РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Справа № 9/34

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Дужич С.П. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників:

боржника - ОСОБА_1 довіреність № 993 від 29.09.2015

ліквідатора - не з'явився

ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" - ОСОБА_2 довіреність № 187 від 30.03.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 01.12.2015 у справі № 9/34 (суддя Заголдна Я.В.)

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.08.2010 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_3П (по тексту - боржник) у порядку ст. ст. 47-48 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції Закону, чинній до 19.01.2013) (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13.04.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

Постановою господарського суду Рівненської області від 01.06.2011 боржника визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 28.08.2013 (суддя Церковна Н.Ф.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" в задоволенні заяви про внесення до реєстру вимог кредиторів, як заставних, грошових вимог на суму 753 779 грн. 45 коп. Ухвала мотивована тим, що вимоги кредитора до боржника не відносяться до категорії грошових, оскільки боржник не має грошових зобов'язань перед кредитором по поверненню кредитних коштів, а в якості майнового поручителя несе відповідальність перед кредитором тільки переданим в іпотеку майном.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.11.2013 (судді: Бригинець Л.М., Демидюк О.О., Огороднік К.М.) вказану ухвалу скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.05.2014 (судді: Поляков Б.М., Коваленко В.М., Короткевич О.Є.) скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.11.2013 з передачею справи на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції у зв'язку з тим, що справа була переглянута судом апеляційної інстанції в незаконному складі суду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 (судді: Коломис В.В., Тимошенко О.М., Миханюк М.В.) ухвалу суду першої інстанції від 28.08.2013 р. скасовано з прийняттям нового рішення про визнання грошових вимог кредитора до боржника в сумі 753 779, 45 грн. як таких, що забезпечені заставою та підлягають задоволенню в першу чергу.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.10.2014 (судді: Поляков Б.М., Коваленко В.М., Короткевич О.Є.) касаційну скаргу задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 та ухвалу господарського суду Рівненської області від 28.08.2013 у справі № 9/34 скасовано, справу у частині розгляду грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

При новому розгляді справи ухвалою господарського суду Рівненської області від 24.02.2015 (суддя Трускавецький В.П.) задоволено заяву кредитора про включення до реєстру вимог кредиторів вимоги на суму 753 779, 45 грн. в межах вартості предмета іпотеки, визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до боржника на суму 753 779 грн. 45 коп., як такі, що забезпечені заставою майна боржника та підлягають задоволенню у першу чергу, зобов'язано ліквідатора внести до реєстру вимог кредиторів вказані вимоги окремо, а також відомості про майно боржника, що перебуває в заставі.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 (судді: Маціщук А.В., Мельник О.В., Розізнана І.В.) вказану ухвалу залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.07.2015 (судді: Поляков Б.М., Коваленко В.М., Короткевич О.Є.) касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 та ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.02.2015 у справі № 9/34 скасовано, справу у частині розгляду грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.12.2015 (суддя Заголдна Я.В.) визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до боржника в сумі 753 779, 45 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника та підлягають задоволенню в третю чергу, зобов'язано ліквідатора внести окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора у визнаній сумі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, боржник звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу місцевого господарського суду скасувати, як таку що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" від 09.04.2013 про окреме внесення до реєстру вимог кредиторів; виключити з ліквідаційної маси боржника належне фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці відповідно до договору від 26.03.2008 за № 132-08/1 (квартира та земельні ділянки розташовані за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 38).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 апеляційну скаргу боржника прийнято до провадження; розгляд скарги призначено на 24.12.2015.

Ухвалою суду від 24.12.2015 розгляд справи відкладався, з підстав зазначеній у ній.

11.01.2016 на адресу суду надійшло клопотання боржника про долучення до матеріалів справи № 9/34 оригіналів документів, що підтверджують надіслання копії апеляційної скарги кредиторам та арбітражному керуючому (вх. №650/16).

ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у відзиві на апеляційну скаргу вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх. № 827/16 від 11.01.2016).

В судове засіданні ліквідатор та кредитори не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили.

Безпосередньо в судовому засіданні представники апелянта та ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Представник ТОВ "Автоегас.ком" у судове засідання не з'явився. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Автоегас.ком" знаходиться за адресою: 95000, АРК Крим, м. Сімферополь, вул. Більшовицька, 27, оф. 5.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

З врахуванням приписів п. 5 ОСОБА_5 листа Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 ОСОБА_5 Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції ОСОБА_5 листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14).

У пп. 3 пункту 6 названого ОСОБА_5 листа ВГСУ від 01.12.2014 № 01-06/2052/14, зазначено, що якщо у господарського суду наявні достовірні відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дії, зазначені у підпунктах 1 і 2 цього пункту.

До матеріалів справи судом залучені та підтверджують виконання апеляційним судом вимог щодо належного повідомлення учасника судового процесу про розгляд апеляційної скарги роздруківки із офіційного джерела, а саме: Інформаційно-ресурсного центру ukrposhta.ua, з якої вбачається, що УДППЗ «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 р. поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку; за таких обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим; враховуючи ситуацію, що склалася, Укрпоштою призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим. Окрім того, повідомлення про результати розгляду справи було розміщено на інтернет-сторінці офіційного веб-порталу "Судова влада України" 13.01.2016.

Згідно статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в обгрунтування заяви про порушення справи про банкрутство долучено: кредитний договір № 132-08 від 26.03.2008 (додаткова угода до нього), укладений між ВАТ "Кредобанк" (провонаступником якого є ПАТ "Кредобанк") та ОСОБА_6; договір іпотеки № 132-08/1 від 26.03.2008, укладений між ВАТ "Кредобанк" та ОСОБА_3 (на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 132-08 від 26.03.2008) з якого вбачається, що ПАТ "Кредобанк" є іпотекодержателем, а підприємець ОСОБА_3 (боржник), є іпотекодавцем.

До заяви також долучено: ОСОБА_4 про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; ОСОБА_4 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (№№ 27676026; 27676132; 27677918; 27677452; 27676059; 27676130, які свідчать, що об'єктом обтяження є все рухоме та все нерухоме майно боржника, станом на 02.07.2010).

Проте, ПАТ " Кредобанк", як заставний кредитор, із заявою про окреме включення його вимог до реєстру кредиторів не звертався.

Підтвердження факту, що ПАТ "Кредобанк" є заставним кредитором міститься в матеріалах справи (т.1, а.с.64-67, т.2, а.с.108).

Таким чином, на день розгляду реєстру вимог кредиторів та затвердження реєстру вимог кредиторів ухвалою господарського суду від 13.04.2011 існувала підтверджуюча інформація про заставного кредитора ПАТ "Кредобанк".

Згідно ч.6 ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство, далі - Закон про банкрутство) розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Проте, при затвердженні реєстру вимог кредиторів судом (ухвала від 13.04.2011) окремо не були включені відомості про майно боржника, що є предметом застави ПАТ "Кредобанк", як це передбачено ч.6 ст.14 Закону про банкрутство.

Рішенням Рівненського міського суду від 10.08.2011 у справі № 2-2448 присуджено до стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Кредобанк" 753779,45 грн. (в цій частині рішення Рівненського міського суду від 10.08.2011 залишено без змін рішенням апеляційного суду Рівненської області від 24.11.2011 та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 25.04.2012) (т.3, а.с.64-68).

Постановою відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 01.10.2012 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення.

Згідно повідомлення відділу ДВС Рівненського МУЮ від 08.04.2013 № 16-13814 виконавчий лист 2-2448 про стягнення з позичальника ОСОБА_6 на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", солідарно заборгованості на суму 753779,45 грн. боржником не виконано, суму боргу не сплачено (т.3, а.с.38-39).

29.11.2011 між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" укладений договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, за умовами якого ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" придбало у ПАТ "Кредобанк" (клієнт) право грошової вимоги до ОСОБА_6 згідно кредитного договору № 132-08 від 26.03.2008 разом із правом вимоги за усіма договорами, що виступають забезпеченям належного виконання умов кредитного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи Витягом з Додатку №1 до договору факторингу від 29.11.2011 та актом прийому-передачі портфеля заборгованості від 14.12.2011 року, довідкою ПАТ "Кредобанк" від 12.08.2013 (т.3, а.с.73-77).

Таким чином, грошові вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" ґрунтуються на договорі іпотеки №132-08/1 від 26.03.2008, відповідно до якого боржник (ОСОБА_3П.) виступив майновим поручителем перед ВАТ "Кредобанк" (у якого в подальшому ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" придбало право грошової вимоги до ОСОБА_6 згідно кредитного договору № 132-08 від 26.03.2008 разом із правом вимоги за усіма договорами, що виступають забезпеченням належного виконання умов цього кредитного договору) за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

28.03.2008 між ВАТ "Кредобанк" (правонаступник ПАТ "Кредобанк" та "позичальником" ОСОБА_6І укладено кредитний договір № 132-08 (т.4, а.с.а.с. 143-148), в забезпечення виконання зобов'язань за яким між Банком та ОСОБА_3 (банкрут у справі № 9/34) укладено договір іпотеки № 132-08/1 від 26.03.08 року (т.4, а.с.а.с. 149-153). Предметом іпотеки є нерухоме майно (п.1.3. Договору іпотеки).

29.12.2011 між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" укладено договір факторингу (т.4, а.с. 80-94).

16.12.2011 між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки (т.4, а.с.а.с. 76-78), який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 5389.

Згідно умов договору факторингу (фінансування на відступлення права грошової вимоги), ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" придбало у ПАТ "Кредобанк" (Клієнт) право грошової вимоги за кредитним договором № 132-08 від 26.03.2008.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п.3.1., п.3.2 договору факторингу від 29.11.2011 ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" підписано додаток № 1 "База даних" до договору факторингу від 29.11.2011 року (т.3, а.с.а.с. 73-74), а також підписано 14.12.2011 Акт прийому-передачі портфеля заборгованості (т. 3 а.с. 75).

Відповідно до умов договору про відступлення прав за договорами іпотеки , у зв'язку з укладенням між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" Договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги № б/н від 29.11.2011, згідно з яким ПАТ "Кредобанк" відступив ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" всі права за договорами, перелік яких наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги № б/н від 29.11.2011, ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" одержує право замість ПАТ "Кредобанк" в разі невиконання або неналежного виконання боржниками своїх зобов'язань за договорами, перелік яких наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги № б/н від 29.11.2011 перед ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку відповідно до Договорів іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців у порядку, визначеному Договорами іпотеки та Законом України "Про іпотеку".

Вищезазначені договори, а саме: кредитний договір №132-08 від 23.03.2008 року з додатками; договір іпотеки №132-08/1 від 26.03.2008 року; договір факторингу від 29.11.2011 року; договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 року є чинними, не припинені чи визнані недійсними у встановленому законом порядку. Доказів, які б підтверджували протилежне суду не подано.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги твердження боржника щодо відсутності у ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" дозвільних документів на здійснення факторингових операцій, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадку додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг вважається фінансовою послугою.

Частиною 3 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа.

Згідно із п. 5 ст. 5 вказаного закону, фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з нею ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Як встановлено колегією суддів, відповідно до наявного в матеріалах справи Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 13102614 виданого 12.05.2011 Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" набуло статусу фінансової установи, та згідно з додатком до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, який є невід'ємною частиною зазначеного Свідоцтва, має право здійснювати, без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, наступні види фінансових послуг: 1) факторинг; 2) надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів; 3) фінансовий лізинг; 4) надання поручительств; 5) надання гарантій; 6) надання позик; 7) залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов'язанням щодо наступного їх повернення.

Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою стороною внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Законом не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство; особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до абз.22 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

В матеріалах даної справи міститься довідка, видана ПАТ "Кредобанк" 12.08.2013 року за № 27-18872/13 про повну сплату вартості Портфелю Заборгованості за Договором факторингу від 29.11.2011 року, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" та ПАТ "Кредобанк"(т.3, ас.77), є достатніми доказами набуття чинності Договором факторингу від 29.11.2011 року, умовами якого врегульовано правовідносини Сторін Договору щодо передачі права вимоги за зобовязаннями третіх осіб (фізичних, юридичних, фізичних осіб-підприємців) на користь ПАТ "Кредобанк" новому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", і, який є підставою переходу права вимоги за зобовязаннями ФОП ОСОБА_3 від ПАТ "Кредобанк" до нового кредитора - ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Отже, грошові вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" ґрунтуються на договорі іпотеки №132-08/1 від 26.03.2008, відповідно до якого боржник (ОСОБА_3П.) виступив майновим поручителем перед ВАТ "Кредобанк" (у якого в подальшому ТзОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" придбало право грошової вимоги до ОСОБА_6 згідно кредитного договору № 132-08 від 26.03.2008 разом із правом вимоги за усіма договорами, що виступають забезпеченням належного виконання умов цього кредитного договору) за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

На підставі вищевикладеного, ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" укладаючи з Банком Договір факторингу з дотриманням вимог Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку", фактично отримало право вимоги зобовязань за Кредитним договором від ОСОБА_6, забезпечене майновою порукою ОСОБА_3

Таким чином, ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", набуло права вимоги з 29.11.2011 року, тому у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 є заставним кредитором.

Згідно до ч. 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Положеннями статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, а солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи-боржника.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Виходячи із аналізу зазначених норм законодавства, майновий поручитель та основний боржник, зобовязання якого перед кредитором забезпечені іпотекою майна, що належить на праві власності майновому поручителю, відповідають перед кредитором солідарно.

За таких обставин іпотекодержатель як кредитор має право вимагати виконання основного зобовязання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі предявлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах узятих на себе зобовязань перед іпотекодержателем.

При цьому норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не обмежують право ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

Право кредитора на звернення з грошовими вимогами, а відповідно, - і грошовий обовязок майнового поручителя - боржника перед ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", передбачені також умовами договору факторингу (фінансування на відступлення права грошової вимоги), укладеного між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції"., на підставі якого ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" і заявило свої кредиторські вимоги у цій справі.

Таким чином, іпотекодержатель може задоволити свої вимоги за рахунок майнового поручителя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) (ст.590 ЦК України), а у разі порушення щодо майнового поручителя справи про банкрутство - шляхом заявлення до такого боржника грошових вимог у встановленому порядку. Незаявлення грошових вимог у справі про банкрутство має наслідком їх погашення, внаслідок чого такий кредитор (заставодержатель) втратить можливість задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону яка діяла до 19.01.2013) вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не повязаних із здійсненням громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

З аналізу вищезазначених норм Закону в сукупності вбачається, що заставодержатель (заявник) щодо вимог щодо стягнення на майно, яке перебуває в заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням громадянином підприємницької діяльності має право звернутись до господарського суду у межах справи про банкрутство про визнання його вимог до банкрута, які трансформуються у грошові після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, і, які задовольняються в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина - підприємця банкрутом.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, врахувавши вищезазначені приписи законодавства, дійшов правомірного висновку про задоволення грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до боржника та їх включення до реєстру вимог кредиторів окремо, як таких, що забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника у межах вартості предмета іпотеки на суму 753 779 грн. 45 коп.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 01.12.2015 у справі № 9/34 - залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Крейбух О.Г.