КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. Справа№ 910/12374/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 13.10.2015

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню частково

у справі №910/12374/14 (головуючий суддя: Ярмак О.М., судді - Гумега О.В., Сташків Р.Б.)

за позовом В.о. прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості,

2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго",

про стягнення 179 646 071,21 грн,

за участю представників сторін:

від прокуратури: не з'явився;

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: Прокофєва П.В. - представник (довіреність №14-4 від 13.01.2015);

від відповідача: Гуменюк Т.М. - представник (довіреність №91/2015/09/30-3 від 30.09.2015),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 у справі №910/12374/14, позов Виконуючого обов'язки прокурора Шевченківського району м. Києва, поданого в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення заборгованості за спожитий природний газ по договору № 13/3409-БО-41 від 28.12.2012, задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в сумі 25 124 449,73 грн, 3% річних в сумі 7 632 608,04 грн та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання в сумі 7 524 159,21 грн. В частині стягнення 139 364 854,23 основного боргу - провадження припинено на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 у справі № 910/12374/14 залишено без змін.

10.03.2015 Господарським судом м. Києва на виконання судового рішення у справі №910/12374/14 видано наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 40 281 216,98 грн, з них пеня в сумі 25 124 449, 73 грн, 3% річних - 7 632 608,04 грн та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання - 7 524 159,21 грн.

21.09.2015 ПАТ "Київенерго" звернулось до Господарського суду м. Києва з заявою про визнання вищевказаного наказу таким, що не підлягає виконанню частково.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено. Наказ Господарського суду міста Києва № 910/12374/14 від 10.03.2015 визнано таким, що не підлягає виконанню.

З ухвалою суду Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не погодилось та звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, а в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, відмовити повністю.

Апеляційна скарга позивача обгрунтована неправильним застосуванням судом першої інстанції положень Закону України від 14.05.2015 №423-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 зазначена апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Власов Ю.Л., Станік С.Р. та призначена до розгляду на 11.11.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та відкладено на 25.11.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, справа №910/12347/14 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Власов Ю.Л., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 розгляд справи відкладено на 09.12.2015.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 №09-52/1432/15, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи, за яким справа №910/12347/14 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.10.2015 у справі №910/12374/14 прийнято до провадження вищевказаним складом судової колегії.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 та 11.01.2016, за заявами представників сторін строк розгляду справи продовжувався на п'ятнадцять днів, у зв'язку з чим розгляд справи відкладався на 11.01.2016 та 18.01.2016 відповідно.

В судовому засіданні 18.01.2016 представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, скаргу просив задовольнити, а оскаржену ухвалу скасувати, прийнявши постанову про відмову відповідачеві у задоволенні його заяви.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, які, на його переконання, зводяться до власного трактування скаржником абзацу 13 частини 13 статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», вказуючи на відсутність підстав для задоволення скарги, у зв'язку з чим просив залишити ухвалу суду без змін.

Прокурор та представник позивача 1 в судове засідання не з'явились, про дату, місце та час розгляду спрви були належним чином повідомлені, у зв'язку з чим судова колегія, вислухавши думку представників сторін, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, судова колегія дійшла висновку про обгрунтованість апеляційної скарги та її задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 117 ГПК України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач зазначає набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Закон № 423-VIII) - 06.06.2015.

Даним законом внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", зокрема, статтю 18 Закону доповнено частиною 13 наступного змісту:

«13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.».

Заява відповідача обґрунтована тим, що згідно з цим Законом, за умови погашення заборгованості за природний газ, спожитий до 01 січня 2014 року, у ПАТ «Київенерго» виникло право, а у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» обов'язок списати нараховані пеню, штрафні та фінансові санкції, що підлягають стягненню на підставі судового рішення і є не сплаченими.

