РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016Справа №910/14566/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 8 357,89 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування шкоди в порядку регресу 8 357,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і виплативши йому у зв'язку із пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування, позивач отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як особа, що застрахувала цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 порушено провадження у справі № 910/14566/15 та призначено її розгляд на 30.06.2015 року.

Розгляд справи 30.06.2015 відповідною ухвалою суду відкладено на 16.07.2015 року.

15.07.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 16.07.2015 під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що існує потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, у зв'язку із чим поставив на обговорення питання щодо необхідності призначення судової трасологічної експертизи у справі для з'ясування механізму скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.02.2014 року.

У зв'язку із цим, судом призначена судова трасологічна експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, про що зазначено в ухвалі суду від 16.07.2015 року.

Ухвалою суду від 16.07.2015 провадження у справі №910/14566/15 зупинено до проведення вищевказаної експертизи.

Через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання від експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової експертизи та матеріали справи №910/14566/15.

Відповідними ухвалами суду 20.10.2015 провадження у справі №910/14566/15 поновлено, зобов'язано сторін виконати клопотання експерта та зупинено провадження до проведення судової трасологічної експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

Відділом діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва отримано від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи №910/14566/15 без висновку судової експертизи.

Ухвалою суду від 28.12.2015 провадження у справі №910/14566/15 поновлено та призначено її розгляд на 05.01.2016 року.

За наслідками розгляду справи 05.01.2016 суд відклав розгляд справи на 14.01.2016, про що виніс відповідну ухвалу.

До судового засідання 14.01.2016 позивач не направив уповноваженого представника, проте у наданому до початку судового розгляду через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва клопотанні просив здійснювати розгляд справи без уповноваженого представника.

Відповідач також не направив уповноваженого представника, проте про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином.

Приписи статті 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихсь обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що представники сторін не з'явились до судового засідання, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір №2000-1-06024-2-9-13401 добровільного страхування наземного транспорту, за яким предметом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1.

Як передбачено п.20.1 вищевказаного договору, страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, наведеними у п.20.2 цього договору.

Пункт 20.2.2 визначає серед інших страхових ризиків, спричинення збитків внаслідок ДТП - будь-якого пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

28.02.2014 у м.Тернопіль відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом марки ЗАЗ VIDA B1, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Вищезазначена ДТП за взаємним погодженням водіїв, оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом).

Як вбачається із матеріалів справи, 14.03.2014 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування, згідно із умовами договору №2000-1-06024-2-9-13401 від 17.07.2013 року.

Умовами п.15.1 вищезазначеного договору сторони погодили, що відновлення ТЗ здійснюється на базі авторизованої СТО.

Відповідно до п.25.10 договору, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, на підставі рахунків СТО, чи, в окремих випадках, на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи аварійним комісаром.

Вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку №218 від 17.03.2014 із ремонтною калькуляцією Audatex №1.001.14.03385_MISSION102731 від 17.03.2014, виставлених ТОВ «ТерКо Авто Інтернешнл» становить 10178,34 грн.

Згідно із страховим актом №1.001.14.03385/VESKO9083 від 27.03.2014 та розрахунком до нього, позивач визначив розмір страхового відшкодування, відповідно до вказаного вище рахунку у розмірі 9357,89 грн.

Відповідно до заяви страхувальника, сума страхового відшкодування у розмірі 9357,89 грн. перерахована позивачем на рахунок ТОВ «ТерКо Авто Інтернешнл», що підтверджується платіжним дорученням №98772 від 28.03.2014 року.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3, який керував транспортним засобом марки ЗАЗ VIDA B1, державний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач у справі), за полісом №АС/1802581, відповідно до наявної у матеріалах справи копії даного полісу.

03.10.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою вих.№8495/26цв про відшкодування шкоди у порядку регресу, у відповідь на яку відповідач надав лист вих.№1464 від 22.10.2014 із зауваженням, що звернень від ОСОБА_3 щодо настання ДТП до ТДВ «СТ «Домінанта» не надходило.

У зв'язку із відсутністю надходження грошових коштів від ТДВ «СТ «Домінанта» щодо відшкодування шкоди у порядку регресу, ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось із даним позовом до суду.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів у підтвердження факту настання ДТП з вини ОСОБА_3, від якого також не надходило жодних повідомлень щодо настання вищезазначеної ДТП.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Положення ст.22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено судом вище, дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 28.02.2014 у м.Тернополі, оформлена европротоколом - повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Суд зазначає, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Так, відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із п.33.2 ст.33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у европротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як вбачається із даного европротоколу, дорожньо-транспортна пригода сталась 28.02.2014 о 08.55 год. у м.Тернопіль, між ТЗ марки "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована позивачем - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та ТЗ марки ЗАЗ VIDA B1, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

При заповнені п.12 европротоколу, а саме обставин ДТП, гр.ОСОБА_3 обрано для пояснення схеми ДТП п.п.2 - під час виїзду з місяця стоянки/під час відкривання дверей, та гр.ОСОБА_1 - п.п.13 - під час повороту ліворуч. До п.12 европротоколу міститься пояснення, що це не є визнанням відповідальності, а є коротким звітом про особливості та обставини, які прискорять врегулювання претензій.

Оскільки, жодним із учасників ДТП відповідальність за її скоєння не взята, судом призначалась судова трасологічна експертиза задля з'ясування механізму скоєння ДТП, проте матеріали справи повернулись з експертної установи до суду без висновку через ненадання сторонами додаткових вихідних даних, які необхідні для надання відповіді на поставлене запитання.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є, відповідно, підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

При цьому, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складення її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу МВС України) не складається постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Разом з тим, як вбачається із складеного учасниками ДТП европротоколу, відповідальність за її скоєння жодним з учасників не взята, ніяких пояснень чи фото щодо механізму скоєння ДТП матеріали справи також не містять, а тому у суду відсутня можливість щодо визначення винної у спричиненні даної ДТП особи та покладення за таких обставин відповідальності по відшкодуванню шкоди у порядку регресу на відповідача.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши всі наявні у матеріалах справи документи, у суду відсутня можливість дійти обґрунтованого висновку щодо викладених у позові обставин, у зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32- 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування шкоди в порядку регресу 8 357,89 грн. - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 14.01.2016 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 15.01.2016 року

Суддя К.В. Полякова