ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" січня 2016 р.Справа № 924/1846/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 184033,37 грн., з яких: 9512,29 грн. - основна заборгованість; 170987,20 грн. - збитки; 482,13 грн. - пеня; 179,04 грн. - 3% річних; 2872,71 грн. - інфляційні втрати.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 17.12.2015р.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 184033,37 грн., з яких: 9512,29 грн. - основна заборгованість; 170987,20 грн. - збитки; 482,13 грн. - пеня; 179,04 грн. - 3% річних; 2872,71 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про фінансовий лізинг №00007995 від 24.07.2015р. Зокрема, вказує, що у відповідача існує заборгованість з лізингового платежу за березень 2015р. в сумі 9512,29 грн.

Повідомляє, що у зв'язку із систематичним порушенням умов договору з боку відповідача, починаючи з листопада 2014р., несплатою лізингових платежів відповідно до Плану відшкодування, позивач відмовився від договору і висунув вимогу про повернення об'єкту лізингу (вимога від 18.03.2015р.).

Зазначає, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, ТОВ "Порше Лізинг Україна" змушене було звернутися до спеціалізованих організацій та приватного нотаріуса, у зв'язку з чим позивач поніс реальні збитки в розмірі 69287,40 грн.

Також вказує, що неповернення відповідачем об'єкту лізингу в строки, визначені в п. 12.9. Умов лізингу (10 робочих днів з моменту отримання вимоги), завдало збитків позивачеві у вигляді упущеної вигоди. Тому, вважає, що відповідач зобов'язаний компенсувати упущену вигоду у вигляді несплачених щомісячних платежів за фактичний час користування об'єктом лізингу у розмірі 55581,35 грн.

Позивач повідомляє, що 25.09.2015р. з ТОВ „Карпатиавтоцентр" було укладено договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля, відповідно до якого позивач відчужив транспортний засіб, який є об'єктом лізингу, вартістю 455058,00 грн. При цьому, позивач посилаючись на п. 12.9. договору просить стягнути з відповідача упущену вигоду в розмірі 46118,45 грн., що становить різницю між вартістю об'єкта та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіка покриття витрат.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань позивачем заявлено до стягнення 482,13 грн. пені; 179,04 грн. 3% річних та 2872,71 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак у клопотанні від 18.01.2016р. просить справу розглянути без участі представника у зв'язку із хворобою останнього. Також надано письмові поясненні від 18.01.2016р., в яких зазначає, що сторони в п. 6.18. договору погодили умову про те, що податок на додану вартість буде включатися до всіх платежів, які підлягають сплаті або можуть стягуватися у примусовому порядку. Таким чином, позивач стверджує, що йому мають бути компенсовані збитки за надані юридичні послуги ТОВ "Юридична фірма "Вернер", понесені у зв'язку з неналежним виконанням умов договору з урахуванням податку на додану вартість, а саме у розмірі 6000,00 грн., оскільки ТОВ "Порше Лізинг Україна" є платником податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмовому відзиві від 18.01.2016р. заперечує проти заявлених до стягнення збитків. Зокрема, посилаючись на п. 1 Оглядового листа ВГС України від 14.01.2014р. №01-06/20/2014 витрати на оплату юридичних послуг не є збитками у розумінні ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України. Наголошує, що збитки мають бути наслідком саме порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб. Відповідач стверджує, що витрати на оплату юридичних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про фінансовий лізинг.

Таким чином, отримання позивачем послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення об'єкту лізингу, послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення об'єкту лізингу, послуг по юридичному консультуванню, підготовці документів та представництва інтересів позивача в суді не є обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушення права, а вибір представників, які будуть представляти його інтереси, є її правом.

Відповідач заперечує проти стягнення 55581,35 грн. упущеної вигоди у вигляді несплачених щомісячних платежів за квітень-червень 2015р., посилаючись на те, що внаслідок припинення договору відсутня підстава для подальшої слати відповідачем лізингових платежів. Вказує, що зарахування до збитків лізингових платежів як частини відшкодування вартості предмету лізингу суперечить як умовам договору, так і законодавчим положенням про фінансовий лізинг, якими передбачена сплата частини вартості предмету лізингу як умова про право лізингоодержувача на викуп предмету лізингу. Дострокове припинення договору фінансового лізингу є одночасно припиненням права лізингоодержувача на викуп предмета лізингу. Тому такий лізинговий платіж не може бути складовою упущеної вигоди лізингодавця.

Також відповідач не погоджується із заявленою до стягнення 46118,45 грн. упущеної вигоди у вигляді різниці між вартістю об'єкта лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими. Звертає увагу суду на необгрунтоване використання позивачем для розрахунку відповідної різниці явно заниженої вартості автомобіля, який був об'єктом лізингу, оскільки у виконавчому написі нотаріуса від 18.06.2015р. та у постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2015р. вартість автомобіля визначена в розмірі 464650,33 грн., а в акті прийому-передачі автомобіля від 30.09.2015р, згідно з яким позивач передав автомобіль ТОВ "Карпатиавтоцентр", ціна автомобіля визначена в розмірі 455058 грн. При цьому, вказує, що відповідно до акту державного виконавця від 14.07.2015р., автомобіль було передано боржником представнику стягувача у відмінному стані, що підтверджується відсутністю в акті будь-яких зауважень щодо виявлених дефектів автомобіля. Натомість, в п. 2.1. Акту від 30.09.2015р. зазначено, що автомобіль містить такі пошкодження/дефекти: скоп на лобовому склі, вмятина на капоті, бітумні плями по кузову.

Таким чином, відповідач стверджує, що протягом періоду з 14 липня по 30 вересня 2015р., коли вилучений автомобіль перебував у володінні позивача, виникли вищевказані дефекти, які вплинули на вартість автомобіля в сторону її зменшення. Відтак, використання вказаної зменшеної вартості автомобіля для розрахунків за даним позовом є неправомірним.

Звертає увагу, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку різниці між вартістю об'єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів в майбутньому аж до лютого 2017р.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до умов договору останнім днем виконання зобов'язань є 15.03.2015р., тому позивачем необґрунтовано здійснено нарахування з 15.03.2015р. Відповідно до контррозрахунку відповідача, 3% річних складає 178,26 грн., інфляційні втрати - 1521,23 грн.

При висловленні своєї позиції з приводу позовних вимог відповідач посилався на постанови ВГСУ від 29.12.2015р. у справі №911/1623/15 та від 06.08.2014р. у справі №910/18234/15.

Також представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Суд, розглянувши зазначене клопотання, вважає за можливе на підставі ст. 69 ГПК України продовжити строк розгляду спору на 15 днів.

Враховуючи неподання усіх витребуваних додаткових документів, з метою повного, всебічного та об'єктивного вирішення спору, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк розгляду спору по справі №924/1846/15 до 08 лютого 2016 року включно.

Розгляд справи відкласти на 11:00 год. "08" лютого 2016 р.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 каб.332.

Зобов'язати позивача подати в судове засідання докази часткової оплати відповідачем лізингових платежів, акт приймання-передачі автомобіля в лізинг, письмову позицію з приводу відзиву відповідача.

Зобов'язати відповідача подати в судове засідання копію Витягу з Єдиного державного реєстру, письмовий відзив по суті позовних вимог.

Явка повноважних представників сторін (з дорученнями та документами, що посвідчують особу) в судове засідання обов'язковою.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, ТОВ "Юридична фірма Вернер" ( 01001,м. Київ, а/с:199);

3 - відповідачу, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, (АДРЕСА_1) рек. з повід.