ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" січня 2016 р.Справа № 916/3604/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго"

про зобов'язання виконати певні дії

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2, представник за довіреністю, ОСОБА_1, паспорт

Від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю

Від 3-ї особи: ОСОБА_4, представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" на виконання п. 2.1 договору забезпечити технічну можливість для передачі Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 електричної енергії в межах 50 кВТ потужності на 2 класі напруги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.09.2015р. порушено провадження у справі № 916/3604/15 (суддя Горячук Н.О.), справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

У зв'язку з прийняттям 12.11.2015р. Верховною Радою України Постанови №3184 Про звільнення суддя Горяук Н.О. та відповідно до п. 3.12 Рішення зборів суддів господарського суду Одеської області було призначено повторний автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення нового складу суду.

Згідно даних повторного автоматичного розподілу справи між суддями справу №916/3604/15 передано на розгляд судді Д'яченко Т.Г., у зв'язку з чим ухвалою суду від 17.11.2015р. справу було прийнято до свого провадження суддею Д'яченко Т.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.12.2015р. залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

21.12.2015р. до господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ", у якому представник відповідача просив суд залишити позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.5 ст. 81 ГПК України, посилаючись на неподання позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів. Зазначене клопотання представник відповідача просив суд не розглядати у зв'язку зі зміною своєї позиції, приймаючи до уваги представлення суду оригіналу договору, на підставі якого заявлено позовні вимоги позивача.

13.01.2016р. до господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ", у якому представник відповідача просив суд припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з припиненням строку дії договору, на підставі якого заявлені позовні вимоги. Вказане клопотання було залишено судом без задоволення, оскільки обставини, на які посилається представник відповідача не засвідчують відсутності предмету спірних правовідносин, у зв'язку з чим правових підстав для припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України немає.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" проти задоволення позовних вимог у справі заперечує, що вбачається з наданих суду письмового відзиву та письмових пояснень повноважного представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Як вбачається з пояснень повноважних представників сторін, що були зафіксовані у протоколі судового засідання 13.01.2016р., 30 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" (Власник мереж) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Користувач) було укладено договір про спільне використання технологічних мереж №2, згідно умов п. 1.1 якого Власник мереж зобов'язався забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених Користувачу до використання, а Користувач зобов'язався своєчасно оплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в т.ч. за перетікання реактивної електричної енергії.

Положеннями п. 2.1 договору про спільне використання технологічних мереж № 2 від 30 березня 2007 року було передбачено обов'язок Власника мереж забезпечити технічну можливість для передачі Користувачу електричної енергії в межах 50 кВТ потужності на 2 класі напруги (ступінь напруги 0,4 кВ) в обсягах визначених відповідно до договору з постачальником електричної енергії, шляхом формування електричної схеми відповідної пропускної здатності.

30 березня 2007 року, з метою реалізації положень договору про спільне використання технологічних мереж, між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №025102, за яким Постачальник зобов'язався передавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач зобов'язався оплачувати Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, до укладення 30 березня 2007 року договорів про спільне використання технологічних мереж та про постачання електричної енергії між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" (Власником мереж), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Користувачем та Споживачем) та ВАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" (Постачальником електроенергії) існували договірні відносини відповідно до договору про постачання електроенергії №025102 від 18.02.2004р. та про спільне використання технологічних мереж основного споживача, датований 2003р. Відповідно до акту погодження дозволеної потужності точки обліку споживача від 01.12.2006р. № 25100 Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" було встановлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозволену потужність точки обліку споживання на рівні 50 кВт.

18.04.2013р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" з заявою, у якій просила зменшити дозволену потужність електроспоживання з 50 кВт/г до 5 кВт/г, у зв'язку з тимчасовим зупиненням виробництва. На підставі цього, у листі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" від 08.04.2014р., адресованому Північному району електричних мереж ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" повідомлялось про надходження заяви субспоживача про зменшення дозволеної потужності з 50 до 5 кВт/г, у зв'язку з чим ТОВ "ЮВІКОМ" просило енергопостачальну організацію зняти дозволену потужність субспоживача СПД ОСОБА_1 у обсязі 45 кВт/г на користь виробничих цехів ТОВ "ЮВІКОМ".

30.03.2015р. та 24.04.2015р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" з претензіями, у яких повідомлялось про безпідставність обмеження потужності на об'єкті позивача на рівні 5 кВт/г та вимагалось від ТОВ "ЮВІКОМ" забезпечення технічної можливості передачі електроенергії в межах 50 кВт/г на виконання діючого договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30.03.2007р. У листі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" від 30.03.2015р. №071 у відповідь повідомлялось позивача про те, що можливість передачі електроенергії в межах 50 кВт/г буде забезпечена в разі представлення розрахунку навантажень виробничого підприємства з документами для отримання технічних умов та змін у ланцюгу обліку за правилами експлуатації та в разі укладення договору на технічне забезпечення передачі електричної енергії на збільшену потужність, згідно ТУ.

Позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" положень діючого договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року, яким передбачається обов'язок відповідача забезпечити технічну можливість для передачі позивачу електричної енергії в межах 50 кВТ потужності на 2 класі напруги та направлені на зобов'язання відповідача судом забезпечити таку технічну можливість на виконання п. 2.1 договору.

В ході розгляду справи судом окремо досліджувалось питання строку дії договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року, на підставі якого і виник спір. Як вбачалось з пояснень позивача, викладених у позовній заяві з посиланням на п. 10.4 договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року, договір був укладений сторонами на строк до 30.03.2008р. та строк його дії підлягав продовженню на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від договору або про його перегляд. Відповідно, як вбачалось з посилань позивача, у 2015 році договір було пролонговано на 1 рік до 30.03.2016р. в порядку п. 10.4 договору.

Між тим, як було встановлено судом, у копії договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року (п. 10.4 договору) не було зазначено дату закінчення строку дії договору, що виключало можливість перевірки та встановлення судом чинності договору. На вимогу суду позивач оригінал договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року, копію якого було подано до матеріалів позовної заяви, не надав.

В ході розгляду справи присутнім у судовому засіданні 16.01.2016р. представником Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго" було надано на огляд суду оригінал договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року, примірник якого було надано до ПАТ „Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго" позивачем при укладенні договору про постачання електричної енергії №025102 від 30 березня 2007 року.

Відповідно до п. 10.4 договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року, цей договір укладено на строк до 31.12.2008р., він набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством.

В ході розгляду справи представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" було залучено до матеріалів справи копію листа ТОВ "ЮВІКОМ" від 24.11.2015р. № 196, адресованого позивачу, відповідно до змісту якого ТОВ "ЮВІКОМ" було повідомлено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про те, що дію договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30.03.2007р. не буде продовжено в порядку п. 10.4 договору на наступний 2016 календарний рік і про те, що договір припинить свою дію з 01.01.2016р. Вказаний лист (направлений відповідачем за двома адресами) було отримано позивачем 27.11.2015р. та 28.11.2015р., що підтверджується копіями поштових повідомлень про вручення (а.с. 103).

При дослідженні доказів у справі судом було відхилено посилання позивача на те, що строк дії договору поширювався до 30.03.2008р. (і був продовжений в порядку п. 10.4 договору до 30.04.2016р.), оскільки копія договору, що була залучена позивачем до матеріалів позовної заяви взагалі не містить кінцевого строку дії договору (відповідна графа залишена не заповненою). Відповідно, судом прийнято до уваги оригінал договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30.03.2007р., що був наданий на огляд суду представником енергопостачальної організації, відповідно до п.10.4 якого дія договору поширювалась до 31.12.2008р. За приведених обставин, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та пояснень сторін, судом встановлено, що дія договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30.03.2007р. неодноразово продовжувалась сторонами на наступний календарний рік за відсутності заперечень жодної із сторін, у відповідності до п. 10.4 договору.

В свою чергу, як це вбачається з листа ТОВ "ЮВІКОМ" від 24.11.2015р., відповідачем в порядку, передбаченому п. 10.5 договору, за місяць до закінчення строку дії договору було реалізовано передбачене умовами договору право на не продовження його строку дії на наступний календарний рік. З вищевказаного слідує, що 01.01.2016р. договір про спільне використання технологічних мереж №2 від 30.03.2007р. припинив свою дію, у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.4 договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року, цей договір укладено на строк до 31.12.2008р., він набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством.

Як було встановлено судом, дія договору про спільне використання технологічних мереж №2 від 30.03.2007р. неодноразово продовжувалась сторонами на наступний календарний рік за відсутності заперечень жодної із сторін, у відповідності до п. 10.4 договору, у т.ч. до 31.12.2015р.

З урахуванням положень ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, відповідачем у встановленому договором про спільне використання технологічних мереж №2 від 30 березня 2007 року порядку було реалізовано право на відмову від подальшого продовження строку дії договору, у зв'язку з чим з урахуванням п. 10.4 договору він не був продовжений на наступний календарний рік, у зв'язку з чим припинив свою дію з причин закінчення строку, на який його було укладено.

Фактичне припинення договірних правовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮВІКОМ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за договором про спільне використання технологічних мереж №2 від 30.03.2007р., на думку суду, виключає правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, направлених на зобов'язання відповідача виконати зобов'язання, що випливають з п. 2.1 договору.

Приймаючи до уваги вищевикладене, за приведених обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України понесені позивачем при поданні позову витрати по сплаті судового збору в сумі 1218грн. за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 18 січня 2016 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Т.Г. Д'яченко