КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Справа№ 906/400/14
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Максименко Ю.Ф.- директор;

Від відповідача-1: Гребенюк В.Д. - представник;

Від відповідача-2: Пухтицький І.М.-придставник;

Від третьої особи: Мартинюк Я.Ю.-представник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малого приватного підприємства „Фірма „Альфа-М
на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2015р.

у справі №906/400/14 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Малого приватного підприємства „Фірма „Альфа-М
до 1) Військової частини НОМЕР_1

2) Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Військова частина НОМЕР_2

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду міста Києва від 18.08.2015р. у задоволенні позову Малого приватного підприємства „Фірма „Альфа-М відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить:

- визнати Висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Житомирській області №1/274 від 17.06.2015р. неналежним доказом у зв`язку з тим, що він виконаний з порушеннями вимог „Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та „Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998р. №53/5;

- скасувати рішення господарського суду від 18.08.2015р. та прийняти нове, рішення щодо задоволення позовних вимог;

- згідно ст..ст. 44, 49 та п. 10 ч. 2 ст. 105 ГПК України виконати перерозподіл судових витрат, а саме: судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 3 254,65 грн. (з яких: 1 827 грн. судовий збір та 1 427,65 грн. витрати позивача на відрядження свого представника до суду в зв`язку з реалізацією процесуальних прав у розгляді справи в суді), судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 913,50 грн. та інших судових витрат, яких зазнає апелянт за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Фірма „Альфа-М на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі № 906/400/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці та судді Михальської Ю.Б. на курсах підвищення кваліфікації, було здійснено заміну суддів на суддю Гончарова С.А. та суддю Шапталу Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 апеляційна скарга Малого приватного підприємства „Фірма „Альфа-М була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 906/400/14, у судовому засіданні за участю представників сторін на 08.12.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 у зв`язку з виходом суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б., для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 апеляційна скарга Малого приватного підприємства „Фірма „Альфа-М була прийнята до провадження.

У судове засідання 08.12.2015 представники відповідача-2 та третьої особи не з`явилися.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015, розгляд справи було відкладено на 19.01.2016.

В судовому засіданні 19.01.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по справі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.08. 2004 між Військовою частиною НОМЕР_2 (надалі замовник, третя особа) та МПП Аьфа-М (надалі виконавець, позивач) укладено Договір № 262 на виконання робіт технічного обслуговування систем зв`язку на вузлі зв`язку в/ч А 2038 від.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, замовник передає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати технічне обслуговування систем зв`язку на вузлі зв`язку військової частини НОМЕР_2 .

Сума на яку укладений цей договір , згідно з кошторисом 262/1 на 2004 становить 2 874,48 грн.

Позивач в своїх поясненнях стверджує що 27.10.2010 сторони уклали Договір № 262-1 про реструктуризацію боргу з урахуванням збільшення боргу за рахунок індексу інфляції та трьох процентів річних.

Відповідно до п. 1.1. договору, третя особа зобов`язується погасити заборгованість позивачу вказану у відповіді на претензію №581 від 27.08.2010 на претензію №7/7 від 30.07.2010 в сумі 8 284,61 грн. за технічне обслуговування внутрішніх станцій зв`язку в/ч НОМЕР_2 в термін та на умовах визначених цим договором.

Згідно п. 2.1 зобов`язання за Договором № 262-1 по погашенню боргу повинні були виконані не пізніше 31.03.2011.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в зв`язку з тим, що боржник - в/ч НОМЕР_1 не виконав зобов`язання в строки, визначені Договором № 262-1 від 27.10.2010 р., виникла заборгованістю загальною сумую 19 963,77 грн. (відповідно до останніх уточнень), яку позивач просить стягнути з відповідача 2.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, управлінням державного казначейства у Житомирському районі Головного управління державного казначейства України у Житомирській області листом (вих.. № 02-08/324 від 19.05.2014 р.) повідомило про сплату 27.12.2010 військовою частиною НОМЕР_2 на рахунок МПП Фірма Альфа - М 2874,48 грн., що підтверджується, платіжним дорученням №108 від 27.12.2010 р., випискою з рахунка №0729 від 30.12.2010 р. та випискою з субрахунка за 26.12.2010,

А отже, заборгованість у розмірі 2 874,48 грн. відповідача 1 перед позивачем була погашена 27.12.2010 за договором № 262 від 06.08.2004.

По даній справі у зв`язку з заявою третьої особи про те, що договір № 261-1 від 27.10.2010 підписував не її представник, було призначено судову почеркознавчу експертизу проведення якої було доручено КНДІСЕ..

Згідно з частиною першою статті 41 ГПК України для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до частини п`ятої статті 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов`язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

За результатами висновку № 1/274 від 17.06.15р. було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 на другій сторінці договору № 262-1 від 27.10.2010, який укладений між військовою частиною НОМЕР_2 та МПП ФірмаАльфа-М, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Відбиток круглої гербової печатки військової частини НОМЕР_2 2 на другій сторінці договору № 262-1 від 27.10.2010, який укладений між військовою частиною НОМЕР_2 та МПП ФірмаАльфа-М, нанесений не круглою гербовою печаткою військової частини НОМЕР_2 ІІ.

Вказаний висновок судом першої інстанції було прийнято у якості належного доказу, з урахуванням чого, суд прийшов до висновку, що договір № 261-1 від 27.10.10р., підписаний не ОСОБА_1 та не скріплений печаткою в/ч НОМЕР_2 , а як наслідок позовні вимоги задоволенню не підлягають з чим погоджується колегія суддів.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 3 Закону України Про Збройні Сили України передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Військові частини та з`єднання підпорядковуються Командуванням видів Збройних Сил України, а види Збройних Сил України - головному органу військового управління - Генеральному штабу Збройних Сил України.

У відповідності до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затверджено Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 406/2011 Міністерство оборони України (Міноборони України) є - центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже, військові частини утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України в межах кошторисних призначень і несуть відповідальність по своїм зобов`язанням коштами, які виділені ним на відповідні цілі.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство оборони України, не є стороною у справі спірних договорів, отже, позивні вимоги до останнього є необґрунтованими.

Крім того, у відзиві на позов Відповідач 1 письмово звернувся до суду про застосування до позовних вимог строку позовної давності , в зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи той факт, що суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача не є порушеними, а тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства „Фірма „Альфа-М залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі № 906/400/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 906/400/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко