КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 910/13642/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,БГ Банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2015р.

у справі № 910/13642/15 (суддя Любченко М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон - капітал"

до Публічного акціонерного товариства ,,БГ Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Публічне акціонерне товариство ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон - капітал" (далі - позивач) звернулось в господарський суд м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства ,,БГ Банк" (далі - відповідач) про зобов'язання виконати п. 2.1.4 Договору зберігання майна від 09.04.2013р., а саме повернути документи Публічному акціонерному товариству ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід", від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами № 1-КІФ від 01.06.2012р. діє Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал", за переліком щодо кредитних справ клієнтів, наведений в прохальній частині позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2015р. у справі № 910/13642/15 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Публічне акціонерне товариство ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід".

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.08.2015р. у справі № 910/13642/15 в задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції, пославшись на встановлені ним обставини та умови договору, положення ГК України і ЦК України, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у даній справі та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2015р. у справі № 910/13642/15 змінити та визнати недоведеним факт приймання скаржником документів від третьої особи на виконання договору зберігання документів від 09.04.2013р., який суд першої інстанції вважав встановленими. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки судом першої інстанції встановлено ряд обставин, які не були доведені у справі, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про її необґрунтованість, просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Рудченко С.Г., судді Чорногуз М.Г., Агрикова О.В. та призначено її розгляд на 01.10.2015р.

Розпорядженням виконуючого обов'язки керівника апарату суду від 05.10.2015р. № 09-52/1218/15 у справі № 910/13642/15 призначено повторний автоматичний розподіл у зв'язку з доповідною суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г., перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Рудченка С.Г. на лікарняному та подальший вихід у відпустку.

В результаті повторного автоматичного розподілу справи № 910/13642/15 сформовано колегію у складі головуючого судді (судді - доповідача) Сухового В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою суду від 08.10.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Сухового В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О. та призначено її розгляд на 27.10.2015р.

У зв'язку з хворобою головуючого судді (судді - доповідача) Сухового В.Г. судове засідання призначене на 27.10.2015р. не відбулось.

Ухвалою суду від 02.11.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Сухового В.Г., судді Жук Г.А., Рудченко С.Г. на підставі розпорядження секретаря судової палати суду від 02.11.2015р. в зв'язку з перебуванням судді Мальченко А.О. на лікарняному та призначено її розгляд на 17.11.2015р.

Ухвалою суду від 17.11.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Сухового В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О. на підставі розпорядження секретаря судової палати від 17.11.2015р. у зв'язку з виходом судді Мальченко А.О., яка входить до складу постійної колегії суддів, з лікарняного.

В судовому засіданні 17.11.2015р. оголошено перерву до 01.12.2015р.

Ухвалою суду від 01.12.2015р. розгляд скарги у справі відкладено на 12.01.2016р. у зв'язку з неявкою представників позивача та третьої особи на підставі ст. 77 ГПК України.

06.01.2015р. на адресу суду надійшла уточнена апеляційна скарга, відповідно до якої відповідач просить змінити рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2015р., виключивши зі змісту мотивувальної частини рішення абзаци, що містяться на сторінці п'ятій:

,,Як свідчать матеріали справи, а саме акти без номеру та дати прийому-передачі документів до договору б/н 09.04.2013р. поклажодавець передав, а зберігач прийняв документи на зберігання за переліком. Вказані акти скріплено підписами та печатками Публічного акціонерного товариства ,,Банк перший" та Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон- капітал", яке діяло від імені та в інтересах і за рахунок Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід" на підставі договору №1-КІФ від 01.06.2012р.

Наразі, суд зауважує, що відсутність на актах дати їх складання ніяким чином не нівелює їх доказової сили та не спростовує факту передання документів на зберігання відповідачу."

,,Судом зазначалося, що на зберігання за спірним правочином третьою особою передавались оригінали та нотаріально завірені копії кредитних договорів та договорів застави, як фактично не є цінностями, що виключає необхідність у даному випадку видачі для підтвердження факту приймання речей на зберігання банком іменного документа".

В судовому засіданні 12.01.2016р. представник відповідача підтримав доводи уточненої апеляційної скарги, представник позивача заперечив проти наведених доводів, представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ухвалою суду від 01.12.2015р., про що свідчать відомості з офіційного сайту УДППЗ ,,Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Згідно з п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на належне повідомлення третьої особи про час та місце розгляду скарги, відсутність її заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон - капітал" (далі - компанія з управління активами, позивач) та Публічним акціонерним товариством ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід" (далі - фонд, третья особа) укладено договір №1-КІФ про управління активами Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід", відповідно до п.1.1 якого фонд доручає, а компанія з управління активами приймає на себе зобов'язання щодо управління активами фонду від імені, в інтересах та за рахунок фонду за винагороду, на підстав та відповідно до умов договору протягом терміну дії договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що при здійсненні діяльності з управління активами фонду компанія з управління зобов'язана, в тому числі, представляти інтереси фонду у стосунках фонду з органами державної влади, юридичними та фізичними особами (резидентами і нерезидентами України), міжнародними та громадськими організаціями.

За змістом п. 3.1 договору Компанія з управління активами має право від імені фонду, без довіреності, представляти його інтереси перед третіми особами та вступати з ними в майнові та немайнові відносини, в межах виконання умов договору.

За умовами п. 8.1 договору винагорода компанії з управління активами фонду встановлюється у співвідношенні від вартості чистих активів фонду та приросту вартості таких активів.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом трьох років з моменту його затвердження загальними зборами акціонерів фонду (п.п. 10.1, 10.3).

09.04.2013р. між Публічним акціонерним товариством ,,Банк перший" (правонаступником якого відповідно до п.1.4 статуту є Публічне акціонерне товариство ,,БГ Банк") (далі - зберігач, відповідач) та Публічним акціонерним товариством ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід" (далі - поклажодавець, третя особа), від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі договору №1-КІФ від 01.06.2012р. про управління активами діє Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон - капітал", укладено договір б/н зберігання документів, відповідно до п.1.1 якого за актом приймання-передачі, що є невід'ємною частиною договору, поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання не пізніше, ніж через п'ять банківських днів після набрання чинності договором оригінали та нотаріально завірені копії кредитних договорів та договорів застави, що містяться в кредитних справах клієнтів, право вимоги до яких відступлено на користь поклажодавця.

За умовами п.3.2 договору б/н від 09.04.2013р. поклажодавець має право у будь - який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини) без повернення або з подальшим поверненням його на зберігання.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками контрагентів. Строк дії правочину починає свій перебіг з моменту підписання та закінчується 30.12.2014р. (п.п.7.1, 7.2 договору).

Як зазначає позивач, за актом прийому - передачі на виконання договору зберігання від 09.04.2013р. поклажодавець передав, а зберігач прийняв документи за наступним переліком щодо кредитних справ клієнтів, право вимоги до яких відступлено на користь поклажодавця, а саме кредитні справи з документами щодо наведеного переліку клієнтів.

15.01.2015р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення майна у зв'язку з закінченням строку дії договорів, яка, як вказує позивач, залишена відповідачем без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі позивач посилався на порушення Публічним акціонерним товариством ,,БГ Банк" умов договору б/н від 09.04.2013р. зберігання документів в частині повернення документів після закінчення строку зберігання на вимогу поклажодавця, що і стало підставою для звернення в суд з розглядуваним позовом.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначав про те, що Публічним акціонерним товариством ,,БГ Банк" не видавалось іменного цінного документу, який є доказом прийняття на зберігання документів. Одночасно, відповідачем наголошено, що заявник фактично не є поклажодавцем, а лише представляє його інтереси, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон - капітал" не може вимагати від зберігача належного виконання своїх договірних зобов'язань.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволення позовних вимог у даній справі, однак, зазначає таке.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За приписами ч. 3 ст. 937 ЦК України прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Умовами договору б/н від 09.04.2013р. передбачено, що майно передається на зберігання за актом приймання-передачі.

Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання (ч.1 ст.938 ЦК України).

Статтею 949 Цивільного кодексу України унормовано, що зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

За змістом ст. 953 ЦК України визначено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у даній справі, суд першої інстанції вірно визначив, що предметом спору у даній справі є неналежне виконання зберігачем своїх обов'язків з повернення документів поклажодавцю, а за умовами договору б/н від 09.04.2013р. поклажодавцем є саме Публічне акціонерне товариство ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід" (третя особа), а Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал" (особа, яка звернулась з позовом у даній справі) лише діє від імені та в інтересах і за рахунок фонду на підставі договору №1-КІФ від 01.06.2012р. про управління активами Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід". Тобто, у даному випадку, право вимагати належного виконання вказаного правочину, а отже і пред'явлення відповідного позову, має саме третя особа, як особа, в якої на підставі договору б/н від 09.04.2013р. виникли взаємні права та обов'язки з відповідачем та від імені, в інтересах і за рахунок якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал" з огляду на таке.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України унормовано, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

За приписами ч. 2 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Пунктом 2 ч.2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у позовній заяві зазначається, в тому числі, найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Відповідно до ст. 11 Закону України ,,Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)" (в редакції, чинній станом на 01.06.2012р.) у відносинах з третіми особами компанія з управління активами повинна діяти від імені та в інтересах корпоративного інвестиційного фонду на підставі договору про управління активами.

Зі вступної частини позовної заяви вбачається, що позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал", відомостей стосовно того, що вказана особа звертається з позовом як представник позивача - Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід" вступна частина позову не має.

Водночас, у позові чітко зазначено, що позивачем є саме Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал".

Проте, предметом спору по справі є неналежне виконання зберігачем своїх обов'язків з повернення документів поклажодавцю.

За умовами договору б/н від 09.04.2013р. поклажодавцем є саме Публічне акціонерне товариство ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід", а Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал" лише діє від імені та в інтересах і за рахунок фонду на підставі договору №1-КІФ від 01.06.2012р. про управління активами Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід".

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, право вимагати належного виконання вказаного правочину має саме третя особа, як особа, в якої на підставі договору б/н від 09.04.2013р. виникли взаємні права та обов'язки з відповідачем та від імені, в інтересах і за рахунок якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал".

За умовами договору №1-КІФ від 01.06.2012р. при здійсненні діяльності з управління активами фонду компанія з управління зобов'язана, в тому числі, представляти інтереси фонду у стосунках фонду з органами державної влади, юридичними та фізичними особами (резидентами і нерезидентами України), міжнародними та громадськими організаціями, має право від імені фонду, без довіреності, представляти його інтереси перед третіми особами та вступати з ними в майнові та немайнові відносини в межах виконання умов договору, що свідчить про виникнення між третьою особою та позивачем відносин представництва, а не заміни фонду у господарських відносинах з іншими суб'єктами господарювання.

У даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал" не позбавлено права та можливості пред'явити позов від імені Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід", як його представник.

За наведених обставин даний позов не підлягає задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Водночас, колегія суддів зазначає, що дійшовши висновку про відсутність порушення прав позивача у даному випадку, суд першої інстанції вдався до дослідження та оцінки фактичних обставин справи за правовідносинами, що виникли між сторонами договору - відповідачем та третьою особою, та встановив, що Публічним акціонерним товариством ,,БГ Банк" було порушено свої зобов'язання з повернення Публічному акціонерному товариству ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід", від імені та в інтересах і за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал" документів, отриманих згідно договору б/н від 09.04.2013р. зберігання документів.

Судом першої інстанції зазначено, що як свідчать матеріали справи, а саме акти без номеру та дати прийому-передачі документів до договору б/н від 09.04.2013р. поклажодавець передав, а зберігач прийняв документи на зберігання за переліком. Вказані акти скріплено підписами та печатками Публічного акціонерного товариства ,,Банк перший" та Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал", яке діяло від імені та в інтересах і за рахунок Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід" на підставі договору №1-КІФ від 01.06.2012р.

Також суд першої інстанції зауважив, що відсутність на актах дати їх складання ніяким чином не нівелює їх доказової сили та не спростовує факту передання документів на зберігання відповідачу.

Крім того, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку, що на зберігання за спірним правочином третьою особою передавались оригінали та нотаріально завірені копії кредитних договорів та договорів застави, як фактично не є цінностями, що виключає необхідність у даному випадку видачі для підтвердження факту приймання речей на зберігання банком іменного документа.

Як роз'яснено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 ,,Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів зазначає, що лише після встановлення наявності у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення, в тому числі встановлюючи обставини у спірних правовідносинах, і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє.

Проте, в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції, по-перше, досліджено та встановлено обставини у правовідносинах, які не є спірними у даній справі з огляду на її суб'єктний склад, по-друге, навпаки, спочатку встановлено обставини, зокрема, щодо передачі за договором зберігання документів від 09.04.2013р. документів за актами приймання - передачі, а вже потім суд встановив, що право вимагати належного виконання договору зберігання документів має третя особа у даному спорі, як особа, в якої на підставі договору б/н від 09.04.2013р. виникли взаємні права та обов'язки з відповідачем та від імені, в інтересах і за рахунок якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон-капітал", а не зазначене товариство від власного імені.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, тому відповідно до приписів ст. 104 ГПК України, рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2015р. у справі № 910/13642/15 підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення абзаців, в яких встановлено обставини, які виходять за межі спірних правовідносин між позивачем і відповідачем у даній справі, а тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства ,,БГ Банк" підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,БГ Банк" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 05.08.2015р. у справі № 910/13642/15 змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення (сторінка 5) такі абзаци:

,,Як свідчать матеріали справи, а саме акти без номеру та дати прийому-передачі документів до договору б/н 09.04.2013р. поклажодавець передав, а зберігач прийняв документи на зберігання за переліком. Вказані акти скріплено підписами та печатками Публічного акціонерного товариства ,,Банк перший" та Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Домініон- капітал", яке діяло від імені та в інтересах і за рахунок Публічного акціонерного товариства ,,Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд ,,Солід" на підставі договору №1-КІФ від 01.06.2012р.

Наразі, суд зауважує, що відсутність на актах дати їх складання ніяким чином не нівелює їх доказової сили та не спростовує факту передання документів на зберігання відповідачу."

,,Судом зазначалося, що на зберігання за спірним правочином третьою особою передавались оригінали та нотаріально завірені копії кредитних договорів та договорів застави, як фактично не є цінностями, що виключає необхідність у даному випадку видачі для підтвердження факту приймання речей на зберігання банком іменного документа."

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук