ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" січня 2016 р.Справа № 3/5025/738/11

За позовом Дочірньої компанії "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ

до Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" м. Хмельницький

про стягнення 7383579,73 грн. заборгованості в тому числі: 6020400,53 грн. - основного боргу, 464582,27 грн. - пені, 688730,47 грн. - інфляційних нарахувань, 209866,46 грн. - 3% річних (скарга на дії ДВС)

Представники сторін:

Від позивача (скаржника): не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю №2489 від 03.07.2015р.

ОСОБА_1 - за довіреністю №280 від 22.01.2015р.

Від ДВС: ОСОБА_3 - за довіреністю № 8 від 06.01.2015р.

Суть:

Рішенням господарського суду від 06.07.2011р. позов задоволено частково. В частині стягнення 6020400,53 грн. провадження припинено. В решті позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2011р. апеляційну скаргу Дочірньої компанії "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 6 липня 2011 року задоволено частково. Рішення господарського суду Хмельницької області від 6 липня 2011р. у справі № 3/5025/738/11 в частині стягнення пені змінено та стягнуто з Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" 232 291 грн. 14 коп. пені. В решті рішення господарського суду Хмельницької області - залишено без змін.

22.11.2011р. на виконання рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції видано наказ.

20.11.2015р. на адресу суду надійшла скарга дочірньої компанії "ОСОБА_1 Україна" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішення управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Ухвалою суду від 23.11.2015р. вказану скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні.

В обгрунтування поданої скарги, позивач (скаржник) зазначає, що 10.11.2015р. на адресу ДК «ОСОБА_1 України» надійшла постанова державного виконавця Віддділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 30.10.2015р. про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8. ч. 1 ст. 49 статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з повним фактичним виконанням, якою також знято арешт з майна боржника.

Позивач (скаржник) ДК «ОСОБА_1 України» зазначає, що згідно з даними бухгалтерського обліку ДК «ОСОБА_1 України» станом на теперішній час за наказом від 22.11.2011р. № 3/5025/738/11 рахується дебіторська заборгованість в сумі 1 130 888,07грн.

ДК «ОСОБА_1 України» вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.10.2015р. винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а дії державного виконавця є незаконними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбаченим цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Статтею 6 цього Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний виконувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Однак, скаржник вважає, що в порушення вимог вищезазначених норм Закону державний виконавець, виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», не дослідив підстави для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, на думку ДК «ОСОБА_1 України» державний виконавець не взяв до уваги повідомлення про залишок заборгованості від 14.09.2015р. № 31/13-3494 за виконавчим документом від 30.10.2015р. та безпідставно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 8, ч. 1, ст. 49 статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому, враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст.6, 11, 49, 51, 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скаржник просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з"явився.

Присутні в судовому засіданні представники відповідача у своїх усних поясненнях та у поданому письмовому відзиві на скаргу зазначили, що у відповідності до рішення господарського суду Хмельницької області від 06.07.2011р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2011р. у справі №3/5025/738/11 у КП «Південно-Західні тепломережі» існувала заборгованість перед ДК «ОСОБА_1 України» за прострочення оплати за отриманий в період 2009-2010 р.р. природний газ по договору від 23.09.2009 р. № 06/09-779-ТЕ-34 на загальну суму 1130888,07 грн., яка складається із штрафних та фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 р. № 3319, який набрав чинності 04.06.2011 р., підлягає списанню, на умовах, визначених цим Законом, заборгованість (в тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01 січня 1997 року по 01 січня 2011 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2011р. № 894 затверджений порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію. Даний порядок визначає механізм списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, зокрема зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, що нараховані на заборгованість за природний газ, відповідно до закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Пунктом 6 Порядку передбачено, що для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника, як голова комісії, та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розмірі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 08.08.2011 р. «Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» заборгованість зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 % річних та індекс інфляції), які нараховані учасником процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.1997 р. по 01.01.2011р., щодо стягнення яких розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

Таким чином, на думку відповідача незважаючи на те, що пунктом 7 вищевказаної постанови встановлений спосіб визначення розміру заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, сторони (зокрема боржник, який є споживачем) не можуть бути обмежені у праві здійснити таке списання (прощення боргу) шляхом укладання окремого договору про це, або у судовому порядку (як це і мало місце у нашому випадку).

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.06.2012р. (справа №5011-69/5369-2012), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2012р. №5011-69/5369-2012 визнано укладеним Договір про списання заборгованості між комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі» та Дочірньою компанією «ОСОБА_1 України» в сумі 1130888,07 грн. на умовах, викладених в проекті Договору від 30.03.2012р. №68/30-12 з моменту винесення даного рішення.

Керуючись нормами Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 р. № 3319, Постанови Кабінету Міністрів України №894 від 08.08.2011р., рішенням господарського суду міста Києва у справі №5011-69/5369-2012 від 12.06.2012р. про визнання укладеним Договору про списання заборгованості №68/30-12 від 30.03.2012р., Боржником - комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі» проведено списання боргу 14 березня 2013 року в сумі 1130888,07 грн.

Отже, відповідач вважає, що за таких обставин, стягувач - ДК «ОСОБА_1 України» зобов"язаний виконати рішення господарського суду міста Києва на умовах визнаного судом укладеним Договору від 30.03.2012р. №68/30-12, провести списання санкцій в сумі 1130888,07 грн. та повідомити про це Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницький області.

Тому, бездіяльність ДК «ОСОБА_1 України» щодо проведення списання санкцій в сумі 1130888,07 грн. та невиконання рішення господарського суду на думку відповідача є абсолютно протиправною, а намагання в будь-який спосіб у тому числі і за допомогою органів державної виконавчої служби стягнути зазначену вище суму є порушенням Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» №3319 та Рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2012р. у справі №5011-69/5361-2012.

Таким, чином із врахуванням вище викладеного представники відповідача просять суд скаргу стягувача - ДК «ОСОБА_1 України» до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницький залишити без задоволення.

Крім цього, на підтвердження обставин викладених у відзиві на скаргу представниками Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" долучено до матеріалів даної справи копії ОСОБА_3 звірки розрахунків від 30.10.2015р., картки рахунку №631 за 01.01.2011р.-31.010.2015р., рішення господарського суду міста Києва у справі №5011-69/5369-2012 від 12.06.2012р., постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2012р. №5011-69/5369-2012 та постанову Вищого господарського суду України від 06.03.2014р. №910/17940/13.

Зазначені докази, судом оглянуті та долучені до матеріалів даної справи.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області заперечує проти скарги, відзначивши, що 13.04.2012 року на підставі заяви стягувача ДК "ОСОБА_1 України" НАК "Нафтогаз України" та Наказу господарського суду Хмельницької області №3/5025/738/11 виданого 22.11.2011року було відкрито виконавче провадження №34337429 про стягнення боргу в сумі 1156624,07грн. з Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" на користь Дочірньої команії "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

В ході здійснення виконавчих дій було встановлено, що у відповідності до рішення господарського суду Хмельницької області від 06.07.2011р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2011р. у справі № 3/5025/738/11 у КП «Південно-Західні тепломережі» існувала заборгованість перед ДК «ОСОБА_1 України» за прострочення оплати за отриманий в період 2009-2010 р.р. природний газ по договору від 23.09.2009 р. № 06/09-779-ТЕ-34 на загальну суму 1130888,07 грн., яка складається із штрафних та фінансових санкцій.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.06.2012р. (справа №5011-69/5369-2012), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2012р. визнано укладеним Договір про списання заборгованості між комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі» та Дочірньою компанією «ОСОБА_1 України» в сумі 1130888,07 грн. на умовах, викладених в проекті Договору від 30.03.2012р. №68/30-12 з моменту винесення даного рішення.

Керуючись нормами Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 р. № 3319, який набрав чинності 04.06.2011 р., Постанови Кабінету Міністрів України №894 від 08.08.2011р., рішенням господарського суду міста Києва у справі №5011-69/5369-2012 від 12.06.2012р. про визнання укладеним Договору про списання заборгованості №68/30-12 від 30.03.2012р., Боржником - комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі» проведено списання боргу 14 березня 2013 року в сумі 1130888,07 грн.

Що стосується сплати судового збору в сумі 1073,00грн., то відповідно до листа стягувача №31/12-2733 від 21.07.2015 року, сплата такого судового збору припиняється шляхом зарахування зустрічних однорідних виплат.

З огляду на викладенні вище обставини, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі ст.49 п.8 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки заборгованість по вище вказаних рішеннях була списана. При цьому копія постанови про закінчення виконавчого провадження була надіслана сторонам виконавчого провадження, а саме: ДК "ОСОБА_1 України" НАК "Нафтогаз України" та КП «Південно-Західні тепломережі».

Враховуючи наведені обставини представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області просить суд відмовити у задоволенні даної скарги.

Оцінюючи доводи представників сторін, органу державної виконавчої служби, а також матеріали справи, судом береться до уваги наступне:

Як передбачено ст. 124 Конституції України та ст.115 ГПК України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Судом відзначається, що згідно зі ст.121-2 ГПК України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Як передбачено ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, як передбачено ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається зі змісту скарги, ДК «ОСОБА_1 України» просить суд, скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 30.10.2015р. про закінчення виконавчого провадження по виконанні наказу господарського суду Хмельницької області від 22.11.2011р. № 3/5025/738/11 відповідно до якого на думку скаржника рахується дебіторська заборгованість в сумі 1 130 888,07грн.

Однак, як встановлено судом, відповідно до Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 р. № 3319, який набрав чинності 04.06.2011 р., Постанови Кабінету Міністрів України №894 від 08.08.2011р., рішенням господарського суду міста Києва у справі №5011-69/5369-2012 від 12.06.2012р. про визнання укладеним Договору про списання заборгованості №68/30-12 від 30.03.2012р., Боржником - комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі» проведено списання боргу 14 березня 2013 року в сумі 1130888,07 грн., що також підтверджується доданими до матеріалів справи копіями ОСОБА_3 звірки розрахунків від 30.10.2015р., карткою рахунку №631 за 01.01.2011р.-31.010.2015р.

За таких обставин, оскільки відповідно до рішення господарського суду міста Києва у справі №5011-69/5369-2012 від 12.06.2012р. про визнання укладеним Договору про списання заборгованості №68/30-12 від 30.03.2012р., Боржником - комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі» проведено списання боргу 14 березня 2013 року в сумі 1130888,07 грн., вимога скаржника скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 30.10.2015р. про закінчення виконавчого провадження по виконанні наказу господарського суду Хмельницької області від 22.11.2011р. № 3/5025/738/11 задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на встановлені судом факти, беручи до уваги зміст наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження, з огляду на те, що доводи ДК «ОСОБА_1 України» не можуть слугувати підставами для задоволення скарги, скаргу ДК «ОСОБА_1 України» № 31/13-4301 від 17.11.2015р. на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ДК «ОСОБА_1 України» № 31/13-4301 від 17.11.2015р. на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області відхилити.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (скаржнику) - 04116, м. Киїів, вул. Шолуденка, 1,