А оскільки Протоколом комісії з питань реструктуризації та списання заборгованості перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 31.07.2015, створеної з метою реалізації положень Закону №423-VIII ухвалено списати з обліку заборгованість ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, що підлягали сплаті за судовими рішеннями, зокрема, і за рішенням Господарського суду м. Києва від 11.11.2014 у справі №910/12374/14, проте, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не погоджується з таким списанням, відповідач вважає, що наказ господарського суду, виданий на виконання вказаного рішення має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з огляду на приписи частини 1 статті 598 ЦК України.

Суд першої інстанції погодився з такими доводами заявника та мотивуючи свій висновок щодо задоволення заяви відповідача зазначив в оскаржуваній ухвалі, що протягом червня-липня 2015 року відповідачем було здійснено погашення заборгованості за спожитий до 1 січня 2014 року природний газ, зокрема, за договором №13/3409-БО-41 від 28.12.2012 (2013) - в сумі 4 424 937,52 грн, що підтверджується Актом звіряння розрахунків за природний газ, складеним та підписаним сторонами 02.07.2015.

Однак, з таким висновком судова колегія апеляційного господарського суду не погоджується та находить його передчасним з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 у справі №910/12374/14 встановлено, що борг за договором №13/3409-БО-41 від 28.12.2012 в сумі 139 364 854,23 грн був оплачений у період з 23.06.2014 по 01.10.2014, тобто після порушення провадження у справі, у зв'язку з чим провадження в частині стягнення з відповідача суми основного боргу судом було припинено на підставі п.1-1 статті 80 ГПК України.

Зважаючи на вищезазначене, заборгованість за спожитий до 01.01.2014 природний газ у ПАТ «Київенерго» на момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у відповідача була відсутня, відповідно, спірним наказом сума основної заборгованості не охоплюється.

Передбачене частиною 13 статті 18 вказаного Закону списання пені, штрафних та фінансових санкцій необхідно розглядати як невід'ємну частину реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 по 31 грудня 2014 року, не погашеної на день набрання чинності цим Законом, шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Виходячи з наведеного, списання зазначених сум пені, штрафних і фінансових санкцій є одним з елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості і не може розглядатися як самостійна підстава для списання таких сум поза вищевказаною процедурою.

При цьому варто погодитись зі скаржником стосовно того, що рішення про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідачем прийнято в односторонньому порядку та всупереч приписів, визначених частиною 13 статті 18 Закону №423- VIII.

Зі змісту пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" слідує, що предметом його регулювання є заборгованість (а відтак, і штрафні санкції нараховані на неї), що залишилась не погашеною на день набрання чинності цим законом - 06.06.15, за природний газ, спожитий в період з 01.01.14 до 31.12.14; та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.14, яка була сплачена у період з 06.06.15 до 06.09.15.

Таким чином, даним Законом не передбачається можливість списання 3% річних та інфляційних взагалі, оскільки ці нарахування не є штрафними або фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу.

Про компенсаційний характер нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України неодноразово вказував Верховний суд України, зокрема, у постанові від 15.11.10 №4/720, в якій зазначено: "Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника".

Посилання відповідача на Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» №3319-VI від 12.05.2012, зокрема, на п.2.2 статті 2, згідно якої до складу заборгованості, що підлягає списанню відноситься заборгованість з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), колегія суддів відхиляє, адже даним законом спірні відносини не регулюються.

З таких же підстав суд відхиляє посилання відповідача на ЗаконУкраїни «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» від 06.09.2012 №5213- VI.

У відповідності до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки судова колегія находить апеляційну скаргу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» такою, що підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду м. Києва від 13.10.2015 у справі № 910/12374/14 підлягає скасуванню.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги в порядку статті 49 ГПК України мають бути покладені на відповідача у справі.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/12374/14 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/12374/14 скасувати.

3. Публічному акціонерному товариству «Київенерго» у визнанні наказу Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року у справі №910/12374/14 таким, що не підлягає виконанню відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, вул. І. Франка, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДПРОУ 20077720) за розгляд справи в апеляційній інстанції судовий збір в сумі 1 218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи № 910/12374/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук