ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Справа № 925/1871/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача - ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" про стягнення 824861,65грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 824861,65грн. заборгованості по договору купівлі - продажу №13-373-ВТВ від 04.01.2013р. з яких 42330,15грн. інфляційних, 646255,24грн. пені та 136276,26грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором купівлі - продажу природного газу, а саме останній в повному обсязі та своєчасно не розраховувався за отриманий по договору природний газ.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечував. Заперечення вмотивовано тим, що позивач протиправно здійснював нарахування пені, 3% річних за періоди, що включають день здійснення відповідачем сплати заборгованості.

Крім того, відповідач просить зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з публічного акціонерного товариства "по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" на користь національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до 100грн. та розстрочити виконання рішення суду на 2 роки у зв'язку зі скрутною фінансовою ситуацією в Україні.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

04 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Продавець) та Публічним акціонерним товариством "по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (далі - Покупець, Споживач) був укладений договір №13-373-ВТВ купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п.1 договору та додаткових угод продавець зобов'язався поставити покупцеві у 2013році імпортований природний газ, виключно для виробництва теплової енергії для його виробничо - технологічних витрат та нормативних втрат, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі та на умовах визначених договором.

На виконання умов договору та додаткових угод до нього, протягом 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 15900,648 тис. м. куб. на загальну суму ,38грн., що підтверджується відповідними актами приймання - передачі природного газу та довідками щодо кінцевого сальдо та операцій із відповідачем.

Позивачем передано відповідачу природний газ на загальну суму ,38грн., таким чином НАК "Нафтогаз України" виконала умови Договору № 13-373-ВТВ від 04.01.2013р.

Відповідно до п.п.6.1.,6.2 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання за договором поставки природного газу не виконав належним чином, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно чим порушив умови п.п. 6.1, 6.2 договору.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору, покупець зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу. Згідно розрахунку заборгованість зі сплати пені становить 646255,24грн.

Оскільки відповідачем не виконані умови Договору щодо вчасної оплати отриманого природного газу, тому позивач на підставі п.2 ст. 625 ЦК України на суму боргу нарахував інфляційні, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких визначив: 42330,15грн. (інфляційні) та 136276,26 грн. (3% річних).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до с. ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст..624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст.549 ЦК У неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд прийшов до таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошові зобов'язання за договором №13-373-ВТВ від 04.01.2013р. щодо оплати вартості поставленого йому позивачем природного газу, чим порушив право позивача на отримання плати за газ в установлений цим договором строк, тому позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати від відповідача примусового виконання грошових зобов'язань в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь інфляційних, 3% річних та пені за період з квітня 2013року по листопад 2014року. Однак розрахунок пені та 3% річних позивачем здійснено не вірно.

Згідно п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 зазначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну.

У тексті, укладеного сторонами договору(п.6.1) виконання грошового зобов'язання відповідача визначено до 20 числа наступного за місяцем поставки газу.

З розрахунку розміру пені та 3% річних, зробленого позивачем, вбачається, що до періоду заборгованості включено день проведення розрахунку відповідачем.

Отже позивачем зайво нараховано разом 52073,71грн. пені по заборгованості.

-за квітень 2013року -2258,75грн.

-за червень2013року-132,58грн.

-за липень 2013року -57,81грн.

-за серпень 2013року-87,00грн.

-за вересень 2013року -412,09грн.

-за жовтень 2013року-3430,12грн.

-за листопад 2013року-3944,41грн.

-за грудень 2013року-6667,48грн.

-за січень 2014року -5842,91грн.

-за лютий 2014року-6871,36грн.

-за березень 2014року-4097,07грн.

-за квітень 2014року-2403,48грн.

-за травень 2014року-240,60грн.

-за червень 2014року-119,36грн.

-за липень 2014року-78,33грн.

-за серпень 2014року-14830,39грн.

-за вересень2014року-599,97грн.

Також позивачем зайво нараховано разом 17329,07грн. 3% річних по заборгованості:

-за квітень 2013року- 453,65грн.

-за червень2013року- 28,41грн.

-за липень 2013року -13,34грн.

-за серпень 2013року- 20,08грн.

-за вересень 2013року-9509,80грн.

-за жовтень 2013року-791,57грн.

-за листопад 2013року-910,25грн.

-за грудень 2013року-1538,65грн.

-за січень 2014року-1348,36грн.

-за лютий 2014року-1537,04грн.

-за березень 2014року-646,91грн.

-за квітень 2014року-379,50грн.

-за травень 2014року-37,99грн.

-за червень 2014року-14,32грн.

-за липень 2014року-9,40грн.

-за серпень 2014року-17,80грн.

-за вересень2014року-72,00грн.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за виключенням зайво нарахованих позивачем сум пені та 3% річних.

Пунктом 3, 6 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення та зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки( штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 Постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідач не подав до суду разом із клопотанням належних і допустимих доказів наявності саме виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його виконання неможливим протягом одного року з моменту його прийняття та необхідності зменшення розміру пені.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про відстрочку виконання рішення та зменшення розміру пені.

Відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати останнього на оплату судового збору пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" вул. Громова, б. 142, м. Черкаси, 18000, код 03361402, на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вул. Б. Хмельницького, б.6, м. Київ, 01001, код 20077720 - 118947,19грн. - 3% річних, 42330,15грн. -інфляційних, 594181,53грн.- пені та 11331,88грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.01.2016р.

СУДДЯ К.І.Довгань