КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Справа№ 910/19212/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №4/к від 05.10.2015 року Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року

у справі №910/19212/15 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про стягнення 47 311,54 грн

за участю представників сторін

від позивача: Кузьмик І.П., довіреність №241215-06/с від 24.12.2015 року

від відповідача: Гайдамащук О.В., довіреність №16/07 від 06.01.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (позивач у справі) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (відповідач у справі) про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 47 311,54 грн. (а.с. 5-8).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, виплативши страхувальнику відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №163/14-Тз/Х/01 від 07.03.2014 року страхове відшкодування у розмірі 47 811,54 грн, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відповідно до ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» набуло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, якою, на думку позивача, є відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у вчиненні ДТП особи. Посилаючись на приписи Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» сплачене ним страхове відшкодування з вирахуванням франшизи у розмірі 47 311,54 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року у справі №910/19212/15, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі (а.с. 73-75).

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (в даній справі відповідач) у межах страхових сум відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а враховуючи, що потерпілим внаслідок ДТП і страхувальником позивача є ОСОБА_4, який є в той же час страхувальником відповідача згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на підставі якого підлягає здійсненню виплата страхового відшкодування, то ОСОБА_4 не може вважатись третьою особою, якій заподіяно шкоду. На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що випадок, за яким позивач здійснив страхову виплату не може вважатись страховим випадком згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що покладало б на відповідача обов'язок здійснити страхове відшкодування.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 05.10.2015 року подав апеляційну скаргу №4/к від 05.10.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року у справі №910/19212/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи. Апелянт, посилаючись на приписи Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стверджує, що за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхується відповідальність не лише власника (страхувальника) транспортного засобу, але і інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Враховуючи, що шкода в результаті ДТП була завдана не ОСОБА_4, а іншою особою - ОСОБА_5, який постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області визнано винним у скоєнні ДТП, то відповідач у справі зобов'язаний відшкодувати шкоду завдану цією особою, оскільки відповідальність ОСОБА_5 була також застрахована відповідачем згідно Полісу АС/4122595/2106/13.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 30.11.2015 року.

25.11.2015 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив №03-17/14147 від 23.11.2015 року (вх. №09-11/21708/15) на апеляційну скаргу позивача, в якому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва без змін.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 30.11.2015 року представників відповідача розгляд апеляційної скарги відкладався на 11.01.2016 року на підставі п.1 ч.1 ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 11.01.2016 року представник позивача у справі підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19212/15 від 30.11.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в повному обсязі.

У судовому засіданні 11.01.2016 року представник відповідача у справі заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі №910/19212/15 залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

07.03.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик за договором, позивач у справі) та ОСОБА_4, (страхувальник за договором) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №163/14-Тз/Х/01 (а.с. 14-18), предметом якого відповідно до п. 4, 5 є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Договором (п.7, 22) визначено, що страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідками настання певних подій за страховими ризиками, до яких відноситься серед іншого збитки внаслідок ДТП.

Строк дії договору становить 1 рік і строк дії договору закінчується 13.03.2015 року (п. 16 договору).

11.07.2014 року на вул. Суворова в м. Лозова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого позивачем автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «ЗІЛ-133» реєстраційний номер 141-66СК з причепом ГБК-8328, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Відповідно до довідки ВДАІ ГУМВС України в Харківській області №9411028 ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України (а.с. 21), а саме правил маневрування.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.10.2014 року у справі №629/4256/14-п встановлено порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 19).

11.07.2014 року страхувальник, ОСОБА_4, звернувся до позивача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», із заявою про виплату страхового відшкодування за договором №163/14-Тз/Х/01 від 07.03.2014 року (а.с. 22), зазначивши про виплату страхового відшкодування на користь СТО - ООО «АвтоАрт».

Згідно висновку №454 від 18.07.2014 року по встановленню вартості відновлювального ремонту, автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 (сертифікат НОМЕР_3 від 15.10.2013 року), матеріальний збиток в результаті пошкодження автомобіля при ДТП склав 47 431,67 грн, згідно калькуляції, складеної за допомогою системи Audatex (а.с. 26-30).

Зазначене вище ДТП відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №163/14-Тз/Х/01 від 07.03.2014 року та норм чинного законодавства України було визнано позивачем страховим випадком, про що складено страховий акт №163/14-ТЗ/Х/01-2 (а.с. 24-25), в якому зазначено, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті становить 47 811,54 грн з урахуванням виставленого ТОВ «АвтоАрт» рахунку-фактури №1-00004105 від 04.08.2014 року за проведений ремонт (а.с. 43).

На виконання умов вищезазначеного договору страхування позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 47 811,54 грн на користь ТОВ «АвтоАрт», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №18774 від 15.08.2014 року (а.с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння ДТП 11.07.2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 (особи, винної у її скоєнні) була застрахована відповідачем, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4122595/2/06/13, зі строком дії з 29.03.2013 року по 28.08.2014 року, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 грн., франшизу - в сумі 500,00 грн. (а.с. 68).

