РІШЕННЯ

12.01.2016Справа №910/29717/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/29717/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м. Київ,

до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Одеса,

про стягнення 16 873,62 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явилися;

відповідача - Чала І.М. (довіреність від 20.05.2015 № 08-03-25/134-15);

третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПАТ «СК "Українська страхова група") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення 16 322,82 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29717/15; призначено до розгляду на 12.01.2016; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1.

07.12.2015 позивач подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду. Так, позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 16 873,62 грн.

21.12.2015 ПАТ «СК "Українська страхова група" подало заяву про долучення документів до матеріалів справи та просило розглядати справу за відсутності повноважного представника позивача.

12.01.2016 відповідач подав суду відзив на позовну заяву в якому визнав позовні вимоги на суму 16 615,81 грн.

У судовому засіданні 12.01.2016 представник відповідача надав пояснення по суті спору та просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 257,81 грн.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 12.01.2016 не з'явилися про причини неявки третя особа суд не повідомила та вимоги ухвали суду не виконала.

Ухвала Господарського суду міста Києва була надіслана учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 12.01.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015 ПАТ «СК «Українська страхова група» (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ілта» (далі - Товариство; страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 28-0199-01408/0594 (далі - Договір), предметом якого є: майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем «Форд» (державний номер НОМЕР_1).

05.09.2015 о 20 год. 00 хв. у м. Одеса рухаючись по вул. Дніпропетровська дорога, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Форд», та мотоцикла «Деу» (державний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 пункту 11.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 07.10.2015 зі справи № 523/15697/15-п ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн.

08.09.2015 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

09.09.2015 товариством з обмеженою відповідальністю «Емералд Авто» було складено рахунок-фактури № СФ-0000928, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля, складає 17 322,82 грн.

18.09.2015 ПАТ «СК «Українська страхова група» складено страховий акт № ДККА-46568 і розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 17 322,82 грн.

На підставі страхового акта позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 17 322,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.09.2015 № 17812.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника мотоцикла «Деу» як страхувальника на момент ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом № АІ/5755532, за якими ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 1 000 грн.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Позивач не звертався до відповідача з регресною вимогою про відшкодування шкоди, а скористався своїм правом на захист порушеного права та звернувся до суду.

Позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 16 873,62 грн. (17 873,62 грн. - 1 000 грн. франшизи), посилаючись на те, що ним було здійснено доплату страхового відшкодування у сумі 550 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.11.2015 № 21537.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у сумі 257,81 грн., посилаючись на те, що позивачем оплачена решітка бамперу на суму 257,81 грн., яка не була пошкоджена на момент ДТП, про що свідчить рахунок-фактури від 09.09.2015 № СФ-0000928.

Отже, позовні вимоги у сумі 257,81 грн. не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що пошкодження бамперу сталося не внаслідок ДТП, а тому підстав для покладення відшкодування вказаних витрат у порядку статті 22 Закону на відповідача немає.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення 16 615,81 грн. позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7, корп. «Д»; ідентифікаційний код: 00034186) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А; ідентифікаційний код: 30859524): 16 615 (шістнадцять тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 81 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та 1 199 (одну тисячу сто дев'яносто дев'ять) грн. 39 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 16.01.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук