ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Справа № 5015/5067/12

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного банку ,,ОСОБА_2 ОСОБА_3, м.Киів, вих. № 140-5-1-00/8-5497 від 09.12.2015 року, вх. № 01-05/6025/15 від 22.12.2015 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 03.12.2015 р.

у справі № 5015/5067/12

за позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 ОСОБА_3, м.Київ;

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Габен, м. Львів;

до відповідача 2: Приватного акціонерного товариства Агрофірма Зоря ім.Плютинського, с.Зоря Рівненського району Рівненської області;

про: стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором №69 від 22.12.2006р та укладеним в його рамках кредитним договором №010/42-0-1/91 від 28.07.2011 р. у розмірі 3 223 671,01 доларів США, що в еквіваленті становить 25 766 802,38 грн. (відповідно до курсу НБУ станом на 14.01.2013р-7,9930 грн. за дол..США) за заявою про збільшення позовних вимог.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 представник на підставі довіреності №435/15 від 01.09.2015 року;

від відповідача 1: ОСОБА_5 представник на підставі довіреності б/н від 20.02.2015 року;

від відповідача 2: ОСОБА_3- представник на підставі довіреності б/н від 05.01.16 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Львівської області від 03.12.2015 р. у справі №5015/5067/12 (головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Мороз Н.В., Петрашко М.М. ), заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 ОСОБА_3, м.Київ від 18.11.2015 року №140-5-1-00/8-5126 (вх. №5479/15 від 23.11.2015 року) про розяснення рішення суду задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 03.12.2015 р. у справі № 5015/5067/12, позивач Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 ОСОБА_3, м.Київ подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано прохання заявника розяснити резолютивну частину рішення в частині того, яку саме суму та валюту було присуджено до стягнення при винесенні даного рішення.

Згідно з частиною другою статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 Цивільного кодексу України). Частина третя статті 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 198 Господарського кодексу України, грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону. За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 №15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь- яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Положення частини другої статті 533 Цивільного кодексу України та частини другої статті 198 Господарського кодексу України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобов'язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов'язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (пункт 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14).

За таких обставин, АТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» вважає, що резолютивна частина рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 р. у справі № 5015/5067/12 підлягає роз'ясненню з зазначенням про стягнення заборгованості по основному боргу за кредитом, відсотках та пенею саме в іноземній валюті.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 03.12.2015 р. у справі №5015/5067/12 та прийняти нове рішення, яким розяснити резолютивну частину рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 року у даній справі, в частині того, яку саме суму та валюту було присуджено до стягнення при винесенні даного рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2015р. справу № 5015/5067/12 призначено судді-доповідачу ОСОБА_6 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 р., поновлено пропущений строк на оскарження ухвали в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 04.01.2016 р..

Ухвалою суду від 04.01.2016 року продовжено строк розгляду даної справи згідно ст.69 ГПК України на п'ятнадцять днів та відкладено її розгляд до 13.01.2016 року.

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року, у звязку із перебуванням судді Желіка М.Б. у відпустці, внесено зміни у склад судової колегії по справі № 5015/5067/12, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Орищин Г.В..

Представникам розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 13.01.16 року зявився представник апелянта, подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у ній.

Представники відповідачів 1,2 в судове засідання зявились, проти апеляційної скарги заперечили, надали усні пояснення по суті спору.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

рішенням господарського суду Львівської області від 28.03.2013 р. вимоги (збільшені Заявою № СІ4-120-1-10-137 від 17.01.2013 р. із врахуванням доповнення до Заяви за №с14-120-1-10-256 від 28.01.2013 р ) задоволено повністю: стягнено солідарно з ТОВ фірми "Габен" та ПАТ Агрофірми "Зоря їм. Плютинського" на користь ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" заборгованість за кредитним договором від 28.07.2011 №010/42-0-1/91, укладеним у рамках дії генерального кредитного договору від 22.12.2006 №69, у розмірі 3223671,01 доларів США, що в еквіваленті становить 25 766 802,38 грн. (відповідно до курсу НБУ станом на 14.01.2013р.- 7,9930 грн. за дол..США), у тому числі: 2900000,00 дол. США (еквівалент становить 23179700,00 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 14.01.2013р. - 7,9930 грн. за дол. США)) заборгованість за тілом кредиту; 96666,67 дол. США (еквівалент становить 772656,69 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 14.01.2013р. - 7,9930 грн. за дол. США) - нараховані відсотки; 227 004,34 дол. США (еквівалент становить 1814445,69 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 14.01.2013р. - 7,9930 грн. за дол. США) - нарахована пеня за невиконання зобовязань, а також 64380,00 грн. судового збору. У задоволенні заяв відповідачів щодо зменшення розміру штрафних санкцій, відстрочки та розстрочки виконання рішення відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2013 рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 залишено без змін. Доповнено резолютивну частину рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 наступним змістом: "Відстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 у справі № 5015/5067/12 на 1 рік з моменту набрання ним законної сили". Постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2013 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 ОСОБА_3" у справі № 5015/5067/12 задоволено. Пункт 3 резолютивної частини постанови Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2013 у справі №5015/5067/12 про доповнення резолютивної частини рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 у справі 5015/5067/12 скасовано. В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2013 у справі № 5015/5067/12 залишено без змін.

