ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.01.16р. Справа № 904/10107/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Лазер", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5881278грн.20коп., пені в розмірі 1602384грн.76коп., інфляційних витрат в розмірі 103440грн.72коп., 3% річних у розмірі 87259грн.94коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 01.09.2015р.;

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №ББУ/ПУ216/СЛ/15 від 10.12.2015р.

В судовому засіданні від 22.12.2015р. було оголошено перерву до 19.01.2016р., в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Макіївський завод "Лазер" звернулось до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" з позовом про стягнення суми основної заборгованості за договором поставки у розмірі 5881278грн.20коп., пені в розмірі 1602384грн.76коп., інфляційних витрат в розмірі 103440грн.72коп., 3% річних у розмірі 87259грн.94коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №1684-ПУ від 08.12.2014р., в частині розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2015р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 09.12.2015р., 22.12.2015р. та 19.01.2016р.

07.12.2015р. відповідачем надане клопотання, в якому він просить відкласти судове засідання, призначене на 09.12.2015р. на іншу дату, у зв'язку з неможливістю з'явитись в судове засідання. Також, відповідач стверджує, що наявні підстави для залишення позову без розгляду. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи було задоволено, розгляд справи відкладений.

22.12.2015р. відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своєму відзиві відповідач стверджує, що датою поставки, визначена положеннями пункту 4.5 спірного договору, вважається дата зазначена представником відповідача в товаросупровідних документах. Позивач в свою чергу, при визначені дати поставки, посилається на дату видаткових накладних, згідно яких виконувались поставки товару. Також, відповідач зазначає, що не отримував від позивача рахунків фактур, передбачених умовами спірного договору.

Крім того, відповідач стверджує, що позивачем були порушені строки поставки товару, передбачені договором та додатками до нього, а також в рахунках фактурах, наданих до позову, замість поточних рахунків відповідача, були зазначені розрахункові.

За сукупності наведених обставин, відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також в судовому засіданні від 22.12.2015р. відповідач надав клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 22.12.2015р., на іншу дату. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що йому необхідний час для коригування своєї правової позиції письмово, у зв'язку з розглядом Дніпропетровським апеляційним господарським судом пов'язаної справи. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи було задоволено, розгляд справи відкладений.

22.12.2015р. відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом справи №904/6486/15, предметом спору у якій є тлумачення положень пункту 4.5 договору №1684-ПУ від 08.12.2014р.

Суд відмовив у задоволенні клопотання про зупинення, оскільки згідно з поясненнями представників сторін, наданими в судовому засіданні, Дніпропетровським апеляційний господарським судом 22.12.2015р. було винесено постанову за результатами перегляду рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2015р. у справі №904/6486/15. За приписами Господарського процесуального кодексу України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

19.01.2016р. відповідач надав додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких зазначив, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2015р. у справі №904/6486/15 розтлумачено пункт 4.5 договору №1684-ПУ від 08.12.2014р. Так, судом зазначено, що під датою поставки, вказаною в пункті 4.5 спірного договору розуміється дата, вказана особисто представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником про передачі продукції у розпорядження покупця.

Також, 19.01.2016р. відповідач надав клопотання про залишення позову без розгляду. Обґрунтовуючи своє клопотання, відповідач посилається на той факт, що Дніпропетровським апеляційний господарським судом розглядається апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5496/15, якою було залишено без розгляду позов Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Лазер" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення заборгованості за договором №1684-ПУ від 08.12.2014р. та видатковими накладними, які є предметом розгляду у цій справі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.11.2015р. у справі №904/5496/15, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015р. про залишення без розгляду позову Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод «Лазер" до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» про стягнення суми боргу в розмірі 5881278грн.20коп., пені в розмірі 377215грн.83коп., суми інфляційної складової в розмірі 128167грн.11коп. та 3% річних в розмірі 18860грн.76коп. було залишено без змін.

Отже, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015р. у справі №904/5496/15 набрала законної сили 25.11.2015р.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

08.12.2014р. між Приватним акціонерним товариством "Макіївський завод "Лазер" (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - покупець) підписаний договір №1684-ПУ (далі - договір). За умовами вказаного договору, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо - технічного призначення (далі - продукція), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі та специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, яка поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 4.5 договору датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При постачанні автомобільним транспортом, датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця у видатковій накладній. При постачанні залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, що свідчить про прибуття продукції на залізничну станцію призначення (узгоджене місце призначення поставки).

За приписами пункту 5.2 договору ціни на продукцію, яку постачальник поставляє покупцю, визначаються сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором виконуються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Конкретні умови оплати за поставлену продукцію за цим договором будуть узгоджуватись сторонами у специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони узгодили поставку товару загальною вартістю 8872223грн.29коп., що підтверджується специфікаціями до договору від 16.01.2015р. на суму 336828грн.00коп.; від 19.01.2015р. на суму 271089грн.00коп.; від 20.01.2015р. на суму 480193грн.20коп.; від 29.01.2015р. на суму 457779грн.60коп.; від 03.02.2015р. на суму 774960грн.00коп.; від 12.02.2015р. на суму 34170грн.00коп.; від 12.02.2015р. на суму 5897499грн.46коп.; від 18.02.2015р. на суму 619704грн.00коп. Всі вказані специфікації підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Додатковими угодами від 02.02.2015р., 18.02.2015р., 20.02.2015р., 24.02.2015р., та від 02.03.2015р. (а.с. 23 - 32), сторони внесли зміни до умов специфікацій, щодо оплати товару. Таким чином, умови оплати товару були тотожними у всіх специфікаціях, згідно яких виконувались поставки товару.

Відповідно до пункту 2 специфікацій (в редакції додаткових угод) розрахунки за продукцію, яка постачається постачальником за цією специфікацією до договору виконуються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 20 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Додатковими угодами від 24.02.2015р. та від 02.03.2015р., сторони внесли зміни до специфікацій від 12.02.2015р. на суму 5897499грн.46коп. та від 03.02.2015р. на суму 774960грн.00коп., щодо вартості товару, який постачається.

На виконання умов договору Приватне акціонерне товариство "Макіївський завод "Лазер" поставило Публічному акціонерному товариству "ДТЕК Павлоградвугілля" товар загальною вартістю 8229847грн.00коп., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000022 від 05.02.2015р., №РН-0000034 від 03.04.2015р., №РН-0000035 від 03.04.2015р., №РН-0000036 від 07.04.2015р., №РН-0000014 від 07.04.2015р., №РН-0000040 від 10.04.2015р., №РН-0000015 від 16.04.2015р., №РН-0000044 від 17.04.2015р., №РН-0000046 від 17.04.2015р., №РН-0000047 від 17.04.2015р., №РН-0000012 від 17.04.2015р., №РН-0000136 від 15.05.2015р. Зазначені видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та заперечень до них.

З огляду на положення договору №1684-Пу від 08.12.2014р. та специфікацій до нього (з урахуванням змін внесених додатковими угодами), відповідач був зобовязаний сплатити вартість товару отриманого за видатковою накладною №РН-0000022 від 05.02.2015р. в строк до 14.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000034 від 03.04.2015р. в строк до 30.04.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000035 від 03.04.2015р. в строк до 30.04.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000036 від 07.04.2015р. в строк до 07.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000014 від 07.04.2015р. в строк до 07.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000040 від 10.04.2015р. в строк до 12.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000015 від 16.04.2015р. в строк до 14.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000044 від 17.04.2015р. в строк до 15.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000046 від 17.04.2015р. в строк до 15.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000047 від 17.04.2015р. в строк до 15.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000012 від 17.04.2015р. в строк до 15.05.2015р. (включно); за видатковою накладною №РН-0000136 від 15.05.2015р. в строк до 11.06.2015р. (включно).

Відповідач розрахувався за поставлений товар частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 5881278грн.20коп. Вказана заборгованість складається із заборгованості за видатковими накладними №РН-0000036 від 07.04.2015р., №РН-0000014 від 07.04.2015р. (сплачена частково), №РН-0000040 від 10.04.2015р., №РН-0000015 від 16.04.2015р., №РН-0000044 від 17.04.2015р., №РН-0000046 від 17.04.2015р., №РН-0000047 від 17.04.2015р., №РН-0000012 від 17.04.2015р. та №РН-0000136 від 15.05.2015р.

Твердження відповідача щодо відсутності прострочення оплати з його боку судом відхиляються, оскільки в разі не зазначення сторонами у видатковій накладній дати одержання продукції, датою її одержання є дата складання та підписання самої накладної як первинного документа, що засвідчує здійснення господарської операції. На видаткових накладних про отримання продукції представник відповідача не зазначив іншої дати її одержання, ніж та, що була вказана у відповідній накладній. Крім того, відповідачем факт отримання продукції не заперечується.

Разом з тим, як вбачається із відзиву, наданого відповідачем (а.с. 111 - 123), при розрахунку штрафних санкцій за порушення Приватним акціонерним товариством "Макіївський завод "Лазер" строків поставки товару, передбачених договором №1684-ПУ від 08.12.2014р., відповідач нараховував штрафні санкції саме по дати видаткових накладних. Таким чином, відповідач також використовував дати поставки, визначені у видаткових накладних.

З наведеного вбачається, що строк виконання Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" грошових зобовязань за договором №1684-ПУ від 08.12.2014р. є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 5881278грн.20коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Пунктом 6.8 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно неоплаченої продукції, однак не більше 5% вір вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Позивач на підставі пункту 6.8 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 05.05.2015р. по 08.11.2015р. в розмірі 1602384грн.76коп.

Судом встановлено, що при розрахунку пені позивач невірно визначив періоду нарахування. За результатом зробленого судом розрахунку, належний загальний період нарахування пені становить з 08.05.2015р. по 08.11.2015р. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 1557529грн.02коп. за загальний період з 08.05.2015р. по 08.11.2015р. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 44855грн.74коп. слід відмовити.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 103440грн.72коп. за загальний період з травня 2015р. по жовтень 2015р. та 3% річних в розмірі 87259грн.94коп. за загальний період з 05.05.2015р. по 08.11.2015р.

При розрахунку суми інфляційної складової, позивач невірно визначив період нарахування, з огляду на наступне.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, належний період нарахування суми інфляційної складової становить червень 2015р. - жовтень 2015р. Індекс інфляції за вказаний період становив 99,557%, отже була дефляція. Таким чином, в задоволенні позовних вимог про стягнення суми інфляційних витрат в розмірі 103440грн.72коп. слід відмовити.

Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення суми 3% річних, нарахованих за несплату суми боргу за загальний період з 08.05.2015р. по 08.11.2015р. в розмірі 85034грн.31коп. У задоволенні вимог про стягнення суми 3% річних в розмірі2225грн.63коп. слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 35, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Лазер" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5881278грн.20коп., пені в розмірі 1602384грн.76коп., інфляційних витрат в розмірі 103440грн.72коп., 3% річних у розмірі 87259грн.94коп. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (ідентифікаційний код: 00178353; місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, буд. 76) на користь Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Лазер" (ідентифікаційний код: 14310684; місцезнаходження: 51400, АДРЕСА_1) суму основної заборгованості у розмірі 5881278грн.20коп., пеню в розмірі 1557529грн.02коп., 3% річних у розмірі 85034грн.31коп. та суму витрат повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 112857грн.62коп.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 44855грн.74коп., 3% річних в розмірі 2225грн.63коп. та суми інфляційної складової в розмірі 103440грн.72коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 19.01.2016р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 25.01.2016р.

Суддя ОСОБА_3