ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р. Справа № 917/555/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю прокурора Ногіна О.М. (посв.№032167 від 11.02.2015 р.)

та представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. №491 від 31.12.2015 р.)

1-го відповідача ОСОБА_2 (дов. №04.2-17/2/2378 від 11.11.2014 р.)

2-го відповідача не зявився

3-го відповідача ОСОБА_3 (дов. №136/011 від 16.12.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційні скарги першого відповідача (вх.№5376П/1-8) та третього відповідача (вх.№5472П/1-8) на рішення господарського суду Полтавської області від 03 червня 2015 року у справі

за позовом Заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до 1. Виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава;

2. Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава;

3. Полтавської обласної ради професійних спілок, м. Полтава

про визнання недійсними пунктів 2, 3, 4 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №166 від 20.05.2009 р. "Про оформлення права власності на обєкт нерухомості по вул. Ляхова, 1"

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради та Полтавської обласної ради професійних спілок України про визнання недійсними пунктів 2,3,4 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №166 від 20.05.2009 р. "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомості по вул. Ляхова,1"; визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07.04.2010 р., виданого Полтавській обласній раді професійних спілок Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на будівлю загальною площею 2330,1 кв. м вартістю 43 106 850,00 грн., розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, 1; визнання за державою Україна в особі Фонду державного майна України права власності на нерухоме майно - окремо розташовану адміністративну п'ятиповерхову будівлю загальною площею 2330,1 кв. м, вартістю 43106 850,00 грн., розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, 1.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.06.2015 р. у справі №917/555/15 позов задоволено.

Перший відповідач, виконавчий комітет Полтавської міської ради, з рішенням господарського суду першої інстанції в частині визнання недійсними пунктів 2,3,4 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №166 від 20.05.2009 р. "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомості по вул. Ляхова,1" та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07.04.2010 р., виданого Полтавській обласній раді професійних спілок Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на будівлю загальною площею 2330,1 кв. м вартістю 43106 850,00 грн., розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, 1 не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення в цій частині прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин справи. Просить рішення господарського суду в зазначеній частині скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третій відповідач, Полтавська обласна рада професійних спілок України, з рішенням господарського суду першої інстанції в частині визнання за державою Україна в особі Фонду державного майна України права власності на нерухоме майно - окремо розташовану адміністративну п'ятиповерхову будівлю, розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, 1, не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення в цій частині прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин справи. Просить рішення господарського суду в зазначеній частині скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності.

Прокурор у відзиві проти задоволення апеляційних скарг заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін (вх. №237 від 12.01.2016 р.).

ФДМУ у відзиві проти задоволення апеляційної скарги Полтавської обласної ради професійних спілок (вх. №17501 від 29.12.2015 р.) та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги виконавчого комітету Полтавської міської ради заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що Полтавська обласна рада професійних спілок у своїй скарзі не обґрунтувала позицію щодо обізнаності ФДМУ із фактом порушення прав держави. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради апеляційні скарги першого та третього відповідачів підтримує, вважаючи, що позивачем не надано доказів перебування оскаржуваного майна у власності держави або ж незаконного вибуття спірного майна з власності держави. Просить рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними пунктів 2,3,4 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №166 від 20.05.2009 р. "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомості по вул. Ляхова,1" та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07.04.2010 р. на будівлю загальною площею 2330,1 кв. м вартістю 43 106 850,00 грн., розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, 1, скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перший відповідач вимоги ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2015 р. та 17.12.2015 р. не виконав, відзив на апеляційну скаргу Полтавської обласної ради професійних спілок та документи в обґрунтування своїх заперечень не надав. Представник виконкому Полтавської міськради в судовому засіданні апеляційну скаргу третього відповідача підтримує. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Третій відповідач вимоги ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2015 р. та 17.12.2015 р. не виконав, відзив на апеляційну скаргу виконкому Полтавської міськради та документи в обґрунтування своїх заперечень не надав. Представник Полтавської обласної ради профспілок України в судовому засіданні апеляційну скаргу першого відповідача підтримує. Просить рішення господарського суду скасувати та в задоволенні позову відмовити повністю.

Другий відповідач свого представника в судове засідання не направив, просить розглянути справу без його участі, у звязку з перебуванням представника управління у відпустці та неможливістю направити для участі у судовому засіданні у якості представника відповідача будь-яку іншу особу.

Колегія суддів вважає, що судом виконано процесуальний обовязок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. за №75, вважає, що не зявлення в судове засідання представника другого відповідача не перешкоджає розгляду справи, тому справа розглядається відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, уповноважених представників позивача, першого та третього відповідачів, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 362 від 30.06.1966 р. Полтавській обласній раді професійних спілок надано дозвіл на будівництво будинку профспілкових курсів на території Будинку Спілок по вул. Жовтневій, 37, з боку вул. Ляхова, зі знесенням існуючої літньої кіноплощадки обласного управління кінофікації (т. 1 а.с.29).

У подальшому, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих №556 від 29.09.1972 р. затверджено акт Державної приймальної комісії по прийому в експлуатацію будинку профспілкових курсів обласної Ради профспілок по вул. Жовтневій, 37 (т. 1 а.с. 30-31).

Після розпаду СРСР правонаступником Української республіканської Ради профспілок стала Рада Федерації незалежних профспілок України, правонаступником якої наразі є Федерація професійних спілок України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію об'єднання громадян від 22.03.2000 р. зареєстровано Полтавську обласну раду професійних спілок, яка створена на майні засновників Федерації професійних спілок України.

Розпорядженням виконавчого комітету Полтавської міської ради №154-р від 10.03.2005 р. обласній раді профспілок, як користувачу, надано дозвіл на реєстрацію виконаних перепланувань приміщень в будівлі по вул. Ляхова, 1 у м. Полтава.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20.05.2009 р. за №166 "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомості по вул. Ляхова,1" вирішено:

п. 1 обєкту нерухомого майна адміністративній будівлі під літ. А-5 по вул. Жовтневій, 37 у м. Полтава надати нову адресу: м. Полтава, вул. Ляхова, 1.

п. 2 - оформити право власності на обєкт нерухомого майна адміністративну будівлю під літ. А-5 по вул. Ляхова, 1 в м. Полтава за Полтавською обласною радою професійних спілок;

п. 3 - Управлінню житлово-комунального господарства видати свідоцтво про право власності на обєкт нерухомого майна, зазначений в п. 2 рішення;

п. 4 - Приватному підприємству "Полтавське БТІ "Інвентаризатор" зареєструвати право власності на обєкти нерухомого майна, зазначені в рішенні, за Полтавською обласною радою професійних спілок (т. 1 а.с. 36).

На підставі рішення №166 07.04.2010 р. Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської міської ради видано свідоцтво про право приватної власності Полтавської обласної ради професійних спілок на адміністративну будівлю загальною площею 2330,1 кв. м, розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, буд. 1 (т. 1 а.с. 55).

Вважаючи, що рішенням виконкому Полтавської міської ради безпідставно позбавлено державу в особі ФДМУ права державної власності на спірне нерухоме майно, заступник прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про визнання недійсними пунктів 2,3,4 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №166 від 20.05.2009 р. "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомості по вул. Ляхова,1"; визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07.04.2010 р., виданого Полтавській обласній раді професійних спілок Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на будівлю загальною площею 2330,1 кв. м вартістю 43106 850,00 грн., розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, 1; визнання за державою Україна в особі Фонду державного майна України права власності на нерухоме майно - окремо розташовану адміністративну п'ятиповерхову будівлю загальною площею 2330,1 кв. м, вартістю 43 106 850,00 грн., розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Ляхова, 1.

В обґрунтування позову прокурор, зокрема, зазначає, що майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташоване на території України, є загальнодержавною власністю та не може бути, як відповідно до положення Полтавської обласної ради професійних спілок України від 2000 року (зі змінами внесеними в 2004 році), приватною власністю Полтавської обласної ради професійних спілок України.

Задовольняючи позов господарський суд виходив з того, що питання щодо субєктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, а тому майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

XIX з'їздом профспілок СРСР було прийнято постанову "Про власність профспілок СРСР" від 27.10.1990 р., згідно якої, профспілкові об'єкти є єдиною власністю профспілок СРСР, правонаступником власності є Всезагальна конфедерація профспілок СРСР.

Верховною радою Української РСР прийнято постанову від 29.11.1990 р. за №506-XII "Про захист суверенних прав власності Української РСР", згідно якої встановлено мораторій та території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна, ініціаторами та учасниками яких є органи державної влади і управління.

Указом Президії Верховної Ради України від 30.08.1991 р. за № 1452-XII Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави та Законом України Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України від 10.09.1991 р. за №1540-ХІІ майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших обєктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України.

Зі змісту наведених вище положень законодавства вбачається, що передача майнових комплексів у відання Української республіканської Ради профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних, профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, жодним чином не мала наслідком зміну форми власності переданого майна, яке так і залишилося державним.

Як вже зазначалось вище, відповідно до свідоцтва про реєстрацію об'єднання громадян від 22.03.2000 р. зареєстровано Полтавську обласну раду професійних спілок, яка створена на майні засновників Федерації професійних спілок України.

У той же час профспілки діяли за загальним статутом профспілок СРСР та були загальносоюзною громадською організацією.

Отже, спірний об'єкт належав громадській організації колишнього Союзу РСР, розташованим на території України.

За таких обставин на момент створення Полтавської обласної ради професійних спілок спірне майно перебувало у державній власності, а тому могло бути відчужено виключно за згоди власника.

Постановою Верховної Ради України від 10.04.1992 р. за № 2268-ХІІ Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України встановлено, що майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та обєктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, передані тимчасово Фонду державного майна України.

За змістом постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 р. за № 3943-ХІІ Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР тимчасово, до законодавчого визначення субєктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-які інший спосіб) відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, вказавши, що прийняття рішення про оформлення права власності на майно профспілок суперечить наведеним вище актам законодавства, в звязку з чим позов прокурора є обґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта - Полтавської обласної ради професійних, про наявність підстав для застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору, враховуючи наступне.

Згідно приписів Цивільного кодексу України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Кодексу).

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Відповідно до вимог ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначення початку відліку позовної давності унормовано статтею 261 Цивільного кодексу України, зокрема, частиною першою статті: перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Апелянт на підтвердження своєї позиції зазначає, що Фонд державного майна України дізнався про порушення свого права у 1996 році, затвердивши Перелік установ, організацій і підприємств, які станом на 24 серпня 1991 року знаходились у віданні загальносоюзних профспілкових організацій (об'єднань) на території України.

Проте, слід зазначити, що порушення прав держави полягає саме у факті реєстрації права власності на спірне майно за Полтавською обласною радою професійних спілок усупереч законодавству.

Вищезазначений Перелік, у свою чергу, визначав перебування спірного майна у користуванні скаржника на правовому титулі господарського відання, що за своєю правовою природою є відмінним від права власності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що Перелік не може бути прийнятий в якості належного доказу на підтвердження обізнаності Фонду із наявністю порушення прав та інтересів держави.

Крім того, скаржник посилається на лист Фонду державного майна України до прокуратури Полтавської області від 28.11.2014 р. за №10-16-16584 щодо майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, яке розташовано у Полтавській області, в якому висловлена аналогічна позиція Фонду, відповідно до якої вищезазначений Перелік містить лише відомості щодо суб'єктів господарювання, які станом на 24.08.1991 р. знаходилися у віданні загальносоюзних громадських організацій (об'єднань), розташованих на території України, а не пооб'єктну інформацію щодо нерухомого майна таких суб'єктів.

Необхідно зазначити, що президією Федерації профспілок України було прийнято постанову від 19.07.2007 р. за №П-13-17 Про загострення ситуації навколо профспілкового майна, згідно з пунктом 4 якої було заборонено керівництву Федерації профспілок України, всеукраїнським профспілкам, територіальним об'єднанням організацій профспілок, підприємствам, заснованим Федерацією профспілок України та іншим суб'єктам господарювання надавати будь-яку інформацію щодо об'єктів профспілкової власності на запити державних органів. Зазначене, в свою чергу, унеможливило проведення інвентаризації майна, яке перебуває у віданні Федерації професійних спілок та заснованих нею господарських товариств.

Таким чином, скаржник у своїй заяві не обґрунтував позицію щодо обізнаності Фонду державного майна України із фактом порушення прав держави. Докази, на які посилається в апеляційній скарзі Полтавська обласна рада професійних спілок ніяким чином не вказують на пропущення строків позовної давності.

Окремо слід зазначити, що висновок скаржника щодо необхідності заявлення клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності Фондом є таким, що не має юридичного змісту, оскільки Фонд дізнався про факт порушення права держави, отримавши позовну заяву заступника прокурора Полтавської області 02.03.2015 р.

Враховуючи те, що про порушення права власності держави на спірне майно Фонду Державного майна України стало відомо лише після отримання позову прокурора, про що подано пояснення від 03.06.2015 р., відсутні підстави для відмови в позові з мотивів спливу строку позовної давності.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 03.06.2015 р. у справі №917/555/15 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в звязку з чим, апеляційні скарги виконавчого комітету Полтавської міської ради та Полтавської обласної ради професійних спілок не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 22, 75, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги першого та третього відповідачів залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 03.06.2015 р. у справі №917/555/15 залишити без змін.

Повна постанова складена 19.01.2016 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.