Колегією суддів досліджено, що після виплати своєму страхувальнику страхового відшкодування, позивач звернувся до відповідача із претензією №0/к від 20.03.2015 року (а.с. 11) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 47 811,54 грн.

У відповіді №17-10/4750 від 09.04.2015 року (а.с. 12) на надіслану претензію відповідач зазначив, що згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню підлягає шкода, завдана майну третім особам, а згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4122595/2/06/13, забезпеченим транспортним засобом якого є «ЗІЛ-133» реєстраційний номер 141-66СК, страхувальником за Полісом виступає ОСОБА_4, який є і потерпілим внаслідок ДТП, а тому він не може вважатись третьою особою по відношенню до себе. У зв'язку з зазначеним відповідач відмовив позивачу у сплаті страхового відшкодування в порядку регресу.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Зі змісту наведених норм вбачається, що шкода, яка завдана в даному випадку транспортному засобу («Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1) ОСОБА_4 підлягає відшкодуванню винною особою, якою згідно постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.10.2014 року у справі №629/4256/14-п, є ОСОБА_5, який керував автомобілем «ЗІЛ-133» реєстраційний номер 141-66СК, тобто вина останнього доведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4122595/2/06/13 (а.с. 68), забезпеченим транспортним засобом є «ЗІЛ-133», страхувальником є ОСОБА_4, при цьому до керування допущені також і інші особи (п.8).

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 4, 1 Закону суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована (до яких Закон відносить страхувальника та інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом), страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

З урахуванням наведених положень Закону та умов договору обов'язкового страхування №АС/4122595 (п. 8 Полісу), апеляційний господарський суд зазначає, що відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» була застрахована цивільно-правова відповідальність не лише страхувальника за договором (ОСОБА_4), але і відповідальність інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

Окрім того, згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (преамбула Закону, ст. 3 Закону, ) метою обов'язкового страхування є як вже зазначалось відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Тобто, при виплаті страхового відшкодування в даному випадку визначальним є наявність шкоди, завданої майну потерпілого, з вини особи, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, відповідальність якої застрахована відповідно до обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що статтею 32 Закону наведений перелік випадків, коли страховик не здійснює виплату страхового відшкодування, і до таких випадків Законом не віднесено ситуації коли одна особа (ОСОБА_4) є страхувальником за договором обов'язкового страхування одного транспортного засобу («ЗІЛ-133» реєстраційний номер 141-66СК) і в той самий час страхувальником і потерпілим за договором добровільного страхування іншого транспортного засобу («Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1), враховуючи при цьому, що шкода була заподіяна майну потерпілому (ОСОБА_4) внаслідок винних, протиправних дій третьої особи (ОСОБА_5), яка на момент ДТП правомірно володіла забезпеченим автомобілем (ЗІЛ- 133) та відповідальність якої була застрахована за Полісом.

З огляду на викладене, а також враховуючи загальний принцип відшкодування шкоди винною особою, колегія суддів вважає безпідставним висновок Господарського суду міста Києва про відсутність підстав у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» для відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», власником якого є ОСОБА_4, внаслідок ДТП, винним у скоєнні якого є ОСОБА_5, який керував автомобілем ЗІЛ- 133, державний номерний знак 141-66СК.

У відповідності до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування за шкоду, завдану внаслідок ДТП автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1, до позивача перейшло право зворотної вимоги відшкодування збитків, яке страхувальник (ОСОБА_4) мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, якою, є відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», як страховик цивільно-правової відповідальності винного у вчиненні ДТП водія ОСОБА_5

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої пунктом «а» пункту 41.1. статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Враховуючи викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності водія автомобіля ЗІЛ- 133, державний номерний знак 141-66СК - ОСОБА_5 є відповідальним за завдану останнім внаслідок ДТП шкоду власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 в межах лімітів, передбачених Полісом №АС4122595, оскільки відповідно до укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу відповідач взяв на себе відповідальність за свого страхувальника та осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

З урахуванням зазначеного, а також, враховуючи ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (яка відповідно до Полісу №АС/4122595 становить 500 грн), колегія суддів вважає правомірними та обґрунтованими позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 47 311,54 грн, виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року у справі №910/19212/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволенню позову повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги покладається на відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна».

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п.2 ч. 1 ст. 103, п.4 ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року у справі №910/19212/15 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року у справі №910/19212/15 скасувати.

3. Прийняти нове рішення:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ) страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 47 311 (сорок сім тисяч триста одинадцять) грн 54 коп та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп судового збору.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ) 2 009 (дві тисячі дев'ять) грн 70 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

6. Справу №910/19212/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий