УХВАЛА

19.01.2016Справа № 5011-31/17917-2012

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний»

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна»

про визнання права на оренду земельної ділянки.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільний» (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» (надалі - відповідач) про визнання недійсним укладеного між сторонами Договору № F150 від 10.06.2008 р.

Позовні вимоги були обґрунтовані укладенням вказаного договору директором позивача з перевищенням наданих йому повноважень за відсутності рішення загальних зборів ТОВ »Вільний».

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 р., відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» про визнання недійсним договору.

Приймаючи рішення від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012, господарський суд міста Києва виходив з того, що станом на момент розгляду справи оспорюваний Договір був розірваним, що встановлено в постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2011 р. у справі № 27/95/10, проте як за змістом Договору він міг бути визнаний недійсним лише на майбутнє. Проте, як зазначив суд, визнавати Договір недійсним на майбутнє немає підстав, оскільки сторони його розірвали. Таким чином, застосувавши правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду України 3-38гс14 від 19.08.2014 р., суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд відзначив, що в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія Протоколу № 3 загальних зборів учасників позивача від 28.05.2008 р. про надання згоди на укладення спірного Договору, яка долучена до матеріалів справи представником відповідача, проте, вказаний протокол не може вважатися належним доказом надання загальними зборами позивача згоди на укладення оспорюваного правочину, оскільки підписаний не головою зборів ОСОБА_1, а іншою особою, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи № 4243-11 від 17.04.2012 р., проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз; з огляду на вищенаведене, матеріали справи не містять доказів того, що загальними зборами учасників позивача було надано дозвіл на укладення генеральним директором оспорюваного Договору.

28.09.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» надійшла заява про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 за нововиявленими обставинами.

Зокрема, заявник посилався на те, що господарським судом Запорізької області було прийнято рішення від 15.06.2015 р. у справі № 908/2574/15-г за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вільний» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Вільний», оформленого протоколом № 3 від 28.05.2008 р., на підставі якого і було укладено оспорюваний Договір фінансового лізингу.

При цьому, заявник стверджує, що про вищевказане рішення йому стало відомо 25.06.2015 р., проте, в цей час справа № 5011-31/17917-2012 перебувала у Вищому господарському суді України, у зв'язку з переглядом в касаційному порядку рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р., з огляду на що він, за його твердженням, не міг подати заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами з дотриманням визначених процесуальним законодавством строків.

Враховуючи зазначене, заявник також заявив клопотання про поновлення строку для подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.09.2015 р. суддею Ломакою В.С. справу № 5011-31/17917-2012 прийнято до свого провадження, призначено судове засідання з розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» про поновлення строку для подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 на 21.10.2015 р.

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільний» було подано до Верховного Суду України заяву про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2015 р., постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р., рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 3 статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду України від 06.10.2015 р. було відкрито провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2015 р., постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р., рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012, витребувано із господарського суду міста Києва матеріали справи № 5011-31/17917-2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015 р. провадження у справі № 5011-31/17917-2012 з розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» про поновлення строку для подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 зупинено до розгляду Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2015 р., постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р., рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012, з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 3 статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду України від 22.10.2015 р. справа № 5011-31/17917-2012 було призначено до розгляду на 18.11.2015 р.

Постановою Верховного Суду України від 18.11.2015 р. відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2015 р. у справі № 5011-31/17917-2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2015 р. було вирішено поновити провадження у справі № 5011-31/17917-2012 з розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» про поновлення строку для подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 та призначити судове засідання з розгляду вказаного клопотання на 19.01.2016 р.

При цьому, в порядку підготовки справи до розгляду зобов'язано заявника надати суду: інформацію щодо участі повноважних представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» у розгляді справи № 908/2574/15-г, зокрема щодо участі/відсутності в судовому засіданні, призначеному на 15.06.2015 р.; письмові пояснення і відповідні докази щодо оскарження в апеляційному та касаційному порядку рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 р. у справі № 908/2574/15-г (у разі оскарження даного судового рішення надати належним чином засвідчені копії процесуальний документів апеляційної чи касаційної інстанції), а також докази в підтвердження того, коли саме набрало законної сили рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 р. у справі № 908/2574/15-г.

18.01.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення проти заяви позивача, в яких він відзначає, що обставинам, які позивач вважає нововиявленими, суди під час розгляду даної справи надали правову оцінку, зокрема, не прийняли в якості доказу погодження загальними зборами ТОВ «Вільний» укладення оспорюваного Договору протокол № 3 від 28.05.2008 р., а тому вони не є нововиявленими.

У судове засідання 19.01.2016 р. представники сторін не з'явились, про причини неявки не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228, 02.06.2006 року «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У судовому засіданні 19.01.2016 р. суд розглянув клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» про поновлення строку для подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 та вирішив його відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Згідно з частиною першою статті 114 ГПК України, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим господарським судом, який прийняв це рішення, але в іншому складі суду, оскільки за приписом статті 20 названого Кодексу суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участь у перегляді прийнятого за його участю судового рішення за нововиявленими обставинами.

Передбачені зазначеною нормою ГПК обмеження поширюються й на суддів, якими приймалися постанови за результатами апеляційного і касаційного перегляду цього ж судового рішення чи інших судових рішень у відповідній справі. Наведене стосується й тих випадків, коли за результатами апеляційного чи касаційного перегляду рішення суду першої інстанції було змінене або частково скасоване, а в іншій частині залишено без змін.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до п. 8.3. Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» наголошено, що у разі подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з пропуском місячного строку, встановленого частиною першою статті 113 ГПК, без клопотання про його відновлення, господарський суд має повернути заяву згідно з пунктом 1 частини шостої статті 113 ГПК. За клопотанням заявника цей строк може бути відновлено відповідно до вимог статті 53 ГПК за наявності поважних причин його пропуску.

Так, в силу ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»).

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від особи, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживала сторона заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання нею своїх процесуальних обов'язків.

Як вбачається з поданої заяви, нововиявленою обставиною заявник визначає прийняття господарським судом Запорізької області рішення від 15.06.2015 р. у справі № 908/2574/15-г за позовом ОСОБА_1 до ТОВ »Вільний» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Вільний», оформленого протоколом № 3 від 28.05.2008 р., на підставі якого і було укладено оспорюваний Договір фінансового лізингу.

Про вказане рішення заявник за його твердженням дізнався 25.06.2015 р., а тому місячний строк на подання заяви про перегляд прийнятого у даній справі рішення за нововиявленими обставинами закінчився 26.07.2015 р.

Суд зазначає, що позивачем (заявником) не вказано причини, які за незалежних від нього обставин унеможливлювали або утруднювали звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в межах передбаченого ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строку.

Посилання позивача (заявника) на те, що він не міг подати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в строк з огляду на перебування справи у Вищому господарському суді України під час перегляду прийнятих у даній справі рішень суду першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку, до уваги суд не приймає.

Так, відповідно до п. 8.2. Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» визначено, що у випадках, коли справу надіслано до касаційної інстанції, а до місцевого або апеляційного господарського суду надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідний суд виносить ухвалу про відкладення вирішення питання про прийняття зазначеної заяви до провадження до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

Таким чином, вказані обставини, на які посилається заявник, не є такими, що унеможливлювали або істотно утруднювали подання у визначений процесуальним законодавством строк заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною 6 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі подання заяви після закінчення встановленого строку без клопотання про його відновлення або відхилення такого клопотання господарським судом.

За таких обставин, суд відмовляє позивачу (заявнику) у відновленні строку для звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та у прийнятті означеної заяви до розгляду.

Керуючись ст. ст. 86, 112, 113 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вільний» у відновленні строку для звернення до суду з заявою про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 за нововиявленими обставинами.

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вільний» у прийнятті заяви про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 за нововиявленими обставинами.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. у справі № 5011-31/17917-2012 за нововиявленими обставинами повернути заявникові.

Суддя В.С. Ломака