Заява, яка розглядається, мотивована тим, що рішення суду від 28.03.2013р. є не зовсім зрозумілим стосовно того, яку саме суму та валюту було присуджено до стягнення при винесенні даного рішення, що й спричинило звернення заявника до суду із заявою про розяснення рішення суду. У заяві заявник просить суд розяснити резолютивну частину рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013р. у справі №5015/5067/12 в частині того, яку саме суму та валюту було присуджено до стягнення при винесенні даного рішення.

Відповідно до ст.89 ГПК України, суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Заява про роз'яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду. Ухвала, в якій роз'яснюється рішення суду, надсилається особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, якщо рішення суду роз'яснено за його заявою. За змістом абзацу другого пункту 18 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" здійснюючи розяснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

За змістом статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, не має право виходити за межі позовних вимог. Виключенням є лише необхідність захисту прав і законних інтересів позивача або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору за відповідними їх клопотаннями, яке під час розгляду справи №5015/5067/12 позивачем не заявлялось.

Суд першої інстанції підставно зазначив, що резолютивна частина рішення відповідає волевиявленню позивача у сформульованій ним прохальній частині Заяви від 17.01.2013 р. про збільшення розміру позовних вимог із врахуванням доповнення до Заяви від 28.01.2013., що не узгоджується з доводами заявника у заяві про «незрозумілість» для нього, як позивача, резолютивної частини рішення. Відповідно, саме у такому формулюванні, розуміючи наслідки обраного позивачем способу захисту та предмету позову, позовні вимоги і були задоволені.

Здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд не може вносити зміни до рішення по суті і торкатись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Суд роз'яснює лише прийняте судове рішення, а не порядок його виконання державним виконавцем чи спосіб або порядок захисту порушених прав/охоронюваних законом інтересів сторони у разі збільшення/зменшення суми боргу на час виконання судового рішення. Дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби можуть бути предметом дослідження під час самостійного судового провадження в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, так само як і вимоги сторони про захист свого порушеного права, розгляд яких здійснюється в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 53 Закону України "Про виконавче провадження", у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті, державний виконавець у результаті виявлення в боржника коштів у відповідній валюті, стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Колегія суддів зазначає про те, що оцінка правових норм, необхідність у якій могла виникнути у заявника на стадії виконання судового рішення виходить за рамки процедури розяснення судового рішення. При цьому, позивач не позбавлений права оскаржити саме судове рішення за наявності передбачених для цього підстав.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку що розяснення резолютивної частини рішення в частині того, яку саме суму та валюту було присуджено до стягнення при винесенні даного рішення є таким, що суперечить законодавству враховуючи те, що суд не може вносити зміни до рішення по суті і торкатись тих питань, які не були предметом розгляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення були доведені суду .

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду Львівської області від 03.12.2015 р. у справі №5015/5067/12 у відповідності до ст. 106 ГПК України підлягає скасуванню, а відтак апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 99, 101, 103, 104, 105,106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного банку ,,ОСОБА_2 ОСОБА_3, м.Київ, вих. № 140-5-1-00/8-5497 від 09.12.2015 року, вх. № 01-05/6025/15 від 22.12.2015 року задоволити частково.

2.Ухвалу господарського суду Львівської області від 03.12.2015 року у справі № 5015/5067/12 скасувати.

3.В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 ОСОБА_3, м.Київ від 18.11.2015 року №140-5-1-00/8-5126 (вх. №5479/15 від 23.11.2015 року) про розяснення рішення суду від 28.03.2013 року- відмовити.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

5.Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 14.01.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Орищин Г.В.