РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2016Справа №910/26836/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМ-1";

до: публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ";

про: визнання договору недійсним.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Липська Н.В. - за довіреністю від 11.04.2014 № 010-01/2341, Будниченко О.В. - за довіреністю від 10.08.2015 № 010-010/5411.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕМ-1" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що іпотечний договір від 29.12.2011 № № 151311Z51, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисань С.С. за реєстровим номером 566, укладений між публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ", як іпотекодержателем та товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕМ-1", як іпотекодавцем підлягає визнанню судом недійсним, оскільки вказаний договір підписано директором товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕМ-1" без згоди загальних зборів акціонерів.

Відповідач, у свою чергу, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з тих підстав, що оспорюваний договір з боку позивача підписаний уповноваженою особою, яка мала необхідний обсяг повноважень та діяла в межах наданих повноважень. Крім того, відповідач вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.10.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/26836/15. Ухвала про порушення провадження у справі отримана позивачем нарочно, про що свідчить відмітка останнього на вказаній ухвалі.

В судовому засіданні 11.01.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представника відповідача по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМ-1" (далі - позивач) від 05.11.2009, яке оформлене протоколом № 04 затверджено статут, який зареєстровано 16.11.2009 за № 6034463 (далі - Статут).

Підпунктом 10.5.10 пункту 10.5 Статуту встановлено, що до компетенції загальних зборів учасників належить надання директору або будь-якій іншій особі, якій повноваження директора були делеговані, попередньої згоди на укладення, зміну, розірвання, незалежно від суми кредитних договорів, договорів позики, позички, поруки, застави, іпотеки, а також інших договорів, згідно з якими товариство бере на себе виконання зобов'язань за третіх осіб та договорів про відступлення права вимоги товариства до боржника за договором третій особі.

Також підпунктом 10.5.28 пункту 10.5 Статуту передбачено, що до компетенції загальних зборів учасників належить затвердження та надання дозволу директору товариства на підписання договорів (угод, правочинів) на суму, що вказана в Статуті товариства.

Відповідно до п. 11.10 Статуту, директор, або будь-яка особа, якій повноваження директора були делеговані, не має права на укладення, зміну, розірвання, незалежно від суми кредитних договорів, договорів позики, позички, поруки, застави, іпотеки, а також інших договорів, згідно з якими товариство бере на себе виконання зобов'язань за третіх осіб та договорів про відступлення права вимоги товариства до боржника за договором третій особі без попередньої згоди загальних зборів учасників. У разі укладення, зміни, розірвання таких договорів без попередньої згоди загальних зборів учасників, такий договір (в т.ч. угода про зміну умов такого договору або його розірвання) є недійсним з моменту такого укладення, зміни, розірвання.

Між публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (далі - Банк/відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОНОВОКОМ" (далі - позичальник/боржник), укладено договір про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного акредитиву від 29.12.2011 № 151311К25 з подальшими змінами та доповненнями (далі Кредитний договір).

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Кредитного договору, Банк надав позичальникові кредит шляхом відкриття акредитивів в рамках відновлюваної кредитної лінії на умовах Кредитного договору (далі - Кредит) з лімітом кредитної лінії у розмірі 39.600.000,00 доларів США, граничним строком відкриття акредитива(ів) до 30.09.2013 строком погашення 360 календарних днів з дати відкриття акредитиву/акцепту документів (відповідно до умов кожного окремого акредитиву), на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та строкового характеру використання, а позичальник зобов'язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, комісії та інші платежі, встановлені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між відповідачем, як іпотекодержателем та позивачем, як іпотекодавцем укладений іпотечний договір від 29.12.2011 № № 151311Z51, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисань С.С. за реєстровим номером 566 (далі - Іпотечний договір/оспорюваний правочин).

Предметом іпотеки, що є забезпеченням зобов'язань боржника, викладених у Кредитному договорі, є нерухоме майно - земельні ділянки загальною площею 28,4533 га, що належать позивачу на праві власності, та розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, цільове призначення - землі житлової забудови та землі житлової та громадської забудови (п. 1.3 Іпотечного договору).

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті того, що, на думку позивача, до укладеного між сторонами спору Іпотечного договору слід застосувати правила, встановлені ст. 215 Цивільного кодексу України, з тих підстав, що вказаний правочин вчинено директором позивача без необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто, без попереднього погодження загальними зборами позивача, відтак, оспорюваний правочин здійснено директором позивача із перевищенням його повноважень, встановлених Статутом.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Згідно приписів статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов оспорюваного правочину, оскільки Договір містить предмет, обов'язки, строк дії, тощо, та підписаний і скріплений відбитками печаток сторін, відтак, укладений між сторонами спору Договір вважається укладеним.

Відповідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Згідно загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Приписами ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників позивача від 05.12.2011 № 14, вказаними загальними зборами, зокрема, вирішено:

- виступити майновим поручителем за зобов'язаннями товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОНОВОКОМ", що випливають з договору про відкриття кредитної лінії, який буде укладено між АТ "УКРЕКСІМБАНК" та ТОВ "АГРОНОВОКОМ" на суму 46.000.000,00 доларів США на термін дії зазначеного договору про відкриття кредитної лінії;

- передати в якості майнового поручительства по договору про відкриття кредитної лінії, зазначеного в п. 2 цього протоколу, в іпотеку АТ "УКРЕКСІМБАНК" 7 (сім) земельних ділянок загальною площею 28,4533 га, що належать товариству на праві власності та розташовані в с. Білогородка, Києво-Святошиснького району, Київської області;

- доручити директору товариства Толкачовой Нінель Саркарівні, або уповноваженій в передбаченому законодавством порядку особі, надавати будь-які документи АТ "УКРЕКСІМБАНК", необхідні для укладення іпотечного договору, укласти та підписати іпотечний договір земельних ділянок, зазначених в пункті 3 цього протоколу, на умовах за її розсудом.

Відтак, відповідно до положень Протоколу №14, загальними зборами учасників позивача надано попередню згоду на укладення Іпотечного договору, та відповідно, передачу в іпотеку Банку відповідних земельних ділянок, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором.

Крім того, згідно із Протоколом №14, загальними зборами учасників позивача доручено директору Толкачовій Н.С. зокрема, укласти та підписати іпотечний договір земельних ділянок, зазначених в п. 3 протоколу № 14, на умовах за її розсудом.

Також відповідно до протоколу Загальних зборів учасників позивача від 24.07.2013 № 1, вказаними загальними зборами, зокрема, вирішено:

- у зв'язку із зміною умов Договору про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву від 29.12.11 №151311К25 укладеного між АТ "УКРЕКСІМБАНК" та ТОВ "АГРОНОВОКОМ", надати товариству згоду на внесення наступних змін до Іпотечного договору: зменшення ліміту кредитної лінії на 6.400.000,00 доларів США, з 46.000.000,00 доларів СІІІА до 39.000.000,00 доларів США;

- надати повноваження на укладення та підписання директором товариства Толкачовою Нінель Саркарівною, або уповноваженою нею в установленому законодавством України порядку особою, від імені товариства змін до Іпотечного договору, що викладені у п. 2 порядку денного цього протоколу, а також змін, пов'язаних зі зміною реквізитів (відомостей) щодо правовстановлюючих та/або правореєструючих документів відносно земельних ділянок, що містяться в Іпотечному договорі. А також надати директору товариства Толкачовій Н.С. право визначати умови змін до Іпотечного договору на її власний розсуд.

Належним чином засвідчені копії протоколів загальних зборів учасників позивача від 05.12.2011 № 14 та від 24.07.2013 № 1 наявні в матеріалах справи.

Крім того, директором позивача Толкачовою Н.С. було підписано письмову згоду від 24.07.2013 № 1-24.07.13 на внесення змін до Договору іпотеки укладеного із АТ "УКРЕКСІМБАНК", засвідчена копія якої також наявна в матеріалах справи.

Підсумовуючи викладене вище суд дійшов висновку, що директор позивача - Толкачова Н.С. при укладенні та підписанні оспорюваного правочину мала необхідний обсяг цивільної дієздатності та не перевищувала повноважень, наданих їй Статутом товариства, оскільки згода на укладення оспорюваного правочину та внесення змін до нього надана Толкачовій Н.С. загальними зборами учасників позивача, що підтверджується протоколами загальних зборів учасників останнього від 05.12.2011 № 14 та від 24.07.2013 № 1.

Заява представника відповідача про застосування до позивача строків позовної давності судом відхилена з тих підстав, що розгляд вказаної заяви мав би місце при наявності порушеного права позивача, яке підлягало би захисту в судовому порядку. Оскільки при укладенні оспорюваного правочину права позивача порушені не були, правила про позовну давність в даному випадку судом не застосовуються.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15 січня 2016 року

Суддя С.В. Балац