ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р.Справа № 922/6170/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Куп'янськ
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: Таранова Т.І. (дов. № 8616-К-О від 26.11.2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 58 153, 76 грн., з яких заборгованість по процентам за користування кредитом - 22 018, 67грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 31 167, 09 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 968, 00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору банківського обслуговування б/н (надалі - Договір) відповідно заяви про відкриття рахунку від 23.01.2012 року згідно якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_2.

Ухвалою від 27.11.2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2015 року.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 14.12.2015 року по 11.01.2016 року.

Позивач у судовому засіданні 11.01.2016 року надав пояснення вх. № 382 до позовної заяви про стягнення заборгованості та документи для долучення документів до матеріалів.

Відповідач у призначене судове засідання 11.01.2016 року не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив, про час та місце розгляду справи відповідно до пункту 3.9.1. Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Присутній у судовому засіданні 11.01.2016 року позивач підтримав позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав викладених у позові та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.11.2015 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи викладене, а також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статей 4-3 та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.01.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

23.01.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (далі -позивач, банк) та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 (далі -відповідач) на підставі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і видбитка печатки (т. 1, а.с. 17) було укладено договір банківського обслуговування б/н (надалі - Договір), згідно якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № № НОМЕР_2, на який було встановлено кредитний ліміт.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.16. умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі (т. 1, а.с. 20).

Згідно з частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Розділом 3.2.1.4. умов затверджено порядок розрахунків, відповідно до якого, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка) (пункт 3.2.1.4.1.).

Пунктами 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.1.3., 3.2.1.4.1.3, 3.2.1.4.1.4., визначено, що за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі- "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Відповідно до пункту 3.2.1.4.9. Умов, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (т. 1, а.с. 27).

Позивач свої зобов'язання виконав належним чином та у повному обсязі, за Договором банківського обслуговування б/н від 23.01.2012 року, надавши відповідачу кредитний ліміт.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за Договором, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку було стягнуто на підставі рішення у справі № 922/4043/13 прийнятого 5.11.2013 року (т. 1 а.с. 33-37), а саме заборгованість, яка станом на 15.08.2013 року склала 54 115,90 грн., з яких 34 500,00 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом - 12 377,70 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 105,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором розмірі - 4 133,20 грн. за період з 24.04.2012 року по 15.08.2013 року.

У зв'язку із простроченням виконання зобов'язання позивачем у відповідності до розрахунку станом на 01.10.2015 року заявлено до стягнення з відповідача суму у розмірі 58 153, 76 грн., з яких заборгованість по процентам за користування кредитом - 22 018, 67 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 31 167, 09 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року, заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 968, 00 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року (т. 1, а.с. 38-39).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (із урахуванням рішення у справі № 922/4043/13 прийнятого 05.11.2013 року) (т. 1 а.с. 33-37), відповідно до умов Договору банківського обслуговування б/н від 23.01.2012 року позивачем відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до положень статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, що кореспондуються з статтею 115 ГПК України про обов'язковість виконання судових рішень, ухвал, постанов господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Загалом, станом на 1.10.2015 року за відповідачем рахується заборгованість - 58 153, 76 грн., з яких заборгованість по процентам за користування кредитом - 22 018, 67грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 31 167, 09 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 968, 00 грн.

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22 018, 67грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмір 4 968, 00 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 624 Цивільного кодексу України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У зв'язку із невиконанням відповідачем у строк зобов'язань по договору банківського обслуговування б/н відповідно заяви про відкриття рахунку від 23.01.2012 року згідно якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_2, позивачем (із урахуванням рішення у справі № 922/4043/13) нараховано відповідачу пеню у розмірі 31 167, 09 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року.

Відповідно до пункту 3.2.1.5.7., умов, терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Враховуючи викладене, суд перевіривши порядок та період за який нараховано пеню, дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок є обґрунтований та відповідає вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та умовам договору. За таких підстав позовні вимоги у частині стягнення пені у розмірі 31 167, 09 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 58153, 76 грн., з яких заборгованість по процентам за користування кредитом - 22 018, 67 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 31 167, 09 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року, заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 968, 00 грн. за період з 16.08.2013 року по 01.10.2015 року такими що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача у розмірі 1 218,00грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50; поштова адреса: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800; ) заборгованість за договором № б/н від 23.01.2012 року відповідно до поточного рахуноку № НОМЕР_2 у розмірі 58 153,76 грн. (з яких заборгованість по процентам за користування кредитом - 22 018, 67грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 31 167, 09 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 968, 00 грн.) та судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.01.2016 р.

Суддя О.О. Ємельянова