ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.2016 Справа №905/3057/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

при секретарі судового засідання Величко Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ, ,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

про стягнення 11846,80 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Железнякова І.М. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення заборгованості за кредитним договором №MRН629 від 29.08.2006р., в розмірі 11846,80 грн., в тому числі 4945,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 6901,37 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

З дотриманням приписів ст.2 - 1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/3057/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 11.11.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/3057/15.

В подальшому розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором банківського рахунку №MRН629 від 29.08.2006р.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав акт - звірки; розрахунок заборгованості за договором №MRH629 від 28.09.2006р. укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ФОП ОСОБА_1, станом на 30.07.2015р.; у копіях: договір №MRН629 від 29.08.2006р. з додатком №7 від 28.09.2006р. до нього; свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) щодо відповідача; претензію №60928MRН0O672 від 09.07.2015р. із підтвердженням її відправлення відповідачу; судовий наказ Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.11.2007р. по справі №2-Н-5379.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, ст.3, 32, 15, 107 Цивільного процесуального кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 15, 49, 54 - 57, 64 Господарського процесуального кодексу України.

11.01.2016р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області надано клопотання б/н б/д про проведення судового засідання без участі представника позивача, до якого додано банківські виписки з 28.09.2006р. по 25.11.2015р., меморіальні ордери №0USF від 15.12.2006р., №2KJN від 20.12.2006р., №2AYD від 24.01.2007р., №B1226L00HN від 26.12.2011р., платіжні доручення №889 від 03.10.2006р., №598 від 06.10.2006р.; виписку з Приват 24 по клієнту ФОП ОСОБА_1 від 05.06.2014р.; довідку б/н б/д про розміри встановлених кредитних лімітів.

Документи долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 11.01.2016р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 11.01.2016р. не з'явився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи об'єктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання представника позивача б/н б/д про проведення судового засідання без його участі залишено судом без розгляду, з огляду на фактичну участь останнього у судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4 - 2, 4 - 3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

29.08.2006р. року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк або позивач) та Фізичною особою - підприємцем, ОСОБА_1 (далі позичальник або відповідач) був укладений договір банківського рахунку (далі договір) №MRH629.

Згідно з п.1.1 Регламенту надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток №7 від 28.09.2006р. до договору банківського рахунку №MRH629 від 29.08.2006р.), банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта на підставі анкети - заяви на встановлення офердрафтового кредиту на картковий рахунок, що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку.

Згідно з п.1.3 регламенту, на момент підписання цього додатку до договору ліміт складає 2 500,00 грн. Проведення платежів клієнта в порядку, встановленому цим додатком до договору, здійснюється банком у термін до 27.09.2007р. (п.1.3 регламенту).

Відповідно до довідки про розміри встановлених кредитних лімітів б/н б/д встановлено наступне: 28.09.2006 року - розмір ліміту 2500,00 грн.

Відповідно до п.1.4 регламенту, овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і терміну, установлених згідно п.1.3, з періодом безперервного користування кредитом не більш 30 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку клієнта під час закриття банківського дня. Зменшення чи зростання заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на картковому рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо.

Згідно з п.1.5 регламенту, клієнт сплачує відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п.3.1 - 3.3 цього додатка до договору. Так, з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 (п.4.1.1 додатку 7 від 28.09.2006р.): при користуванні кредитом протягом 1 - 3 днів - 18%, протягом 4 - 7 днів - 21%, протягом 8 - 15 днів - 23%, протягом 16 - 30 днів - 26%. Відсотки, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (п.3.3 регламенту).

За відомостями, що містить виписка з Приват 24 по клієнту ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) від 05.06.2014р., у зв'язку з різкими змінами вартості ресурсів на міжбанківському ринку з 01.07.2014р. змінено процентні ставки за користування кредитним лімітом на рахунку і гарантованими платежами, а саме: кредитний ліміт на рахунку: ставка при непогашенні боргу в пільговий період - 36%; ставка при простроченні більше 90 днів після пільгового періоду - 56% (нараховується з 91 - го дня прострочки); гарантовані платежі: ставка протягом 30 днів після дати виконання гарантованого платежу при відсутності власних коштів на рахунку в дату виконання платежу - 36%; ставка при простроченні більше 31 дня після пільгового періоду - 56% (без змін).

За змістом п.4.2.6 регламенту, у випадку повного погашення кредиту - виникнення на картковому рахунку нульового дебетового сальдо на момент закриття операційного дня, починаючи з наступного дня, клієнту надається кредит зі сплатою відсотків за цей день за процентною ставкою інтервалу « 1 - 3 дня», і з цього дня починається відлік наступного періоду безперервного користування кредитом.

Виходячи зі змісту п.5.1 регламенту, при порушенні клієнтом будь - якого із зобов'язань: зі сплати відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту й інших витрат, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане клієнтом. Терміни давності позову за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені штрафів за цим додатком до договору установлюються сторонами тривалістю 5 років (п.п.5.3, 5.4 регламенту).

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов'язані з овердрафтовим кредитуванням рахунку відповідача та підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст.345 - 346 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору №MRH629 від 29.08.2006р. позивачем здійснювалось кредитування рахунку відповідача. Проте, починаючи з 15.12.2006р., дебетове сальдо на вказаному рахунку клієнтом обнулено не було, у зв'язку з чим в подальшому банком нараховувались відсотки за користування кредитом за відсотковою ставкою встановленою на час нарахування.

Згідно судового наказу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.11.2007р. по справі №2-Н-5379, копія якого наявна у матеріалах справи, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 2257,03 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 829,60 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 62,38 грн.

Проте, порушення зобов'язання за договором №MRH629 від 29.08.2006р. відповідачем не усунуто.

З огляду на неналежне виконання клієнтом взятих на себе зобов'язань, банк звернувся до клієнта з претензією №60928MRH0O672 від 09.07.2015р., в якій повідомив про наявність станом на 09.07.2015р. заборгованості в сумі 21740,43 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 2257,03 грн., заборгованості за відсотками в сумі 12629,21 грн. та пені в сумі 6854,19 грн., яку просив негайно погасити. Зазначена претензія залишена клієнтом без відповіді та задоволення, доказів протилежного під час судового розгляду справи №905/3057/15 не надано.

Як зазначає позивач, станом на 30.07.2015р. у клієнта наявна заборгованість у розмірі 14995,81 грн., яка складається з наступного: 2257,03 грн. - заборгованість за кредитом; 5775,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6963,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3149,01 грн., яка була задоволена судовим наказом Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області №2-Н-5379 від 06.11.2007р., різниця становить 11846,80грн.: 4945,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6901,37 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

На вимогу суду позивачем до матеріалів справи №905/3057/15 надані документи первинного бухгалтерського обліку (виписки з рахунків позабалансового обліку Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України), які підтверджують наявність заборгованості у вищевказаних сумах.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4945,43 грн. є правомірними та відповідачем не спростовані, вони підлягають задоволенню.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10 - денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053 - р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м.Маріуполь, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079 - р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. № 1053 - р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014р. № 1053 - р». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. № 1053-р була зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079 - р від 05.11.2014р.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Одночасно, проведення антитерористичної операції на території м.Маріуполь є загальновідомим фактом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст.2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України «Про боротьбу з тероризмом», прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Крім того, у відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275 - р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», яке було прийнято під час розгляду справи, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м.Маріуполь, де проводить свою господарську діяльність відповідач. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053».

За таких обставин суд відмовляє в задоволені вимог щодо стягнення пені, нарахованої в період проведення антитерористичної операції.

У зв'язку з чим до стягнення підлягає пеня в розмірі 5098,33 грн. за період з 24.01.2007р. по 13.04.2014р.

Відповідно до ст.49 Господарського кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 4, 21 - 22, 28, 33 - 34, 35, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційній банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ, до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення заборгованості за кредитним договором №MRH629 від 29.08.2006р. в розмірі 11846,80грн., в тому числі: 4945,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 6901,37грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (87521, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Дачна, буд.72, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50, , р/р 3111, МФО 305299) заборгованість за договором №MRH629 від 29.08.2006р. в розмірі 10043,76 грн., у тому числі: 4945,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 5098,33 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1032,62 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 11.01.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2016р.

Суддя О.В. Кротінова