ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" січня 2016 р.Справа № 922/182/14

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жельне С.Ч.

судді: Аюпова Р.М. , Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Федорової Т.О.

розглянувши заяву по справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрокот" про розстрочення виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року (вх.№51504 від 28.12.2015року)

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до ТОВ "Дрокот", м. Харків
про стягнення збитків в розмірі 1 352 058,82 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою Відповідальністю "Дрокот" до Харківської міської ради про визнання незаконною бездіяльності Харківської міської ради та зобов'язання вчинити певні дії.
за участю: сторони не з'явивлись.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.02.2015 року по справі №922/182/14 в задоволенні первісного позову Харківської міської ради до ТОВ "Дрокот" про стягнення 1 352 058,82 грн. збитків та зустрічного позову ТОВ "Дрокот" про визнання незаконною бездіяльності Харківської міської ради та зобов'язання вчинити певні дії було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року зазначене рішення по справі "922/182/14 в частині відмови в задоволенні первісного позову Харківської міської ради до ТОВ "Дрокот" було скасовано та прийнято в цій частиін нове рішення, за яким з ТОВ "Дрокот" було стягнуто 1 352 058,82 грн. збитків.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2015 року в задоволенні касаційної скарги ТОВ "Дрокот" було відмовлено, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 у справі №922/182/14 залишено без змін.

На виконання Постанови Вищого господарського суду України господарським судом Харківської області 19.06.2015 року було видано судовий наказ №922/182/14 про стягнення з ТОВ "Дрокот" на користь Харківської міської ради збитків у розмірі 1352058,82 грн., судового збору у розмірі 27 041,18 грн. за подання позовної заяви та 13 520,59 грн. за подання апеляційної скарги.

16.09.2015 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було винесено постанову ВП №48926798 про відкриття виконавчого провадження. 19.10.2015 року винесена постанова ВП №48926798 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ТОВ "Дрокот" та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ТОВ "Дрокот".

28 грудня 2015 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрокот" надійшла заява (вх.№51504) про надання розстрочки виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року строком на 36 місяців до грудня 2018 року включно.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.12.2015 року розгляд заяви призначено на 05.01.2016 р.

Представники сторін у призначене судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, додаткових документів на підтвердження вимог або заперечень не надали.

Розглянувши подану ТОВ "Дрокот" заяву про розстрочку виконання судового рішення, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла наступного висновку.

Так, згідно статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, за процесуальною природою розтрочення судового рішення, відповідно до положень ст. 121 ГПК визначається як виключне право суду, а не обов'язок у виняткових випадках розстрочити виконання судового рішення. Відмова у заяві про розстрочку рішення суду не підлягає оскарженню у відповідності до ст. 106 ГПК України, що в свою чергу також знаходить своє підтвердження у постанові №7/220 Вищого господарського суду України від 22.02.2011 р.

Як роз'яснено у п.п. 7.1., 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від №9 від 17.10.12 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події.

Таким чином, вищезазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити (розстрочити) виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення є винятковість цих обставин, їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення, а також збалансованість інтересів як стягувача, так і боржника при відстроченні (розстроченні) виконання судового рішення.

Крім того, Господарський процесуальний кодекс України також не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами ст. 43 ГПК України.

В обґрунтування поданої заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрокот" зазначає, що на час звернення до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду фінансове становище відповідача (заявника) є скрутним, а діяльність збитковою, що підтверджується наданими відповідачем (заявником) фінансовими звітами. Також заявник посилається на інфляційні процеси в країні, які значно ускладнюють ведення господарської діяльності, проте у зв'язку з укладенням договору оренди від 01.11.2015 р. він міг би сплачувати поступово заборгованість у разі задоволення розстрочки рішення суду на 36 місяців до грудня 2018 році включно.

Суд відзначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п. 4 ч. 1 ст. 44 ГК України).

Отже, ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб'єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується виключно діяльності самого відповідача, в зв'язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

За вказаних обставин, судова колегія вважає, що відповідачем (заявником) не доведено відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України винятковості випадку та наявності правових підстав для розстрочки виконання судового рішення, тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрокот" про розстрочку виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року (вх.№51504 від 28.12.2015року) у справі №922/182/14 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрокот" про розстрочку виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року у справі № 922/182/14 - відмовити.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3