РІШЕННЯ

18 січня 2016 року Справа № 913/856/15

Провадження №3/913/856/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кемикал», Російська Федерація, Нижегородська область, м. Дзержинськ,

до Приватного акціонерного товариства «Армопласт», м. Сєвєродонецьк, Луганської області

про стягнення 749 782 руб. 46 коп.

суддя Секірський А.В.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Кемикал» (далі позивач) звернулося з позовною заявою до господарського суду Луганської області з вимогою до Приватного акціонерного товариства «Армопласт» (далі відповідач) про стягнення основної заборгованості у сумі 724 567,50 руб. та пені 25 214,96 руб. за Контрактом №042/12 від 17.10.2012.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно контракту №042/12 від 17.10.2012 позивач здійснив поставку відповідачу продукцію хімічного виробництва (триетиленгліколь, стирол, діетиленгліколь), відповідач отримав товар, але зобовязання по оплаті вказаного товару виконав не в повному обсязі у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 724 567,50 руб. Крім того, за порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 25 214,96 руб.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Кемикал», позивач у справі, розташоване за адресою: 606000, Російська Федерація, Нижегородська область, м. Дзержинськ, вул. Речная, буд. 5.

Судом було вжито заходи щодо повідомлення позивача про порушення провадження у справі № 913/856/15 та прийняття зазначеної позовної заяви до розгляду, а також про дату, час і місце її розгляду.

Так, керуючись Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, підписаною 20.03.1992 в м. Києві, а також статтями 123 - 125 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), господарський суд Луганської області звернувся до компетентного суду цієї держави - арбітражному суду Нижегородської області з судовим дорученням про вручення позивачу документів.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.09.2015 відповідно до ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі було зупинено. Розгляд справи призначено на 23.11.2015.

28.09.2015 на адресу господарського суду Луганської області надійшло поштове повідомлення, яке свідчить, що судове доручення було отримано Арбітражним судом Нижегородської області, але доказів про виконання зазначеного вище доручення не надано.

У звязку з призначенням судового засідання на 23.11.2015 ухвалою господарського суду Луганської області від 23.11.2015 провадження у справі було поновлено.

08.12.2015 до господарського суду Луганської області надійшла ухвала Арбітражного суду Нижегородської області від 18.11.2015 в якій повідомляється, що виконати судове доручення було неможливо з підстав незалежних від суду, оскільки представник ТОВ «Глобал Кемикал» не зявився.

Крім того, ухвала суду надсилалась господарським судом Луганської області за належною юридичною адресою позивача зазначеною у матеріалах справи.

Згідно з приписами пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо ухвалу про порушення провадження у справі було направлено за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

25.11.2015 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №166 від 20.11.2015 в якому відповідач зазначає, що позивач в порушення вимог ст.ст. 56,57 ГПК України, не направив на адресу відповідача доданих до позовної заяви додатків. Також, позивачем в порушення п.4 ст. 55 ГПК України, зазначено ціну позову у російських рублях без зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривні).

Крім того, 21.12.2015 відповідач надав доповнення до відзиву на позовну заяву №190 від 17.12.2015 в якому повідомляє суд, що позивачем в порушення п.3.1.1 Контракту було відвантажено стирол марки СДЕБ невідповідної кількості та неналежної якості, про що було складені акти від 30.10.2013.

Загальна кількість бракованого та недопоставленого товару, відвантаженого по Специфікації №002 від 10.10.2013 становить 1682,5 кг., в результаті чого відповідач зазнав збитків на суму 125 178,00 руб.

Під час поставки товару по Специфікації №003 від 05.11.2013 позивач повторно відвантажив товар неналежної якості про що було складено акт від 20.11.2013.

Загальна кількість бракованого та недопоставленого товару, відвантаженого по Специфікації №003 від 05.11.2013 становить 3040 кг., в результаті чого відповідач зазнав збитків на суму 254 366,00 руб.

Відповідач, участь представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення.

У зв'язку з тим, що неявка представників сторін у даній справі не перешкоджає вирішенню спору, справа може бути розглянута без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

17.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автохім-Експорт» в подальшому найменування якого було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Кемикал» та Приватним акціонерним товариством «Армопласт» був укладений Контракт № 042/12 (далі контракт) відповідно до п.1.1 якого, постачальник (позивач) зобовязується поставити покупцю (відповідач) продукцію походження РФ, відповідної якості, в подальшому «Товар», а покупець зобовязується прийняти та здійснити розрахунок з постачальником, відповідно до умов цього Контракту (а.с. 22-25).

02.09.2013 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до контракту відповідно до якої була змінена фірмова назва позивача з ТОВ «Автохім-Експорт» на ТОВ «Глобал Кемикал» (а.с. 33).

Відповідно до п. 2.1 контракту найменування, кількість, ціна, строк, базис, умови поставки, умови оплати кожної партії товару визначаються в специфікації, які є невідємною частиною цього контракту.

Згідно з п. 2.2 контракту поставка товару здійснюється по цінам, погодженим сторонами та вказаними у специфікаціях до контракту. Валюта платежу: рублі РФ (п. 2.3 контракту).

Орієнтовна сума контракту на день його укладення складає 12000000,00 рублів РФ (п. 2.4 контракту).

На підставі п.п. 3.1.1. п. 3.1 контракту постачальник зобовязується передати покупцю товар (завантажити та здійснити митне оформлення для вивезення товару за межі РФ) належної якості (відповідно з умовами ДСТУ або ТУ) та в обумовленої кількості згідно специфікаціям до цього Контракту.

Поставка товару здійснюється на умовах зазначених в специфікаціях (п. 4.1 Контракту).

Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом зазначеним в специфікації (п. 4.2 Контракту).

17.10.2012 між сторонами підписано специфікацію на загальну суму 258 265,00 руб. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом покупця. Базис поставки: FCA м. Дзержинськ по INKOTERMS 2000. Строк поставки: грудень 2012 року. Умови оплати: відповідно до виставленого рахунку постачальника 100% сплата протягом 30 банківських днів з моменту відвантаження товару (а.с. 26).

Додатковою угодою №1 від 22.01.2013 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №001 від 17.10.2012 у звязку з чим п. 5 специфікації було викладено в наступній редакції: «Згідно виставленому рахунку постачальника 100% оплата в строк до 28.02.2013» (а.с. 30).

10.10.2013 між сторонами підписано специфікацію №002 на загальну суму 777 187,50 руб. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом покупця. Базис поставки: FCA м. Дзержинськ по INKOTERMS 2000. Строк поставки: жовтень 2013 року. Умови оплати: відповідно до виставленого рахунку постачальника 100% сплата протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження товару (а.с. 35).

Додатковою угодою №4 від 19.11.2013 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 у звязку з чим п. 5 специфікації було викладено в наступній редакції: « 100% оплата в строк до 20.12.2013» (а.с. 39).

05.11.2013 між сторонами підписано специфікацію №003 на загальну суму 247 380,00 руб. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом покупця. Базис поставки: FCA м. Дзержинськ по INKOTERMS 2000. Строк поставки: листопад 2013 року. Умови оплати: відповідно до виставленого рахунку постачальника 100% сплата протягом 45 календарних днів з моменту відвантаження товару (а.с. 35).

Додатковою угодою №5 від 11.12.2013 сторони внесли зміни в п. 10.1 контракту №042/12 від 17.10.2012; в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 та в п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013 у звязку з чим відповідні пункти було викладено в наступній редакції:

- п. 10.1 контракту: «Контракт вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання»;

- п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013: «100% оплата в строк до 31.01.2014»;

- п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013: «100% оплата в строк до 31.01.2014» (а.с. 44).

Додатковою угодою №6 від 28.01.2014 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 та в п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013 у звязку з чим відповідні пункти було викладено в наступній редакції:

- п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013: «100% оплата в строк до 28.02.2014»;

- п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013: «100% оплата в строк до 28.02.2014» (а.с. 45).

Додатковою угодою №7 від 25.02.2014 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 та в п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013 у звязку з чим відповідні пункти було викладено в наступній редакції:

- п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013: «100% оплата в строк до 30.04.2014»;

- п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013: «100% оплата в строк до 30.04.2014» (а.с. 46).

Додатковою угодою №8 від 28.04.2014 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 та в п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013 у звязку з чим відповідні пункти було викладено в наступній редакції:

- п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013: « 300 000,00 руб. оплата в строк до 30.03.2014; 477 187,50 руб. оплата в строк до 31.05.2014»;

- п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013: «100% оплата в строк до 31.05.2014 (а.с. 48).

Додатковою угодою №9 від 28.05.2014 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 та в п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013 у звязку з чим відповідні пункти було викладено в наступній редакції:

- п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013: « 300 000,00 руб. оплата в строк до 30.03.2014; 477 187,50 руб. оплата в строк до 30.06.2014»;

- п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013: «100% оплата в строк до 30.06.2014 (а.с. 49).

Додатковою угодою №10 від 27.06.2014 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 та в п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013 у звязку з чим відповідні пункти було викладено в наступній редакції:

- п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013: « 300 000,00 руб. оплата в строк до 30.03.2014; 477 187,50 руб. оплата в строк до 31.07.2014»;

- п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013: «100% оплата в строк до 31.07.2014 (а.с. 50).

Додатковою угодою №11 від 28.07.2014 сторони внесли зміни в п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013 та в п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013 у звязку з чим відповідні пункти було викладено в наступній редакції:

- п. 5 специфікації №002 від 10.10.2013: « 300 000,00 руб. оплата в строк до 30.03.2014; 477 187,50 руб. оплата в строк до 31.08.2014»;

п. 5 специфікації №003 від 05.11.2013: « 100% оплата в строк до 31.08.2014 (а.с. 51).

Відповідно до п.п. 3.1.4 п. 3.1 контракту зобовязання постачальника по строкам передачі товару, номенклатурі, кількості та якості товару вважаються виконаними з моменту підписання товарно-транспортної накладної CMR, (транспортної залізничної накладної) представниками постачальника та покупця або вантажоперевізника за довіреністю покупця.

Відповідачу, відповідно до накладних був поставлений товар, а саме:

- 05.12.2012 за накладною №74 на суму 258 265,00 руб. (а.с. 28);

- 21.10.2013 за накладною №71 на суму 777 187,50 руб. (а.с. 37);

- 07.11.2013 за накладною №74 на суму 247 380,00 руб. (а.с. 42).

Товар був отриманий відповідачем належним чином, що підтверджується підписами уповноважених осіб за довіреностями: б/н від 04.12.2012 (а.с. 29); б/н від 18.10.2013 (а.с. 38); б/н від 06.11.2013 (а.с. 43).

Відповідно до п.п. 3.2.5 п.3.2 контракту факт приймання товару представником покупця або вантажоперевізника зі складу постачальника визначається підписанням товарно-транспортної накладної (CMR).

Позивачем було виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату товару (а.с. 27, 36, 41).

Відповідачем було частково оплачено товар на суму 558 265,00 руб.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором на момент звернення з позовом складає 724 567,50 руб.

Відповідно до п. 5.3 контракту у випадку порушення покупцем строків оплати товару, постачальник вправі вимагати від покупця сплати неустойки в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення, но не більше 100% від загальної суми неоплаченого товару.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у звязку з простроченням строку оплати поставленого товару за період з 01.09.2014 по 14.08.2015 в розмірі 25 214,96 руб.

На виконання п. 8.3 контракту 01.09.2014 позивачем було направлено претензію №005 з вимогою сплатити суму боргу (а.с. 52).

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Пунктом 8.5 сторони передбачили, що у випадку відмови у задоволенні претензії або не отримання відповіді на претензію протягом 10 календарних днів спір розглядається за місцем знаходження відповідача, з застосуванням права той сторони де буде розглядатися справа.

Таким чином, справа розглядається з застосуванням законодавства України.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Суд не приймає заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву №166 від 20.11.2015 та у доповненнях до відзиву на позовну заяву №190 від 17.12.2015 з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.4 контракту право власності, а також усі ризики випадкового знищення або погіршення якості товару переходять від постачальника до покупця з моменту відвантаження товару зі складу постачальника або передачі продукції першому вантажоперевізнику.

Судом встановлено, що товар був отриманий уповноваженим представником відповідача без зауважень та заперечень, що підтверджується підписаними обома сторонами товарними накладними наявними в матеріалах справи.

Згідно з п. 4.6 контракту при виявленні недостачі товару або товару неналежної якості виклик представника постачальника обовязковий.

На підставі п. 4.7 контракту претензії по кількості та якості товару предявляються у пятнадцятиденний строк з дати відвантаження. До претензії надаються документи, які підтверджують невідповідність якості товару: акт експертизи, результати випробувань, висновок лабораторії якій надано право надавати висновок по якості даного товару.

Відповідачем не надано до матеріалів справи документів, які сторони визначили в п.4.7 контракту, а саме: акту експертизи, результати випробувань, висновок лабораторії якій надано право надавати висновок по якості даного товару.

Надані відповідачем акти невідповідності товару за кількістю та якістю складені в односторонньому порядку без представника позивача та відповідних установ в порушення п. 4.6 контракту та п. 20 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю» затвердженою постановою Держарбітражу при ОСОБА_1 СРСР від 25.04.1966 № П-7.

Крім того, надані відповідачем до матеріалів справи листи в яких повідомляється про постачання товару неналежної якості та про виявляння недостачі товару, з запрошенням для перевірки представника позивача, не містять будь-яких доказів направлення їх позивачу.

Таким чином, фактичні обставини свідчать, що позивач на виконання умов контракту поставляв відповідачеві товар, а відповідач не в повному обсязі здійснив оплату поставленого товару у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 724 567,50 руб., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Стосовно посилання відповідача на порушення відповідачем вимог ст.ст. 56,57 ГПК України суд зазначає наступне.

Згідно з приписами п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо передбачені у пунктах 2, 3, 4, 5 і 6 частини першої статті 63 ГПК України підстави повернення позовної заяви виявлено господарським судом після прийняття позовної заяви до розгляду, справа підлягає розглядові по суті. У разі необхідності розгляд справи може бути відкладено (стаття 77 ГПК), зокрема, з метою: одержання необхідних доказів чи обґрунтованого розрахунку стягуваної (оспорюваної) суми; надіслання відповідачеві чи іншим особам, які беруть участь у справі, копій позовних матеріалів.

Суд неодноразово відкладав розгляд справи. Подальше відкладення справи є неможливим оскільки строк вирішення справи у відповідності до приписів ст.69 Господарського процесуального кодексу України закінчується 23.01.2016 і подальше відкладення розгляду справи в даному судовому засіданні неможливе.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач мав можливість протягом усього строку розгляду справи ознайомитися з матеріалами справи та зробити необхідні копії.

Щодо зазначення позивачем ціни позову в російських рублях без еквіваленту в національній валюті, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 55 ГПК України ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується;

3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог;

4) у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею.

Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Таким чином, суд самостійно може визначити ціну позову у випадках її неправильного зазначення.

Позивач визначив ціну позову в сумі 749 782,46 руб.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Судом встановлено, що еквівалент ціни позову в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день сплати судового збору складає 247 270,76 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.3 контракту у випадку порушення покупцем строків оплати товару, постачальник вправі вимагати від покупця сплати неустойки в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення, но не більше 100% від загальної суми неоплаченого товару.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у звязку з простроченням строку оплати поставленого товару за період з 01.09.2014 по 14.08.2015 в розмірі 25 214,96 руб.

Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 25 214,96 руб. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, який визначається до національної валюти - гривні, і чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 3-29гс15.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 25 214,96 руб.

Судом встановлено, що еквівалент ціни позову в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день сплати судового збору складає 247 270,76 грн.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5032,11 грн., тоді як требо було сплатити 3709,06 грн.

Таким чином наразі існує необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Кемикал» судового збору в сумі 1323 грн 05 коп., який у відповідності до приписів Закону України "Про судовий збір" може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню частково з віднесенням на відповідача судових витрат у справі пропорційно задоволеним вимогам на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

В частині відмовлених позовних вимог, судові витрати у відповідності з приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статями 33, 34, 43, 44, 49, статями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Армопласт», 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т. Гвардійський, 30/1, код 04681296, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кемикал», 606000, Російська Федерація, Нижегородська область, м. Дзержинськ, вул. Речная, 5, ІНН/КПП /524901001, заборгованість за контрактом №042/12 від 17.10.2012 в розмірі 724 567 руб. 46 коп. (сімсот двадцять чотири тисячі пятсот шістдесят сім рублів 50 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 3584 грн. 44 коп. (три тисячі пятсот вісімдесят чотири гривні 44 копійок), видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.01.2016

Суддя А.В. Секірський