ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"12" січня 2016 р. Справа № 911/5399/15

за позовом державного підприємства Новопокровський комбінат хлібопродуктів, смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Край 2, м. Вишгород,

про стягнення 38054,51 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: не зявились; від відповідача: не зявились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач державне підприємство Новопокровський комбінат хлібопродуктів звернувся до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Край 2 в якому просить стягнути з відповідача 38054,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки № 156/863 від 02.03.2012 відповідно до видаткових накладних позивачем було поставлено товар загальною вартістю 38054,51 грн., який не був оплачений відповідачем, у звязку із чим позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.12.2015 порушено провадження у справі № 911/5399/15 та призначено її до розгляду на 12.01.2016.

В судове засідання 12.01.2016 представники сторін не зявились.

Відповідно до розяснень та рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладені в підпункті 3.9.1 пункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог частини першої ст. 64, ст. 87 ГПК України. За змістом зазначених статей, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд, у відповідності до вимог ст. 64 ГПК України, направляв відповідачу на належну адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, копію ухвали господарського суду від 21.12.2015р. рекомендованим листом, який на адресу суду не повернувся.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, відповідно до права суду, наданого ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов державного підприємства Новопокровський комбінат хлібопродуктів, смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області (далі по тексту - ДП Новопокровський КХП), до товариства з обмеженою відповідальністю Край 2, м. Вишгород (далі по тексту - ТОВ Край 2), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

02.03.2012 між ДП Новопокровський КХП (постачальник) та ТОВ Край 2 (покупець) було укладено договір поставки № 156/863. Крім того, 02.03.2012 сторонами було підписано протокол розбіжностей до договору поставки № 156/863 від 02.03.2012, тож умови договору наводяться судом у їх чинній редакції, з врахуванням погодженого протоколу розбіжностей.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 договору постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невідємну частину цього договору, на умовах цього договору. Постачальник повинен поставляти товари вчасно, до відповідного філіалу представництва, магазину покупця, який вказаний у замовленні, у відповідній кількості та належної якості, а також у відповідності до усіх інших вимог згідно з замовленням, договором та законодавством.

Пунктом 1.1 Додатку № 3 Спеціальні умови до договору сторонами погоджено, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9, протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки. Якщо у постачальника є борги по документам, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки наданих документів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу відповідно до видаткових накладних № 013320 від 14.10.2014, № 013321 від 14.10.2014, № 013322 від 14.10.2014 товар загальною вартістю 38054,51 грн. Факт прийняття товару відповідачем підтверджується підписом, уповноваженої ним особи, та відбитком його печатки на відповідних видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи.

При цьому підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до п.8 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів від 16.05.96 №99, довіреність на отримання цінностей видається на строк не більше 10 днів і є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей.

Отже, відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.04.2015 у справі №3-77гс15).

Умовами договору сторони передбачили, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня. Сторонами у Договорі не встановлено механізму інвентаризації нереалізованих залишків. Сторонами у Договорі не встановлено механізму щотижневої фіксації кількості реалізованого протягом тижня товару.

Абзацом другим частини 1 ст. 530 ЦК України передбачено можливість визначити строк виконання зобовязання шляхом визначення вказівки на подію, яка неминуче має настати.

Разом із тим, по-перше, реалізація товару, придбаного у відповідача, кінцевому споживачу, не є подією, що неминуче має настати. Товар може не бути реалізовано до завершення терміну придатності, або взагалі не бути реалізовано, пошкоджено, втрачено і зазначене не залежить від волі сторін договору.

Крім того, пункт 1.1 Додатку 3 «Спеціальні умови» щодо обовязку покупця оплачувати лише реалізовані товари суперечить пункту 2.7 Договору, яким сторони передбачили, що право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з моменту, коли товар поставлено Покупцеві вивантаженим на приймальну платформу магазину, і сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари. Фактично всупереч даним умовам договору та правовому змісту договору купівлі-продажу пункт 1.1 Додатку 3 «Спеціальні умови» звільняє покупця від усіх можливих ризиків. Фактично в договорі визначена можливість покупцю в односторонньому порядку встановлювати та змінювати строк оплати, ухилятися від оплати отриманого товару, на що продавець, згідно умов договору не має механізмів впливу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що строк оплати товару в Договорі та механізм його визначення належним чином не визначено, за таких обставин до відносин сторін слід застосовувати положення частини 1 ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, тобто строк виконання відповідачем грошового зобовязання є таким, що настав. Зазначена позиція кореспондується з позицією, викладеною в пункті 1.7 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань та пункті 1 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права.

За таких обставин, суд встановив, що строк оплати товару, отриманого за спірними накладними в 2014 році, є таким, що настав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач вартість прийнятого згідно видаткових накладних товару не оплатив, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 38054,51 грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Суд в ухвалі про порушення провадження у справі від 21.12.2015 зобовязував відповідача надати документи, які свідчать про оплату коштів за договором, пропонував надати відзив на позов з документальним обґрунтуванням його доводів та контррозрахунок суми боргу. Проте, відповідач вимоги суду не виконав, доказів належного виконання грошового зобовязання суду не подав, доводів позивача не спростував.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду, повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню повністю. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» на користь позивача державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» 38054,51 грн. основного боргу.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов державного підприємства Новопокровський комбінат хлібопродуктів задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Край 2 (07300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 35231874)

на користь державного підприємства Новопокровський комбінат хлібопродуктів (63523, Харківська обл., Чугуївський район, смт. Новопокровка, вул. імені В. Вєсіча, буд. 1, ідентифікаційний код 00953042)

38054,51 грн. (тридцять вісім тисяч пятдесят чотири гривні пятдесят одну копійку) основного боргу,

1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.01.2016.

Суддя О.В. Конюх