КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 910/23658/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Захарчук Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Стасюк П.Ю. ( за довіреністю від 05.05.2015 року)

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Транс - Груп"

на рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015

у справі № 910/23658/15 (суддя: Стасюк С.В.)

за позовом державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс - Груп"

про стягнення 22 700,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 22 700,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.11.2015 по справі № 910/23658/15 позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" задоволено повністю: стягнуто з ТОВ "Транс-Груп" на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця" 22 700 грн. 00 коп. штрафу.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем було виявлено факт того, що відповідачем під час здійснення відправлення вагону № 67881607 на станцію Жовті Води-2 Придніпровської залізниці у накладній № 44946309 було зазначено масу вантажу, яка не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що позивачем було складено акт загальної форми № 566/Ваги від 26.03.2015 року та комерційний акт РА № 006881/128 від 26.03.2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ТОВ "Транс - Груп" звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 по справі № 910/23658/15 скасувати, та прийняти нове рішення, яким застосувати до відповідача штраф в однократному розмірі провізної плати, а саме у розмірі 4 540,00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що апелянт просив суд першої інстанції прийняти рішення про застосування до відповідача штраф в однократному розмірі провізної плати, а саме у розмірі 4 540,00 грн. оскільки недовантаження вагону при відправці вантажу не містить загрозу безпеки руху внаслідок перевантаження вагону, відповідач сплатив перевізну плату за перевезення маси вантажу, вказаної в накладній, при цьому позивач не зазначив збитків у вигляді недоотримання провізної плати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2015 року апеляційну скаргу ТОВ "Транс - Груп" прийнято до провадження та призначено справу № 910/23658/15 до розгляду.

11.01.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, разом з відзивом позивачем було надано клопотання, про розгляд апеляційної скарги, у відсутності уповноваженого представника позивача.

В судовому засіданні 12.01.2016 року представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити.

Стосовно клопотання позивача, про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника позивача, колегія суддів заслухавши думку представника відповідача ухвалила, клопотання позивача задовольнити, та розглядати справу у відсутності уповноваженого представника позивача, оскільки в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів для розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.03.2015 року зі станції Орілька Південної залізниці, ТОВ "Транс - Груп" здійснено відправлення вагону № 67881607 на станцію Жовті Води-2 Придніпровської залізниці. Відповідно до накладної № 44946309, провізна плата за вагон становить 4 540,00 грн.(а.с.8)

При проходженні вищезазначеного вагону через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України" (Статут) позивачем здійснено перевірку маси вантажу та виявлено, що маса вантажу у вагоні № 67881607 не відповідає масі вказаній відповідачем у накладній (а.с.8) - 68500 кг , а складає , відповідно до комерційного акту №006881/128 (а.с.11) 63650 кг.

Позивач звертаючись до суду з позовними вимогами , посилаючись на ст.24,122,118 Статуту залізниць України, просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 22 700,00 грн. за невірно зазначену масу вантажу в накладній.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином доведено порушення відповідачем правила перевезення вантажу та Статуту залізниць України, зокрема щодо внесення відомостей у накладну.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як визначено ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України").

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Маса вантажів визначається відправником , що передбачено статтею 37 Статуту залізниць України.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

У відповідності до статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів.

Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи завантаження проводилося засобами вантажовідправника, правильність даних, внесених до накладної, засвідчена підписом представника відповідача.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а)невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б)у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем по прибуттю вагону № 67881607 на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці при переважуванні вантажу на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що складено акт загальної форми № 566/Ваги від 26.03.2015 року та комерційний акт РА № 006881/128 від 26.03.2015 року.(а.с.11)

Отже, перевіркою встановлено, що фактична маса вантажу становить 63 650 кг., замість вказаної в накладній № 44946309 - 68 500 кг., що на 4 850 кг. менше, ніж зазначено у накладній.

Згідно ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній № 44946309 масу вантажу нараховано відповідачу штраф у сумі 22 700,00 грн., що становить 5-ти кратний розмір провізної плати - 4 540,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджуєтьсь з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було порушено положення Статуту залізниць України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 22 700,00 грн. за неправильно зазначену масу вантажу в накладній.

Стосовно доводів апеляційної скарги, про зменшення суми штрафу до однократного розміру провізної плати колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Зазначена позиція викладена в п.3.15 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 року за №04-5/225.

Позиція стосовно зменшення штрафу, що нараховується відповідно до ст. ст. 118,122 Статуту залізниць України, викладена, також, в Оглядовому листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року №01-8/917, відповідно до якого визначено, що пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи, Підстави та розмір, на який зменшується штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Отже, виходячи з викладеного колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафу є правом, а не обов'язком суду. Окрім того, зважаючи на обставини справи колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач не навів доказів виняткових обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру штрафу, при цьому саме лише відсутність збитків не може бути підставою для зменшення штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги є доведеними тому правомірно були задоволенні судом першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у справі № 910/23658/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Транс - Груп" на рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у справі № 910/23658/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у справі № 910/23658/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/23658/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко