ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.01.16р. Справа № 904/10000/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Промтехніка", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський ремонтно-механічний завод", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 138 030,90 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 11.11.15р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Промтехніка" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський ремонтно-механічний завод" (далі - відповідач) про стягнення 140 246,55 грн. заборгованості, з якої: 63 753,62 грн. - основного боргу, 21 534,03 грн. - пені, 52 563,85 грн. - інфляційних втрат, 2395,05 грн. - 3% річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання № 0109/1 від 01.09.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 р. по справі № 904/10000/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2015 р.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2015 р. та від 17.12.2015 р. розгляд справи відкладено на 17.12.2015р та на 13.01.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахування заяви про збільшення позовних вимог та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, доказом чого є поштове повідомлення (судова повістка) про вручення ухвали господарського суду Дніпропетровської області (а.с. 95).

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 13.01.2016 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Промтехніка" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградський ремонтно-механічний завод" (покупець) укладений Договір постачання № 0109/1 (далі Договір), за умов п. 1.1., якого постачальник зобовязується продати, а покупець зобовязується прийняти та оплатити запасні частини до тракторної та екскаваторної техніки, надалі товар, в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в підписаних сторонами видаткових накладних, що є невід'ємними частинами цього Договору.

Загальна сума цього Договору складається з сум всіх видаткових накладних (п. 1.3. Договору)

Відповідно до п. 3.1. Договору оплата за цим договором відбувається по 100 % передоплаті шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця зазначений в п. 9 даного договору у розмірі 100 % за кожну партію товару, що поставляється, або відстрочення платежу 5 календарних днів з моменту постачання.

Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками обох сторін, та діє до 31 грудня 2015 року (п. 8.1. Договору).

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку запасних частин до тракторної та екскаваторної техніки, а відповідач прийняв товар на загальну суму 143 753,62 грн.

Факт поставки товару відповідачу підтверджується видатковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем зі сплати товару на суму 63 753,62 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України (надалі по тексту Господарський кодекс України), який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач всупереч взятим на себе договірним зобовязанням не здійснює оплат в рахунок погашення заборгованості, чим порушує законні права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України ).

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем свого зобов'язання щодо поставки товару, проте не підтверджено належного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором в частині повної оплати за надані послуги.

Зважаючи на зазначене вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача суми основного боргу в сумі 63 753,62 грн. на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 21 534,03 грн., однак суд прийшов до переконання відмовити, оскільки договором вона не передбачена.

Крім того покупець, який прострочив сплату, зобовязаний сплатити постачальнику, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

На підставі п. 2 ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 2395,05 грн. 3 % річних (за період з 13.11.2015 р. по 17.12.2015 р.) та 52 563,85 грн. інфляційні втрати (за період з червня по листопад 2015 року).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру 3 % річних та інфляційних втрат, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі: 63 753,62 грн. - основного боргу, 52 563,85 грн. - інфляційних втрат, 2395,05 грн. - 3% річних, в стягнення пені в сумі 21 534,03 грн. - відмовити.

Згідно ст. 49 Господарський процесуальний кодекс України судовий збір по справі покласти на сторони пропорційно розміру задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський ремонтно-механічний завод" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, 1 ж; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Промтехніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 71; ) 63 753,62 грн. (шістдесят три тисячі сімсот пятдесят три грн. 62 коп.) основного боргу, 52 563,85 грн. (пятдесят дві тисячі пятсот шістдесят три грн. 85 коп.) інфляційних втрат, 2395,05 грн. (дві тисячі триста девяносто пять грн. 05 коп.) 3% річних, 1780,68 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят грн. 68 коп.) судового збору, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_2

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 18 " січня 2016 р.