ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 січня 2016 року Справа № 910/10885/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кочерової Н.О. (доповідач),
суддівАкулової Н.В., Попікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 17.11.2015
у справі№ 910/10885/15 господарського суду міста Києва
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго"
доприватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4
провиплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 20 676 грн

ВСТАНОВИВ:

Подана до Вищого господарського суду України касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Крім того, постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Відповідно до п. 1.3 цієї Інструкції, її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, та обов'язкові для виконання ними.

Відповідно до п. 3.8 вказаної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Згідно з п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідно доданого до касаційної скарги платіжного доручення № 3435 судовий збір сплачено заявником 11 вересня 2015 року з призначенням платежу "*101,33831166:22030001"Суд.збір Вищий господ.суд Укр,070",символ зв.254.За под.касац.скарг.на пост.Київс.апел.госп.суду". Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаного платіжного доручення не містить відомостей про те, по якій справі та на який судовий акт були сплачені кошти, окрім того додане платіжне доручення датоване до прийняття оскаржуваної постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 у справі № 910/10885/15.

За таких обставин подане платіжне доручення не може вважатись належним доказом сплати судового збору у даній справі.

Керуючись ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 у справі № 910/10885/15 повернути скаржнику.

Головуючий Н. Кочерова

Судді Н. Акулова

О. Попікова