на те, що в договорі відступлення права вимоги передається право стягнення з відповідача не тих 3% річних та інфляційних, які передбачені ст.625 ЦК України, а тих, які сам позивач називає штрафними санкціями, судова колегія зазначає наступне.

Уступка вимоги кредитором іншій особі своїх прав в тому обсязі, які існували на момент уступки, допускається, якщо вона не суперечить закону або договору або коли вимога не повязана з особою кредитора. Будь-яких інших обмежень та/або заборони передавати кредиторові свої права вимоги до боржника іншій особі зазначені норми не містять, в т.ч. і тих прав вимоги, якими кредитор забезпечив належне виконання основного зобовязання боржником (неустойка, штраф, пеня) до моменту його виконання в повному обсязі та/або обтяжив основне зобовязання додатковими виплатами (% річних, інфляційні нарахування, % за користування чужими коштами) (аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 24.09.2014р. по справі №916/770/14).

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та ст.ст. 17, 18 Закону України "Про інформацію" використовується та є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

На підставі вищевикладеного, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, судова колегія зазначає, що господарський суд Донецької області правомірно стягнув з відповідача 3% річних у розмірі 43240,32грн. за визначений позивачем період 21.01.2014р.-12.08.2015р. та інфляційні у сумі 680462,18грн. за період лютий 2014р.-липень 2015р.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2015р. (повний текст підписано 30.10.2015р.) у справі №905/1770/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Красноармійськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2015р. (повний текст підписано 30.10.2015р.) у справі №905/1770/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2015р. (повний текст підписано 30.10.2015р.) у справі №905/1770/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 третій ос.;

1 ГСДО;

1 до справи;

1 ДАГС.