РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016Справа №910/29041/15
За позовом приватного підприємства "Оберіг 2005"

до публічного акціонерного товариства "Трест Київміськбуд -3"

про стягнення 69 831,11 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Роєнко Є.В. (дов. від 02.11.2015)

Мостовий П.М. (директор)

Від відповідача - Чекменьов Ю.Г. (дов. № 15 від 13.08.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги по договору № 05/01-15 від 01.01.2015 у розмірі 69 831,11 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.11.2015 порушено провадження у справі №910/29041/15 та призначено до розгляду на 26.11.2015.

В судове засідання 26.11.2015 прибули представники позивача та відповідача, надали пояснення по справі.

Розгляд справи за клопотанням представника відповідача відкладено до 17.12.2015.

09.12.2015 через відділ діловодства суду представник позивача подав документи для доручення до справи, серед яких підписаний сторонами Акт звіряння взаєморозрахунків від 07.12.2015 по договору № 05/01-15 від 01.01.2015, відповідно до якого основна заборгованість відповідача становить 64 000,00 грн.

14.12.2015 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням уповноваженого представника ПАТ «Трест Київміськбуд-3» у відпустці.

Представник відповідача в судове засідання 17.12.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав.

В судове засідання 17.12.2015 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено до 12.01.2016.

У засідання суду 12.01.2016 прибули представники позивача, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подане 12.01.2015 через відділ діловодства суду клопотання про розстрочення виконання рішення на чотири місяці у зв'язку з неможливістю товариства здійснити погашення боргу у розмірі 69 831,11 грн. одним платежем. Суд прийняв дане клопотання до розгляду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

01.01.2015 між приватним підприємством «Оберіг-2005» (позивач, виконавець за договором) та публічним акціонерним товариством «Трест Київміськбуд-3» (відповідач, замовник за договором) був укладений договір охорони № 05/01-15 (надалі - договір).

Відповідно до пп.1.1-1.2 договору, замовник доручив та зобов'язався оплатити, а виконавець прийняв та зобов'язався виконати обов'язок по забезпеченню охорони об'єкта: Будівельний майданчик житлового будинку з підземним паркінгом за адресою: на перетині вулиці Кутузова та вулиці Старонаводницької, у Печерському районі м.Києва.

Сторони у пп.3.1, 3.2 договору погодили, що плата за послуги виконавця складає 8000,00 грн. без ПДВ за кожен місяць, оплата здійснюється замовником щомісячно згідно акту виконаних робіт в період з 1 до 15 числа наступного місяця шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно пп7.1, 7.2, цей договір вважається я укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та закінчується 31 грудня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою № 1 від 01.10.2015 сторони дійшли згоди розірвати договір про надання послуг по охороні об'єкту № 05/01-15 від 01.01.2015 року та визначили у п.2 додаткової угоди, що за наявності заборгованості за договором, замовник зобов'язаний здійснити остаточні розрахунки з виконавцем протягом 5 банківських днів з моменту припинення договору.

Позивач вказує, у період з лютого 2015 по вересень 2015 року включно відповідачу за актами прийому-передачі охоронних послуг, копії яких долучені до справи та які підписані та скріплені печатками сторін, було надано обумовлені договором послуги на загальну суму 64 000,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо погашення боргу на вказану суму, у т.ч. після припинення договірних відносин шляхом підписання додаткової угоди № 1 від 01.10.2015 до договору не виконав.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 20/7 від 20.07.2015, претензією № 12/09 від 09.09.2015 позивач у зв'язку з неналежним виконання замовником своїх зобов'язань, звертався до ПАТ «Трест Київміськбуд-2» з проханням здійснити оплату боргу.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати вартості отриманих послуг у період лютий-вересень 2015 року по договору № 05/01-15 від 01.01.2015.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, нормами статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Вказаною статтею Цивільного кодексу України закріплено положення про співвідношення договору і закону в тих випадках, коли щодо певних відносин існує зазначення в актах цивільного законодавства, але сторони бажають за згодою між собою врегулювати ці відносини інакше. В такій ситуації сторони договору мають право вибору: використати норми акту цивільного законодавства для врегулювання своїх відносин або за власним розсудом відступити від положень актів цивільного законодавства шляхом встановлення в договорі інших правил поведінки, ніж це передбачено законодавством.

Дослідивши правовідносини між позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли відносини, які за своєю правовою природою, аналогічні договору про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 64 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 64 000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилаючись на прострочення виконання зобов'язання щодо оплати отриманих послуг на заявлену суму позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 783,11 грн. - 3% річних та 5 048,00 грн. - збитків від інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Згідно розрахунку позивача, 3% річних становлять 783,11 грн., інфляційні збитки становлять 5 048,00 грн. Суд вважає даний розрахунок обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Під час розгляду справи по суті, відповідач, використовуючи свої процесуальні права, подав клопотання про розстрочення виконання рішення суду , в якому просить суд застосувати розстрочення виконання рішення зі сплатою боргу у розмірі 69 831,11 грн. та судових витрат протягом чотирьох місяців та надав графік погашення боргу.

Відповідно до п.6 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України у виняткових випадках, залежно від обставин справи, господарський суд за заявою сторони, державного виконавця, поданням прокурора чи з власної ініціативи може відстрочити або рзстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для відстрочки або відстрочки виконання рішення, згідно з положеннями ст.ст. 83, 121 ГПК України та Роз'яснення ВГСУ від 12.09.1996р. №02-5/333 про деякі питання практики застосування ст.121 ГПК України, є наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Дослідивши подані матеріали, суд вважає, що дана заява відповідача (боржника) достатньо обґрунтована та мотивована, наданими матеріалами підтверджено існування конкретних обставин, які ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення у даній справі, позивач проти розстрочення виконання рішення суду не заперечував.

Отже, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ПАТ «Трест Київміськбуд-3» щодо надання розстрочки виконання рішення господарського суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного підприємства "Оберіг 2005" задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Трест Київміськбуд -3" (03058, м.Київ, вул.Леваневського, 5, ) на користь приватного підприємства "Оберіг 2005" (08700, Київська область, м.Обухів, мікрорайон Петровський, 24, ) основну заборгованість в розмірі 64 000 (шістдесят чотири тисячі) грн. 00 коп., 783 (сімсот вісімдесят три) грн. 11 коп. 3% річних, інфляційні збитки у розмірі 5 048 (п'ять тисяч сорок вісім) грн. 00 коп., судовий збір в сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Розстрочити виконання рішення відповідно до наступного графіку:

- до 31.01.2015 року суму 17 762 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 27 коп.;

- до 29.02.2016 року суму 17 762 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 27 коп.;

- до 31.03.2016 року суму 17 762 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 27 коп.;

- до 30.04.2016 року суму 17 762 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 30 коп.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення 16.01.2016